הוועדה המסדרת, כנסת 20, פרוטוקול מספר 17, 2015-05-25 15:45

צחי הנגבי: רבותי, הישיבה פתוחה.

צחי הנגבי: אני רוצה להודות לכולם על ההתייצבות בהתראה כל כך קצרה.

צחי הנגבי: אנחנו נקיים דיון.

צחי הנגבי: כל אחד שיש לו עניין ישתתף בדיון.

צחי הנגבי: נא להירשם אצל אתי בהרמת יד.

צחי הנגבי: הוועדה קיבלה ממזכירות הכנסת, שקיבלה מהממשלה, בקשה להניח על סדר-היום של הכנסת בקשה להקדים את הדיון, מה שאנחנו קוראים בעגה הפרלמנטרית פטור מחובת הנחה.

צחי הנגבי: הבקשה היא להקדים את הדיון בהצעת חוק יסוד: תקציב המדינה לשנים 2014-2009 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), לפני הקריאה הראשונה.

צחי הנגבי: יש כאן נציג לממשלה לנמק את דחיפות הבקשה?

<איליה כץ: אני רפרנט מקרו, אגף תקציבים.

צחי הנגבי: בבקשה.

צחי הנגבי: הצעת החוק תחולק לכולם מיד.

<איליה כץ: הצעת החוק מבקשת לתקן את המועדים שבהם יאושר התקציב בכנסת.

<איליה כץ: בנוסף היא מבקשת לקבוע שתקציב 2015 ו-2016 יוגשו כתקציב דו-שנתי.

<איליה כץ: הרציונל מאחורי הצעת החוק יוסבר בדיונים בוועדות בכנסת.

<איליה כץ: כרגע אנחנו מבקשים פטור מחובת הנחה, כדי לאפשר לממשלה להיערך.

קארין אלהרר: לא ראוי שנראה את ההצעה?

צחי הנגבי: בפועל זה מ-100 ימים ל-175 ימים.

צחי הנגבי: ההצעה היא עכשיו בשכפול, היא תגיע מיד לכולם.

ג'מאל זחאלקה: כמה עמודים?

צחי הנגבי: שלושה עמודים.

צחי הנגבי: 90% זה דברי הסבר.

צחי הנגבי: הרציונל שהוסבר בוועדות אחרות לא הוסבר כאן.

צחי הנגבי: אז אם אפשר להסביר כאן את כל ההקשר, כדי שנבין למה זה דחוף.

צחי הנגבי: על זה הדיון כאן.

<איליה כץ: הדחיפות באישור התיקון בשלב הזה היא על מנת לאפשר למשרד האוצר וליתר משרדי הממשלה להיערך ולהכין את התקציב במסגרת לוחות הזמנים שנקבעים בהצעה.

<איליה כץ: כמו שאתם מבינים, להכין תקציב ב-100 ימים או להביא אותו לאישור הכנסת ב-175 ימים, יש כאן הבדל מאוד משמעותי.

עפר שלח: יש יותר זמן, לא פחות.

עפר שלח: יש עוד 75 יום.

איתן כבל: למה הפטור?

צחי הנגבי: אפשר לשאול את נציג הממשלה שאלות בהרמת יד אלי.

צחי הנגבי: כרגע הוא מסביר את הרציונל.

צחי הנגבי: סיימת?

<איליה כץ: סיימתי.

צחי הנגבי: בבקשה.

איתן כבל: רק שאלה פשוטה.

איתן כבל: למה פטור, הרי הוא מקבל עוד ימים.

איתן כבל: הוא מבקש מאתנו עוד ימים כדי לשבת על המדוכה, כדי להכין את החומר.

איתן כבל: למה הדחיפות?

יואב קיש: אני יכול להסביר.

איתן כבל: קיש, קראתי עליך, אבל תרשה לי להתפעל ממנו ולא ממך הפעם.

<איליה כץ: כבוד חבר הכנסת, ההבדל הוא שאם עושים את התהליך של החקיקה ב-175 ימים, אפשר לעשות דיון מעמיק שמביא בחשבון את כל השינויים שקרו במשק, את המדיניות הממשלתית.

<איליה כץ: לוקחים את כל הדברים האלה בחשבון.

<איליה כץ: כשעושים דיון שלוח הזמנים הוא קצר, אי-אפשר להביא לידי ביטוי הרבה מהדברים שקרו.

<איליה כץ: צריך לרוץ לתוך התקציב, וזאת גישה אחרת.

מיקי רוזנטל: אם יש זמן אז אין בעיה, אז למה הדחיפות?

צחי הנגבי: אנא כבדו אותי.

צחי הנגבי: אני בחיים לא הייתי יו"ר ועדה מסדרת, תנו לי לנהל את הדיון באופן מסודר.

צחי הנגבי: אנחנו יכולים לשבת פה עד 19:00, כי אז נצטרך ללכת להצבעה.

צחי הנגבי: אבל אפשר גם לקצר.

צחי הנגבי: זה תלוי בכם.

צחי הנגבי: נעשה דיון קצר ומסודר.

צחי הנגבי: יש רשימת דוברים.

צחי הנגבי: אדוני נימק את דבריו ואין צורך שתמשיך לענות לשאלות, אבל תישאר אתנו להמשך הדיון.

צחי הנגבי: נכון לעכשיו רשומים יואל חסון, קארין אלהרר, מיקי לוי, דב חנין, מיכל רוזין, אחמד טיבי, מיקי רוזנטל וישראל אייכלר.

איתן כבל: אני מבין שאדוני מעליב אותי בגלל גובהי, לא ראו אותי?

צחי הנגבי: אתה מביך את מנהלת הוועדה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת חסון, בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, זאת הופעה יוצאת דופן של הנציג כאן מהאוצר, שמפרט בהסברים מקצועיים, מרשימים, עם נוסחים טובים, את התירוץ להצעת החוק הזאת, שברור לכולם שהיא נובעת מהבלגאן השלם שיש בממשלה הזאת ובחוסר היכולת להבין כיצד להיערך לתקציב הזה בצורה הנכונה.

יואל חסון: אני גם מרשה לעצמי לנחש, אדוני היושב-ראש, שזאת לא תהיה הבקשה האחרונה, לאור כל הדרישות והבקשות והרצונות.

יואל חסון: בוודאי הממשלה לא תעמוד בלוח הזמנים בעניין התקציב.

יואל חסון: אפילו להדפיס אותו בזמן לקח זמן כדי להביא את זה בפני חברי הוועדה.

יואל חסון: כמעט והיה כאן דבר יוצא דופן, של דיון על חוק שבכלל לא מונח בפני הוועדה המסדרת.

יואל חסון: אבל זה חלק מהעניין.

יואל חסון: הערב גם נדע מי נשאר שר, מי לא נשאר שר.

יואל חסון: אדוני, אולי יש לך עוד סיכוי לצאת מהעול הזה של יושב-ראש הוועדה המסדרת.

צחי הנגבי: אני התאהבתי בתפקיד.

יואל חסון: גם הצעת החוק הזאת נראית מהירה, נראית פזיזה, וגם כל ההתנהלות של הממשלה הזאת.

צחי הנגבי: תודה רבה.

צחי הנגבי: קארין, בבקשה.

קארין אלהרר: תודה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: אני לא כל כך מצליחה להבין, נציג האוצר, איליה.

קארין אלהרר: אני מבינה את הצורך לגבש תקציב שהוא תקציב טוב.

קארין אלהרר: אני לא מבינה למה צריך פטור מחובת הנחה.

קארין אלהרר: עדיין לא קיבלתי תשובה מספקת, ויכול להיות שזאת רק בעיה בהבנה שלי.

קארין אלהרר: אבל נראה לי שהיו עוד כמה מסביב לשולחן שלא מאוד הבינו מה הדחיפות בפטור מחובת הנחה.

צחי הנגבי: אנחנו לא נחזור לזה.

צחי הנגבי: מי שהבין, הבין.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, סליחה.

צחי הנגבי: אז אני אסביר לכם.

צחי הנגבי: העיסוק בתקציב, כמקובל, כזכור לכם, היה צריך להיות לפני הרבה חודשים.

צחי הנגבי: זה לא סוד שהיו בחירות.

צחי הנגבי: לא סוד שאחרי זה היה משא-ומתן להקמת ממשלה, ולכן לא היה שר אוצר.

צחי הנגבי: שר האוצר נבחר לפני ימים לא רבים.

צחי הנגבי: הוא צריך להכין את התקציב, ולכן אנחנו מבקשים את ההארכה.

צחי הנגבי: זה הכי פשוט בעולם.

צחי הנגבי: אם אתם הייתם מקימים את הממשלה, זה היה בדיוק כך.

קארין אלהרר: ממש לא.

קארין אלהרר: אנחנו עמדנו במגבלת הימים.

צחי הנגבי: אתם לא עמדתם במגבלת הימים, כי לא הייתם.

צחי הנגבי: מדובר על סיטואציה שבה לא היה תקציב כי יש בחירות.

צחי הנגבי: אל תספרי לי את התקציב שהיה בפעם שעברה.

צחי הנגבי: את יודעת שזה לא העניין.

קארין אלהרר: למה זה לא אותו דבר?

צחי הנגבי: כיוון שאנחנו מדברים על תקציב 2016.

צחי הנגבי: אתם הכנתם את תקציב 2015.

מיקי לוי: אבל ב-2014 עמדנו בזמנים.

אורי מקלב: אתם הכנתם, לכן אנחנו רוצים יותר זמן.

אורי מקלב: היא הנותנת.

אורי מקלב: ראינו מה התוצאות.

צחי הנגבי: הממשלה הקודמת הוצגה ב-31 במרס 2013.

צחי הנגבי: הממשלה הזאת לא הוצגה במרס 2013.

צחי הנגבי: לכן יש פה פרק זמן שצריך להוסיף.

צחי הנגבי: זה דבר מאוד פשוט ולגיטימי, אבל לגיטימי שתתנגדו.

צחי הנגבי: אל תיתממו כאילו באמת מדובר פה באיזו פעולה מיוחדת.

קארין אלהרר: זו לא היתממות.

צחי הנגבי: את נרשמת לשאול שאלה או להביע את עמדתך?

קארין אלהרר: אני שואלת בקול רם למה אזרחי מדינת ישראל צריכים לסבול כי מישהו לא עשה את שיעורי הבית שלו.

צחי הנגבי: אוקיי.

צחי הנגבי: שאלה מכובדת.

צחי הנגבי: מיקי, סגן שר האוצר לשעבר, בבקשה.

מיקי לוי: נשגב מבינתי, כי תקציב 2015 – 70% מהשרים שמכהנים היום הם אותם שרים שהרימו במליאה את היד שהתקציב הזה יעבור.

מיקי לוי: אז למה צריך עכשיו עוד 40 יום כדי להעביר תקציב?

מיקי לוי: מה התכנון הזה?

מיקי לוי: מה, צריך כאן אוניברסיטה?

מיקי לוי: יש כאן תקציב שהוא ב-2015, קחו אותו ותעבדו.

מיקי לוי: אני לא מבין בשביל מה צריך.

מיקי לוי: אני אגיד לכם בשביל מה צריך, צריך עוד 40 יום כדי לבטל את כל הדברים הטובים שאנחנו עשינו – מעונות יום, הסכמים קואליציוניים, 20 מיליון שקל בכיס של כל חבר כנסת מהקואליציה, ביטול השוויון בנטל, ועוד כהנה וכהנה.

מיקי לוי: ולכן, חברים, אני אומר לכם, התוספת של ה-40 יום – יש מאחורי זה דברים שהם לא בהכרח כשרים.

מיקי לוי: תודה רבה.

צחי הנגבי: יש פה, דרך אגב, מישהו מחברי הקואליציה שקיבל 20 מיליון שקל לכיסו?

מיקי לוי: בהסכמים הקואליציוניים כתוב, חבר הכנסת צחי הנגבי.

צחי הנגבי: אני מציע לחברי כנסת שלא קיבלו להגיש תביעת דיבה נגד חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: בהסכמים הקואליציוניים כתוב.

צחי הנגבי: אני מציע לחברי כנסת שהואשמו שקיבלו 20 מיליון שקל לכיסם להגיש תביעת דיבה נגד חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אין בעיה, מתאים לי.

צחי הנגבי: לא לפחד מזה.

צחי הנגבי: שהוא יעמוד ויסביר את דבריו.

מיקי לוי: בהסכמים הקואליציוניים כתוב שכל חבר כנסת – זה המפתח.

צחי הנגבי: תביא את ההסכמים הקואליציוניים לבית-המשפט.

צחי הנגבי: לא כתוב.

מיקי רוזנטל: כל שקר שנאמר בחודשים האחרונים ילך לדיבה הזאת?

<קריאה: מה קרה לחסינות חברי הכנסת?

צחי הנגבי: אין חסינות על דברים כאלה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: האמת היא שהאווירה הקלילה והמבודחת שיש בישיבה הזאת ממש לא מתאימה לנושא.

דב חנין: בדרך כלל כשאנחנו דנים בפטור מחובת הנחה, אנחנו עוסקים בשאלות של לוחות זמנים ולא בשאלות של מהות.

דב חנין: במקרה הזה המהות של החוק היא לוחות זמנים, ולכן יש חיבור אינטגרלי בין שאלת לוחות הזמנים שנמצאת בחוק לבין הבקשה שנמצאת בפנינו.

דב חנין: אלא מאי, אדוני היושב-ראש?

דב חנין: שברמה האנליטית, הלוגית, יש סתירה בין מה שהחוק הזה עושה לבין מה שמבקשים מאתנו לעשות.

דב חנין: החוק הזה עוסק בהארכת לוחות זמנים.

דב חנין: הוא מאריך לוחות זמנים.

דב חנין: ומאתנו מבקשים לקצר לוחות זמנים.

דב חנין: יש כאן סתירה לוגית מיניה וביה.

דב חנין: אם היו באים ואומרים לנו היום: אנחנו חייבים תקציב מדינה דחוף, אין לנו תקציב מדינה, כבר הגענו לאמצע השנה ואנחנו צריכים תוך שלושה שבועות לאשר תקציב, ולכן מביאים לכנסת הצעה לקיצור מועדים וכולנו נכנסים למשטר עבודה ולקצב עבודה, כי צריך תקציב מהר – את זה הייתי מבין.

דב חנין: אבל מציעים לנו לעשות ההפך.

דב חנין: מאריכים מאוד את לוחות הזמנים, ואת זה צריך להחליט בהחלטה מהירה, בהולה ועם לוחות זמנים בלתי אפשריים.

דב חנין: יש כאן בעיה נוספת, אדוני היושב-ראש, והיא בעיית ההתנהלות.

דב חנין: אני אומר את זה גם לחברי וחברות הכנסת החדשים.

דב חנין: מה שקורה בכנסת הזאת זה לא ראוי ולא נכון.

דב חנין: אנחנו קבענו כללי משחק.

דב חנין: יש מועדים להגשת תקציב, יש מועדים לדיון על התקציב.

דב חנין: כללי המשחק האלה לא נכתבו לטובת ממשלה כזאת או נגד ממשלה אחרת.

דב חנין: הם נכתבו כדי שהמדינה הזאת תתנהל בצורה סבירה ותקינה.

דב חנין: עכשיו כל פעם באים אלינו עם איזשהו צורך קואליציוני אחר, והצורך הוא לגיטימי.

דב חנין: אבל בשביל זה בדיוק קבענו כללי משחק.

דב חנין: אפשר להחליט שאין כללי משחק, מדינת ישראל תתנהל בלי חוקים, בלי נורמות.

דב חנין: תקום ממשלה, היא תחליט מה כדאי לה.

ינון מגל: מה הקשר לצורך קואליציוני?

דב חנין: במקרה הזה כנראה יש איזשהו צורך בתוך הממשלה לעשות.

דב חנין: אני לא אומר צורך קואליציוני במובן השלילי.

דב חנין: ישבו שרי הממשלה והגיעו למסקנה, מבחינתם, שראוי להם לנצל יותר זמן.

דב חנין: בסדר, זו עמדה לגיטימית.

דב חנין: אבל יש כללי משחק בדיוק בשביל המצבים האלה.

דב חנין: מה שאנחנו עושים עכשיו הוא שבירה של כל נורמה.

דב חנין: אנחנו קבענו מסגרות מסוימות, שכאשר קבענו אותן אני זוכר את הוויכוחים שהיו כאן בכנסת.

דב חנין: הייתה טענה שאולי 45 יום לא מספיק.

דב חנין: בסדר, דנו על זה.

דב חנין: בשביל זה קבענו כללים, לא בשביל שבפעם הראשונה שזה לא מתאים אז אנחנו מבטלים את הכללים, באמצע משחק הכדורגל מחליטים שבמקום 11 שחקנים יהיו 21 מכל קבוצה.

דב חנין: זה מה שקורה פה.

ג'מאל זחאלקה: יותר גרוע, במקום 90 דקות נשחק 180.

דב חנין: זה דבר מאוד בעייתי ופסול.

דב חנין: אני אומר את זה לחברי הכנסת החדשים, שאלה לא דברים שצריך לעבור עליהם בכזאת קלות.

דב חנין: נקודה אחרונה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: יש טעם מאוד משמעותי לפגם בזה שאנחנו הולכים לאשר תקציב שנת 2015 ב-5 בנובמבר 2015.

דב חנין: זה לא נראה לכם ביזוי של העבודה שלנו בכנסת?

דב חנין: הרי על מה אנחנו מתווכחים?

דב חנין: אנחנו מתווכחים על תקציב שניתן יותר לזה ופחות לזה, והכוח שלנו כחברי כנסת הוא בדיוק במאבקים האלה, במה להשקיע יותר ובמה להשקיע פחות.

דב חנין: אם ממילא כבר השנה עברה והיא מתנהלת בלי תקציב, אלא עם טייס אוטומטי שהוא לא טייס והוא לא אוטומטי, אז בשביל מה בכלל לקיים דיון על התקציב?

דב חנין: בואו נקבל החלטה מהפכנית שלמדינת ישראל לא יהיה תקציב 2015.

דב חנין: זה יותר ריאליסטי.

דב חנין: כי בפועל בשנת 2015 האמיתית לא היה תקציב.

דב חנין: מה נשאר מהתקציב?

דב חנין: נשאר מה שיאושר בתחילת נובמבר 2015.

דב חנין: אולי חבר הכנסת מיקי לוי יודע, כי הוא היה סגן שר האוצר, אולי יש עוד כמה אחרים שמכירים את זה – אתם מבינים מה המשמעות של אישור בתחילת נובמבר מבחינת משרדי ממשלה?

דב חנין: זה פיקציה מוחלטת.

דב חנין: משרדי ממשלה לא יוכלו להיערך לזה, לא ידעו לנצל את זה.

דב חנין: עד שמתחילה השנה הזאת היא מסתיימת.

דב חנין: אנחנו עושים מעצמנו צחוק, וזה מיותר.

דב חנין: זה לגמרי מיותר.

דוד ביטן: לכן רוצים לעשות את זה שנתיים ולא שנה.

מיכל בירן: אז בואו נעשה עשור.

מיכל בירן: למה שנתיים?

יעקב מרגי: אין מציאות כזאת.

מיקי רוזנטל: מה זאת אומרת אין מציאות כזאת?

דב חנין: ההתבזות שלנו היא גדולה במיוחד, מכיוון שהרי לכאורה אנחנו אישרנו בכנסת, בהתנגדותי ובהתנגדות עוד כמה חברים, תקציב בקריאה ראשונה ל-2015.

דב חנין: נבחרה ממשלה חדשה, לגיטימי שהממשלה החדשה תבוא ותגיד: יש לנו המון דברים לתקן בתקציב 2015 שהיו לא תקינים.

דב חנין: נתקן אותם בדיון בין קריאה ראשונה לקריאה שנייה ושלישית.

דב חנין: אפשר להכניס בתקציב שאושר הרבה מאוד תיקונים, לעשות את זה כאן יחד אתנו בכנסת.

דב חנין: למה לעשות הכול הפוך?

דב חנין: הרי אישרתם תקציב בקריאה ראשונה.

דב חנין: יש סעיפים בתקציב שתרצו להשאיר אותם כמו שהם, יש דברים שאתם רוצים לשנות.

דב חנין: בואו תתמקדו בדברים שאתם רוצים לשנות, נקיים עליהם דיון ונעבוד בצורה יעילה.

דב חנין: למה לעבוד הפוך?

מיקי רוזנטל: אפשר אולי לקבל את חוות הדעת של ארבל על העניין של הוראת שעה, לפני שאנחנו נושאים דברים?

מיקי רוזנטל: מה המשמעות של השינוי בהוראת שעה?

מיקי רוזנטל: האם זה חקיקת חוק יסוד כמשמעותה בחוק, איזה רוב נדרש וכו'.

מיקי רוזנטל: זה חשוב לנו מאוד.

צחי הנגבי: הבקשה התקבלה.

צחי הנגבי: בבקשה, ארבל.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אם אפשר גם לדעת למה השר אלקין הצביע נגד.

צחי הנגבי: על זה אענה לך בפקס אישי.

<ארבל אסטרחן: מאז 2009, כמו שאתם יודעים היטב, הכנסת מחוקקת את התקציב כתקציב דו-שנתי.

<ארבל אסטרחן: מאחר שבחוק היסוד הקיים מדובר על כך שהתקציב תמיד יהיה שנתי, נדרש תיקון בחוק היסוד שיאפשר את התקציב הדו-שנתי וגם יקבע את ההסדרים.

<ארבל אסטרחן: הוא אומר שהתקציב לכל שנה הוא נפרד וכו'.

<ארבל אסטרחן: לכן נחקק בשנת 2009 חוק יסוד שקבע שבשנים 2009 ו-2010 יהיה תקציב דו-שנתי.

<ארבל אסטרחן: זה נחקק בהוראת שעה.

<ארבל אסטרחן: בהמשך תוקן חוק היסוד ונקבעו אותן הוראות ל-2012-2011, ואחר כך עוד פעם ל-2014-2013.

מיכל בירן: אבל זה עדיין לא שינוי חוק יסוד.

<ארבל אסטרחן: זה שינוי בחוק יסוד.

<ארבל אסטרחן: זה הוראת שעה בחוק יסוד.

<ארבל אסטרחן: אגב, כל ההיסטוריה מפורטת כאן בהצעת החוק הממשלתית שבפניכם.

<ארבל אסטרחן: העניין הזה נתקף בבית-המשפט העליון על-ידי רוני בר-און, כשעוד היה חבר כנסת, נגד הארכת חוק היסוד בהוראת שעה.

<ארבל אסטרחן: בית-המשפט דחה את העתירה ואפשר את חקיקת החוק, הגם שהיו לו בהחלט הערות והסתייגויות לגבי הנושא הזה של הוראת שעה לגבי חוק יסוד.

<ארבל אסטרחן: אותם דברים, אגב, שגם נאמרו פה בשבוע שעבר ולפני שבועיים לגבי הוראת השעה על חוק יסוד: הממשלה.

<ארבל אסטרחן: מבחינת הרוב הנדרש, זה חוק יסוד כמו מרבית חוקי היסוד, שלא מחייבים רוב מיוחד.

<ארבל אסטרחן: רק חוקי יסוד משוריינים, כמו חוק יסוד: הממשלה, או סעיפים משוריינים בחוקי היסוד, מחייבים רוב מיוחד.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: דרך אגב, בג"ץ דחה אז את העתירה של רוני בהרכב מורחב, 7:0.

אורי מקלב: הממשלה מבקשת דחייה של מועדים או גם שינוי המועדים?

<ארבל אסטרחן: הדחייה היא לעניין היום האחרון, מהו היום האחרון הקובע.

אורי מקלב: אני חושב שהממשלה נותנת יותר ימים לכנסת.

צחי הנגבי: 175 יום במקום 100 יום זה לעניין התפזרות הכנסת.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: אבל היא נותנת גם יותר ימים לכנסת.

אורי מקלב: יש גם יתרון בעניין הזה.

אורי מקלב: לכן זה גם מסביר את הדחיפות.

אורי מקלב: זה שינוי דרמטי.

צחי הנגבי: תודה.

מיקי רוזנטל: עוד שאלה אחת לעניין חוות הדעת.

מיקי רוזנטל: מה דעתו של היועץ המשפטי של הכנסת לגבי ההליך הזה?

צחי הנגבי: היועץ המשפטי לממשלה, כי זה הגיע לממשלה.

צחי הנגבי: לא שמעתי הסתייגות שם.

צחי הנגבי: חזקה על היועץ המשפטי לכנסת שאם הוא היה חושב שזה בעייתי הוא היה מציף את זה בפנינו.

צחי הנגבי: הם לא נרתעים מלהגיד.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לשאול בכל מקרה את היועצת המשפטית של הוועדה מה דעתה על ההליך הזה.

<ארבל אסטרחן: מאחר שההצעה הגיעה רק עכשיו, לא פנו אלינו ולא גיבשנו עמדה בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: עכשיו אני פונה.

<ארבל אסטרחן: אז אנחנו צריכים לשבת ולחשוב על זה ולהכין משהו.

<ארבל אסטרחן: צריך רק לזכור שזאת לא הפעם הראשונה שהדבר הזה נעשה כך, וזה נדון בבית-המשפט העליון.

מיקי רוזנטל: אפשר לדחות את הדיון עד קבלת חוות דעת משפטית בבקשה?

צחי הנגבי: בין הקריאה השנייה לשלישית יהיה מספיק זמן.

קארין אלהרר: לא, לא.

צחי הנגבי: כן, כן.

קארין אלהרר: זה לא עובד כך.

צחי הנגבי: סליחה, גברתי.

צחי הנגבי: את לא יכולה להכתיב פה.

קארין אלהרר: אם אנחנו ניצבים סטטיסטיים, אז לא צריך אותנו.

קארין אלהרר: תנהלו לבד את הכנסת, את הממשלה, את בית-המשפט, מה שאתם רוצים.

קארין אלהרר: או שמנהלים את זה לפי החוק או שלא.

צחי הנגבי: זה החוק.

צחי הנגבי: אם יש לך בקשה, תפני ליועץ המשפטי לכנסת ותטעני ותנמקי מדוע לדעתך זה לא חוקי ומדוע בג"ץ, שאישר את התהליך בהרכב מורחב בשבעה שופטים, טעה.

צחי הנגבי: מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: חבריי שאלו שאלות נכונות, והתכוונתי לשאול אותן אבל טוב שהם קלעו לדברי גדולים וחכמים.

מיכל רוזין: תודה לכם.

מיכל רוזין: רציתי לשאול פרוצדורלית אם יש לנו אישור מיוחד מיושב-ראש הכנסת.

צחי הנגבי: יש אישור.

צחי הנגבי: דיברתי אתו אישית.

מיכל רוזין: אז אני שמחה.

מיכל רוזין: כי אמרה עו"ד ארבל בצדק, זה אותו דיון בדיוק שניהלנו פה לילה שלם וימים שלמים בעניין הזה.

מיכל רוזין: אני אומרת גם לחבריי שהיום הם בקואליציה ורגע לפני היו באופוזיציה.

צחי הנגבי: אני רק אומר לחבריי שידעו לתכנן את יומם.

צחי הנגבי: בשעה 16:45 אנחנו נעשה הצבעה.

מיכל רוזין: זאת בדיוק המשמעות של עקביות, של מדינה מתוקנת, של משילות ויציבות.

מיכל רוזין: שיש חוקים, בין אם אתה אופוזיציה או קואליציה, בין אם היום השלטון הוא כזה ומחר הוא אחר, יש כללים מאוד ברורים, ובעיני זה יותר חשוב מהכול.

מיכל רוזין: אני חושבת שאחת הבעיות פה היא ששוב משנים חוק יסוד.

מיכל רוזין: אם אני מבינה נכון, שמ-2009 התחילו בהוראת שעה לקבוע שהוא דו-שנתי, וזה אותגר בבית-משפט קרוב ל-2009 ולא היום, ובכל זאת עברו כבר שש שנים מאז, אני חושבת שהגיעה הזמן שהממשלה תגיד: אנחנו חושבים שהשיטה הזאת, שנוסתה כבר שש שנים, של תקציב דו-שנתי, זה הדבר הנכון שצריך להיות בחוקי המדינה.

מיכל רוזין: בואו נשנה את חוק היסוד, לא צריך אפילו רוב מיוחד, ונקבע שמהיום והלאה החוקים הם דו-שנתיים.

מיכל רוזין: השיטה הזאת של כל פעם להביא הוראת שעה ובדחיפות ופטור מחובת הנחה, והכול דחוף והכול לחוץ והכול צריך להשתנות מהרגע להרגע, זה הזלזול ששוב ושוב אנחנו מעלים אותו בחוקי המדינה, בכנסת, במנגנון של הפוליטיקה הישראלית, של הדמוקרטיה.

מיכל רוזין: אני ממש חושבת שזה העניין.

מיכל רוזין: אפשר להתווכח אם צריך תקציב דו-שנתי או שנתי.

מיכל רוזין: דרך אגב, ישבו פה בשבוע שעבר ואמר היועץ המשפטי איל ינון את עמדתו, ולאחר מכן, כשזה עבר לוועדת הכנסת, היועצת המשפטית של ועדת החוקה הייתה מאוד נחרצת נגד.

מיכל רוזין: לצערה, בניגוד לעמדתה, ליושב-ראש הישיבה בער להתמנות לשר ולכן הדבר הועבר.

עפר שלח: עכשיו מתחיל לבעור לו.

מיכל רוזין: אבל אני חושבת שההתעלמות הזאת מהייעוץ המשפטי של הכנסת וההתעלמות הזאת מכך שאנחנו כל שנייה משנים חוקי יסוד באופן כל כך קל, כל כך מהיר, בלי לחשוב באמת על ההשלכות – דרך אגב, יהיה לכם גם רוב לשנות שזה יהיה תקציב דו-שנתי.

מיכל רוזין: אבל למה כל פעם בהוראת שעה?

מיכל רוזין: למה בדרך הזאת?

מיכל רוזין: כמובן שנתנגד לתקציב מסיבות אחרות, ענייניות, לא מהסיבות האלה.

מיכל רוזין: לזה כולם צריכים להתנגד, אופוזיציה וקואליציה, כי לא משנים כל הזמן את כללי המשחק תוך כדי המשחק.

מיכל רוזין: תודה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: הצעת החוק מונעת מאתנו למלא את תפקידנו.

ג'מאל זחאלקה: היא פוגעת במשהו מהותי.

צחי הנגבי: אתה יכול להסביר למה?

צחי הנגבי: כי הצעת החוק הזאת מוסיפה ימי דיון בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: לא ימי דיון.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להשפיע על הוצאות הממשלה מכאן ועד סוף השנה.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני מציע גם לחבריי באופוזיציה לבוא עם הצעה לפצל, לעשות 2015, ואנחנו נהיה מוכנים.

ג'מאל זחאלקה: הקואליציה צריכה להיות מוכנה.

ג'מאל זחאלקה: בואו נעשה חקיקה על תקציב 2015 כמה שיותר מהר, וניתן את כל הזמן ל-2016.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לעשות את זה.

ג'מאל זחאלקה: לא צריך את הצעת החוק הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אם אני נשאר עד נובמבר-דצמבר להכריע על תקציב 2015, נשללת ממני הזכות.

ג'מאל זחאלקה: יש דברים בוערים שאנחנו מקווים שנוכל להשפיע עליהם, לשנות אותם.

צחי הנגבי: תביא לי הודעה רשמית מיו"ר האופוזיציה שהאופוזיציה מוכנה לתמוך בממשלה בתקציב 2015, זה יקל על כל התהליכים לגבי 2016.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על מסגרת הדיון.

מיכל רוזין: מה זה קשור?

מיכל רוזין: בגלל זה דוחים, בגלל שחוששים מהתנגדות האופוזיציה?

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים שהרצוג יהיה שר החלל.

צחי הנגבי: נדבר עם דני דנון.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע שיהיה דיון סביר, קצר יחסית, על תקציב 2015 לבד.

ג'מאל זחאלקה: זה יותר טוב מלהכריע אחרי שהשנה נגמרה.

צחי הנגבי: זה שונה ממה שאמרת.

צחי הנגבי: אמרת שאתם מוכנים לתמוך בתקציב 2015.

ג'מאל זחאלקה: לא.

ג'מאל זחאלקה: אני מוכן לכך שיועבר תקציב מהר.

ג'מאל זחאלקה: פטור מחובת הנחה ל-2015, דיון תוך זמן סביר, ואז אני יכול להשפיע על התקציב הזה.

ג'מאל זחאלקה: איזה מן ישראבלוף זה להחליט על התקציב כשהשנה נגמרה?

ג'מאל זחאלקה: איך הממשלה יכולה לבוא עם דבר כזה?

ג'מאל זחאלקה: איך הכנסת יכולה?

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שלחברי הכנסת החדשים יש זכות להשפיע.

ג'מאל זחאלקה: אתם צריכים להתקומם על כך.

יעקב מרגי: לוותיקים אין זכות?

ג'מאל זחאלקה: גם לוותיקים.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני מציע הצעה שאני חושב שיש בה משהו הגיוני, שאנחנו נמלא את תפקידנו כחברי כנסת וננסה להשפיע על התקציב שיבוא.

ג'מאל זחאלקה: עד עכשיו לימדו אותי שהזמן הוא לינארי, הולך רק קדימה.

ג'מאל זחאלקה: אין מנהרת זמן שתחזיר אחורה, לשנות את המציאות בנובמבר על מה שקורה באוגוסט.

ג'מאל זחאלקה: אם ש"ס רוצה שיהיו שינויים בתקציבים החברתיים והיא חושבת שיש לה השפעה בממשלה, אדרבה.

ג'מאל זחאלקה: תקבלו את ההצעה ותבואו עם זה, תגידו: אנחנו רוצים להעלות קצבאות ילדים כבר עכשיו.

ג'מאל זחאלקה: לא להחליט על השנה הבאה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת כבל, בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, קודם כל לתאר את הסיטואציה, בעיקר לחברי הכנסת החדשים.

איתן כבל: אני כבר שבע אופוזיציה, אבל חברי הקואליציה מוצאים את עצמם אחרי תקופה בצד השני מסבירים לעצמם את מה שהם לא ידעו להסביר בזמן אמת.

איתן כבל: גם אלה שעושים ניסיונות להיות בקואליציה, אני לא אומר עליהם כלום.

איתן כבל: העניין הזה עדיין לא ברור לי.

איתן כבל: היה פה נציג הממשלה וניסה להסביר.

איתן כבל: אני רציתי להציע לבקש להגדיל לא ל-175 יום, אלא להוסיף לו עוד זמן כדי שיוכלו להתעמק בתוך הדוח.

איתן כבל: כי יש פה סוג של תרתי דסתרי.

איתן כבל: מצד אחד יש דחיפות כדי להספיק את 175 הימים, ואנחנו רוצים באמת להגיד: חברים יקרים, למה בלחץ?

איתן כבל: זה תקציב מדינה.

צחי הנגבי: בהסתייגויות לקריאה שנייה ושלישית יש לך כבר נאום מוכן.

איתן כבל: צריך לתת את הזמן.

איתן כבל: ידעתי שחזרה לעתיד יש 1, 2 ו-3, ועכשיו אתם רוצים לעשות חזרה לעתיד 4 או 5 או 6.

איתן כבל: באמת לא ברור לי העניין של לעשות תקציב דו-שנתי.

איתן כבל: זאת המצאה.

איתן כבל: שטייניץ המציא את הדו-שנתי.

איתן כבל: יש שדרוג של הדו-שנתי, זה דו-שנתי קצר.

צחי הנגבי: יש דו-שנתי עם דו-תיקי.

איתן כבל: אנחנו כמובן נתנגד להצעת החוק.

איתן כבל: אנחנו בעד שהדברים יסתדרו ויהיו כמו שצריך, אבל יחד עם זאת אני רוצה להגיד לך, אדוני, כבר עכשיו, כדי שלא תיפול שגגה ביחסים פה בוועדה, שקריאה ראשונה זה ברור לנו, לכל אחד יש זמן דיבור.

איתן כבל: אבל אם אתם רוצים להפעיל עלינו 98, אז אני מציע לכם להתחיל לחשוב על זה מעכשיו.

צחי הנגבי: באיזה עניין 98?

צחי הנגבי: ממה אתה חושש?

איתן כבל: אני אומר לגופו של עניין, שלא ייווצר מצב שתובא לקריאה שנייה ושלישית ביום רביעי.

צחי הנגבי: לא, זה לא יהיה השבוע.

איתן כבל: נחה דעתנו.

איתן כבל: אבל מעבר לעניין הזה, אני מזהיר ומתריע שלא תפעילו את סעיף 98 בקריאה השנייה והשלישית ושיינתן לנו לפעול כאופוזיציה על כל המשתמע מכך.

מיכל רוזין: זה הובטח לנו בשבוע שעבר.

צחי הנגבי: חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להגיד מילים טובות דווקא.

מיקי רוזנטל: אני חושב שטוב מאוד שהממשלה מציעה שהכנסת תאריך את הדיון בנושא התקציב.

מיקי רוזנטל: הזמן לא היה סביר, לא הספקנו לדון ברצינות, ועל זה כן צריך להגיד מילה טובה.

מיקי רוזנטל: כשצריך להגיד מילה טובה, אומרים מילה טובה.

מיקי רוזנטל: אבל, וכאן מגיע אבל גדול, ראשית הדרך.

מיקי רוזנטל: הממשלה הזאת פצחה את כהונתה ברמיסה של שני חוקי יסוד, והדרך שבה היא עושה את זה בהוראת שעה, במחטף כמעט, היא לא ראויה והופכת את הכנסת לפלסתר, את כל תהליך החקיקה לצחוק ואת הניצול של הרוב האקראי כדי לשנות את כללי המשחק.

מיקי רוזנטל: אלה דברים שלא ייעשו, ואני מקווה שלא ייעשו יותר.

מיקי רוזנטל: נראה לי שגם התוצאה היא איננה טובה והיא מבזה את הבית הזה וגם את הממשלה וגם את תהליך החקיקה.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לומר כמה דברים לעניין המהות.

מיקי רוזנטל: זה שמאריכים לכאורה את תקופת הדיונים בממשלה ובכנסת, לכאורה טוב הדבר.

מיקי רוזנטל: אלא שבינתיים התפתח לנו בבית ראש הממשלה דיקטטור כלכלי, שעושה כרצונו כמעט בכל תחום, וזה מדאיג מאוד.

מיקי רוזנטל: וגם הממשלה הפכה להיות חותמת גומי.

מיקי רוזנטל: לא רק רוצים להפוך את הכנסת לחותמת גומי, אלא גם את הממשלה לחותמת גומי.

מיקי רוזנטל: ראש הממשלה מפטר פקידים מקצועיים וכופה את דעתו גם על הפקידות המקצועית, גם על הממשלה וגם על הכנסת.

מיקי רוזנטל: הנושא התחדד ביתר שאת בסוגיית הגז, שמלווים אותה פקידים מקצועיים עד שהגיעו מים עד נפש והתפטר היום הממונה על ההגבלים העסקיים, לא בגלל שהוא חושב שראש הממשלה טועה, אלא בגלל הדרך שבה ראש הממשלה מקבל החלטות במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: הוא אפילו לא הביא את זה להכרעת הממשלה, שלא לומר להכרעת הכנסת.

מיקי רוזנטל: זאת לא סוגיה שולית, זאת סוגיה מרכזית.

מיקי רוזנטל: אותו דבר גם בתחום התקשורת ונושאים נוספים, ראש הממשלה הפך להיות דיקטטור כלכלי ואנחנו לא יכולים לאפשר שהכנסת תהפוך להיות חותמת גומי לכל הגחמות של ראש הממשלה.

מיקי רוזנטל: אני מציע לחברי הוועדה לדחות את העניין הזה.

מיקי רוזנטל: מעבר לכך, אני מציע שלא יתקיים דיון עד שאין בפנינו חוות דעת, כמו שביקשתי מהייעוץ המשפטי של הכנסת.

מיקי רוזנטל: תודה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת אייכלר, אנא הגן על הקואליציה.

ישראל אייכלר: אני אשתדל מאוד, למרות שבאתי לפה עם מחשבה שצריך מהר מהר לעשות את התקציב ולא לחכות עוד 175 יום, כי יש מיליוני אזרחים שנפגעו ונפגעים יום-יום מהתקציבים הקודמים עם הגזרות הנוראיות, וצריך למהר ולשנות את מה שצריך שינוי ולהעביר את זה כדי למנוע סבל מאנשים.

קארין אלהרר: נו, אז אתה אתנו.

ישראל אייכלר: שמעתי את הנציג של יש עתיד, חבר הכנסת מיקי לוי, שחוזר על עלילות הדמים של 20 מיליון שקל, ואז הציע היושב-ראש לחברים פה אולי להגיש תביעת דיבה.

ישראל אייכלר: יכול להיות שאם יהיה לנו את רונאל פישר, שיש לו קשרים עם החברים של מיקי לוי במשטרה ובפרקליטות, נצליח לקבל משפט צדק.

ישראל אייכלר: היום אני לא מציע לאף אחד להגיש תביעת דיבה, כי אין לנו סיכוי למשפט צדק.

ישראל אייכלר: אבל כששמעתי אותו על העניין של הגזרות שהם עשו, שאנחנו רוצים לבטל אותן ובשביל זה הממשלה צריכה זמן, באמת השתכנעתי.

ישראל אייכלר: הממשלה צריכה זמן כדי לבטל את כל הגזרות נגד אימהות עובדות, נגד ילדים קטנים, נגד קשישים שרוצים לעשות ביטוח סיעודי.

ישראל אייכלר: אבל אם אנשי האוצר ישמעו לי, אני חושב ש-160 יום זה מספיק.

ישראל אייכלר: אבל אם הקואליציה החליטה שצריך 171 יום, באמת צודקים אנשי האופוזיציה שטוענים שלמעשה 2015 כבר תהיה שנה אבודה, וחבל.

ישראל אייכלר: אבל אם זה מה שצריך לעשות כדי לבטל את הגזרות, והיה זה שכרנו.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: מיכל בירן.

מיכל בירן: הרוב כבר נאמר, ואני רוצה להתייחס לשתי נקודות.

מיכל בירן: נקודה אחת שלא הודגשה מספיק, דיבר חבר הכנסת אייכלר על העניין של הגזרות, והתקציב שלכם היה די נורא ואיום.

מיכל בירן: אני בטוחה שתהיה פה תחרות קשה עם התקציב החדש, אבל גם האמת צריכה להיאמר, דברים תקדימיים כמו ביטול האוניברסאליות של קצבאות הילדים, שזה דבר חמור למדיניות הרווחה של מדינת ישראל.

מיכל בירן: אם יש דבר שאני מקווה שכן יהפכו אותו ויחזירו אותו על כנו, זה הנושא הזה.

מיכל בירן: אבל יש פה באמת דילמה אמיתית.

מיכל בירן: נקודה שלא צוינה היא שבגלל הגידול הדמוגרפי, כל חודש שממשיכים עם תקציב 2015 כשהוא בעצם לא מעודכן משמעו קיצוץ דה-פקטו.

מיכל בירן: אם אוכלוסיית מדינת ישראל גדלה והתקציב נשאר בעינו ולא עודכן ולו במקדם הדמוגרפי, המשמעות של זה היא קיצוץ.

מיכל בירן: משרדים שצריכים לטפל באוכלוסייה יותר גדולה באותו תקציב, המשמעות דה-פקטו היא קיצוץ.

מיכל בירן: לכן כן מטריד אותי להגיד שממתינים עד נובמבר, ושדוחים את זה במקום לעשות איזשהו הליך יותר זריז עם 2015 ולשחרר את זה, או להגיד לפחות שמשחררים באופן רוחבי את המקדם הדמוגרפי כדי לשחרר קצת את רצועת החנק.

מיכל בירן: אם כבר עושים טלאי על טלאי, אז לפחות להשתמש בטלאים גם במה שצריך.

מיכל בירן: הדבר השני הוא התקציב הדו-שנתי.

מיכל בירן: הוא רעיון גרוע.

מיכל בירן: סוף-סוף יאיר לפיד כשר אוצר קיבל את הלחץ הציבורי, שהיה מהרבה כיוונים, שאמר שתקציב דו-שנתי הוא רעיון גרוע.

מיכל בירן: היינו אמורים לחזור לתקציב חד-שנתי, ושוב חוזרים לתקציב דו-שנתי.

מיכל בירן: גם ההארכות הן מופרכות.

מיכל בירן: פקידי האוצר לא מצליחים לחזות שנתיים מראש, לא את ההכנסות, לא את ההוצאות.

מיכל בירן: שלא לדבר על זה שמשתמשים בזה למטרות פוליטיות.

מיכל בירן: אתם זוכרים את מופז תוך כדי מערכת הבחירות הקודמת אומר: יש גירעון של 40 מיליארד.

מיכל בירן: אומרים לו: מה פתאום?

מיכל בירן: אתה טועה לחלוטין, כי בבחירות זה לא טוב שאומרים שיש גירעון של 40 מיליארד.

מיכל בירן: אבל מיד אחרי זה, כשצריך לקצץ בתקציב וצריך להטיל גזרות קשות, פתאום אומרים: אי-אפשר, יש גירעון של 40 מיליארד.

מיכל בירן: אבל גם אחרי שהתקציב עם הגזרות עובר, פתאום שוב נעלם הגירעון של 40 המיליארד.

מיכל בירן: כך שאני גם סקפטית לגבי כל החישובים האלה וההארכות.

מיכל בירן: תקציב דו-שנתי הוא גם לא יעיל, הוא גם מזיק.

מיכל בירן: חשבתי שנפטרנו ממנו, ואיכשהו הוא שוב חוזר בדלת האחורית.

צחי הנגבי: אנחנו מדברים בסיסמאות של אופוזיציה וקואליציה, אבל אין פה תקציב דו-שנתי.

צחי הנגבי: חבל לחזור על זה.

צחי הנגבי: זה תקציב של שנה וחודש.

צחי הנגבי: זה המצב.

מיקי רוזנטל: אבל 2018-2017 זה דו-שנתי.

צחי הנגבי: זה לא החוק שבא אלינו עכשיו.

מיקי רוזנטל: זה החוק שבא.

עפר שלח: זה החוק שבא.

עפר שלח: זה בדיוק העניין.

עפר שלח: אני קורא ברשותך, על חשבון רשות הדיבור שלי, את סעיף 2(ב): תוכנית התקציב הרב-שנתית שתניח הממשלה על שולחן הכנסת לגבי השנים 2016-2015 תכלול את הצעת חוק התקציב הדו-שנתי וכן את תוכנית התקציב לשנים 2017 ו-2018.

צחי הנגבי: כשזה יבוא, זה חוק התקציב.

צחי הנגבי: החוק הזה לא עוסק בתקציב דו-שנתי.

עפר שלח: אלה שלא הצליחו לחזות את הכנסות המדינה ואת הוצאות המדינה והכניסו אותנו לבור של 40 מיליארד שקל ב-2010 עד 2012, עכשיו יחזו מאמצע 2015 עד סוף 2018.

צחי הנגבי: נשמע את תגובת האוצר.

<איתי טמקין: באמירה הזאת שקראת מהצעת החוק עכשיו אין שום דבר שמעיד על זה שהתקציב ל-2018-2017 יהיה תקציב דו-שנתי.

עפר שלח: לא אמרתי שהוא יהיה דו-שנתי.

עפר שלח: אמרתי שאנחנו נתבקש לאשר את תוכנית התקציב עד סוף 2018.

<איתי טמקין: חוק יסוד: משק המדינה מגדיר בחוק שעם כל הצעת תקציב המדינה צריכה להגיש את התקציב לשנה שעבורה מאושר החוק, ועוד להגיש לכנסת לא לאישור, להגיש לידיעה, עוד שנתיים את הצעת התקציב לשנתיים הבאות.

<איתי טמקין: משהו שמהווה איזושהי תוכנית שעל פיה היא תבנה את התקציב העתידי.

<איתי טמקין: בעצם תמונת מצב שהתקציב כמו שהוא.

<איתי טמקין: בתיקון שאנחנו עושים עכשיו, יחד עם הצעת תקציב 2016-2015, כמו שיש בהצעת החוק, אנחנו צריכים להציג עוד שנתיים קדימה, כלומר את 2018-2017.

<איתי טמקין: זה מתבקש מאתנו בחוק, וכדי להעביר את זה אנחנו מעבירים את זה פה בהצעת החוק.

עפר שלח: כשהוסבר איך נכנסנו לגירעון של 40 מיליארד שקל, בין השאר נאמר שמתחילים לעבוד על המצרפים התקציביים בתחילת השנה שלפני, שבפברואר 2010 כשהתחילו לעבוד על זה אף אחד לא ידע להגיד מה יהיו הכנסות המדינה בחצי השני של 2012.

עפר שלח: אז תסביר לי איך תחזו את הכנסות המדינה לשנת 2018.

צחי הנגבי: הוא לא יסביר, עפר, אבל הוא יסביר את זה כשהוא יביא את הצעת החוק.

צחי הנגבי: אנחנו לא עוסקים פה בתכנים.

עפר שלח: אני מסכים אתך.

עפר שלח: אבל אם כבר הגענו, זה מעניין מאוד.

צחי הנגבי: מדברים על דחיפות בהקשר של החובה.

צחי הנגבי: אבל זה היה מעניין.

צחי הנגבי: אני למדתי משהו חדש, לא ידעתי שצריך תמיד להציג שנתיים קדימה.

צחי הנגבי: זה נתן הסבר, כי לא ידעתי מה התשובה לשאלה שלך.

עפר שלח: אוי להסבר.

מיקי רוזנטל: אבל זה נהיה חסר משמעות.

צחי הנגבי: מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: מאוד בקצרה, אדוני, כי כמו שאמרה חברתי מיכל בירן, רוב הדברים נאמרו.

מרב מיכאלי: אבל אני מוצאת לנכון להדגיש שני דברים.

מרב מיכאלי: האחד זה עניין התקציב.

מרב מיכאלי: ההימנעות מהגשת תקציב ל-2015 זה חוסר אחריות.

מרב מיכאלי: הממשלה הזאת למעשה נמנעת מלהביא תקציב ל-2015.

מרב מיכאלי: להביא תקציב לחודש האחרון של 2015 זה באמת לעשות לעג וצחוק גם מאתנו אבל מהאזרחיות והאזרחים של מדינת ישראל, שכמו שציינה בצדק חברתי מיכל בירן, חיות וחיים בלי תקציב שלא מאפשר הרבה מאוד דברים שהם באמת אוויר לנשימה להרבה מאוד אזרחיות ואזרחים, ועוד על זה חוות וחווים קיצוץ בפועל.

מרב מיכאלי: זה חוסר אחריות של הממשלה כלפי הציבור שבחר בה, לא לעשות עכשיו את העבודה, להביא באוגוסט או בהקדם האפשרי תקציב עד סוף 2015.

מרב מיכאלי: אני מבינה מבירורים שעשיתי שהסיבה שזה לא נעשה היא שהאוצר חושב שזה לא הולם את סדרי העבודה שלו או לא מתאים למאמצים שלו או לא מאמץ מספיק כדאי או משהו מהסוג הזה.

מרב מיכאלי: אני חושבת שזה באמת חוסר אחריות.

מרב מיכאלי: איך אתם יכולים לעמוד מול אנשים, שהפער בין ההכנסה שלהם לבין ההוצאות שלהם, לא רק בגלל יוקר המחיה אלא בגלל שאין מספיק תקצוב לשירותים חברתיים, כי אין מספיק קצבאות, דברים שאתם עומדים לשנות אותם, אבל אתם אומרים: נדחה את הקץ.

מרב מיכאלי: יעלה לנו פחות, כאילו.

מרב מיכאלי: הציבור בישראל לא צריך לממן כפל כפליים ממה שהוא כבר מממן את ההוצאות של הממשלה החדשה הזאת באופן כל כך לא ראוי.

מרב מיכאלי: הדבר השני הוא, אדוני, שפרוצדורות יוצרות מהות.

מרב מיכאלי: תוך שלושה שבועות של כנסת, אתם פעם שלישית ורביעית – משום שהחוק הזה הוא לא רק חוק יסוד, אלא הוא מביא תיקון עקיף לעוד חוק יסוד, לחוק יסוד: הכנסת – בצורה דורסנית, בלי שום אפשרות לדיון אמיתי, בלי להתחשב בחוקים שעליהם מושתתת מדינת ישראל, באים שוב ושוב לשנות את כל היסודות החוקתיים שלנו.

מרב מיכאלי: הדרך הזאת היא מבהילה לגבי העתיד של הדמוקרטיה במדינת ישראל.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: בהערת ביניים ביקשתי מהיועצת המשפטית להבהיר שהצעת החוק הזאת היא לא רק דחייה של מועדים, אלא היא גם שינוי בזמנים.

אורי מקלב: מתברר פה שאנחנו כחברי כנסת נקבל מספר ימים יותר גדול לדון בתקציב, שזה חלק חשוב מאוד בהצעת החוק הזאת מבחינתנו.

אורי מקלב: מכיוון שבמקום לקבל רק 45 ימים, אנחנו נקבל 74 ימים, אם לא יותר, במסגרת הדיון, וגם הממשלה תקבל, וזה דבר מבורך.

אורי מקלב: היועצת המשפטית, נכון שהכנסת תקבל עוד 50% מהזמן.

<ארבל אסטרחן: לפי מה שאני רואה כאן, מאריכים את התקופה לכנסת.

אורי מקלב: הנציג של האוצר לא דיבר על החלק הזה.

ג'מאל זחאלקה: לא נכון שמאריכים.

ג'מאל זחאלקה: ב-2016 מקצרים.

אורי מקלב: כאחד החברים הוותיקים בוועדה, כדי שהמצפון של חברי הכנסת החדשים מהקואליציה לא ישב עליכם, צריך להבין דבר אחד: כל מה שאנחנו עכשיו מדברים פה זה פטור מחובת הנחה.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על שום דבר.

קארין אלהרר: אבל למה פטור מחובת הנחה?

קארין אלהרר: די, באמת.

צחי הנגבי: לא להתווכח, קארין.

צחי הנגבי: זה לא בסדר.

קארין אלהרר: זה באמת לא בסדר.

אורי מקלב: אני מאוד מכבד את הידע המשפטי, אבל אם הכנסת הייתה מקבלת גם קצת ניסיון – נצא מנקודת הנחה שלא נאשר היום פטור מחובת הנחה, מה שיקרה הוא שהממשלה צריכה יומיים כדי להניח חוק, וועדת הכספים תדון באופן ישיר בעניין הזה.

צחי הנגבי: זה משבר חוקתי.

מיכל רוזין: מה יקרה, לשיטתך?

אורי מקלב: היושב-ראש נותן אקסטרה לנו היום עכשיו לדון בדבר הזה.

אורי מקלב: בסך הכול אנחנו מדברים על פטור מחובת הנחה, כדי שאנחנו כחברי כנסת באופן טכני נוכל לדון בזה כבר ביום שני הזה, ולא נצטרך לחכות ליום רביעי.

אורי מקלב: אני מדבר עכשיו לחבריי הצעירים יותר מהקואליציה, שיבינו את התהליך הזה.

אורי מקלב: אומר גם באופן משמעותי.

אורי מקלב: הרי ועדת השרים הראשונה שישבה היום בשעה 13:00, זה התאריך הראשון שהיא יכלה להביא את זה לכנסת, להניח את זה, כדי שיהיו לנו כל מספר הימים.

אורי מקלב: לנו זה נוח שזה יהיה היום.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: עפר, אם אורי לא שכנע אותך, אז אתה אחרון הדוברים.

עפר שלח: חבר הכנסת מקלב חיזק אותי בדעתי, ואגיד למה.

עפר שלח: אני מסב את תשומת לבך, שמכיוון שמסיבות מסוימות עדיין אין ועדות לכנסת, אין לנו מה לעשות ביום רביעי.

עפר שלח: וזה חלק מהביזוי המתמשך של הכנסת מאז תחילתה של הכנסת המאוד צעירה הזאת.

עפר שלח: זאת אומרת שמה שהיא עסקה בו עד עכשיו זה שפעם אחת כבר הופעל סעיף 98, הוקמה פה ועדה מיוחדת שאורך חייה היה שש שעות, דנה בתיקון בהוראת שעה של חוק יסוד, ועכשיו מבקשים מאתנו פטור מחובת הנחה בשביל שלא נבוא לפה ביום רביעי.

עפר שלח: אני לא מדבר בשם האופוזיציה, אבל אני מניח שחבריי מהאופוזיציה יסכימו אתי, שנסכים לבוא לפה ביום רביעי.

עפר שלח: מה גם שמשלמים לנו שכר די נאה ואין לנו משהו יותר טוב לעשות.

עפר שלח: מישהו דואג לזה שהכנסת הזאת לא תתפקד.

עפר שלח: זה הדבר שקורה פה לנגד עינינו.

עפר שלח: אני יודע שאתה מכבד מאוד את הכנסת, אז אני חושב שהדברים האלה מדברים אליך.

עפר שלח: בסופו של דבר אלה ימי דברי הכנסת ה-20 עד עכשיו – פטורים, קיצורים, ועדות מיוחדות שמתכנסות מ-01:00 בלילה עד 07:00 בבוקר בשביל לדון בתיקון לחוק יסוד.

עפר שלח: גם דבר שהיה אפשר לעשות אותו בדרך שלא הייתה מבזה את הכנסת בוועדת החוקה, חוק ומשפט, הפעלת סעיף 98, שבדרך כלל הוא מופעל כשכלו כל הקצים, ועכשיו מפעילים אותו כמצוות אנשים מלומדה.

אורי מקלב: לא מפעילים את סעיף 98.

מיקי רוזנטל: חבר הכנסת מקלב, אתה לא יכול לשנות את עמדתך לפי מקום מושבך.

מיקי רוזנטל: אני אגיד לך דברים שאמרת פה לפני שנתיים.

אורי מקלב: אבל לא מפעילים את סעיף 98.

אורי מקלב: מי אמר?

צחי הנגבי: הוא יכול, וגם אנחנו יכולים.

אורי מקלב: בגלל שאני נמצא פה אני יכול גם לדון היום.

אורי מקלב: לי אין בעיה לדון היום.

עפר שלח: אני מחבר את זה לסוגיה התוכנית, שכן עסקנו בה כמעט בדרך אגב, אבל היא סוגיה חשובה.

עפר שלח: זה כמו שרוצים שעכשיו יקבעו ונאשר את התקציב עד סוף 2018.

עפר שלח: מישהו רוצה לעקר את כל הדיון שנעשה בבית הזה, ואתם מרימים את היד בעד.

צחי הנגבי: ארבל, האם אנחנו צריכים לקרוא את החוק?

<ארבל אסטרחן: לא.

<ארבל אסטרחן: אתה אומר את שם הצעת החוק.

<ארבל אסטרחן: הוא מונח לפני חברי הכנסת.

צחי הנגבי: את ההצבעה נעשה בדרך הרגילה, ברוב עם באמצעות הקראת השמות.

מרב מיכאלי: אנחנו רק נבקש התייעצות סיעתית קודם, בבקשה.

צחי הנגבי: מי מבקש?

מרב מיכאלי: המחנה הציוני.

צחי הנגבי: אז ההצבעה היא בעוד חמש דקות מעכשיו.

צחי הנגבי: נבקש מחברי הקואליציה להגיע בזמן.

צחי הנגבי: אנחנו חוזרים לעניין הצבעה על בקשת הממשלה להקדמת הדיון בהצעת חוק יסוד: תקציב המדינה.

צחי הנגבי: מנהלת הוועדה תקרא בשמות חברי הוועדה.

<אתי בן-יוסף: צחי הנגבי – בעד; יואב קיש – בעד; דוד ביטן – בעד; ירון מזוז (במקום ג'קי לוי) – בעד; מיקי זוהר – בעד; נאוה בוקר – בעד; אברהם נגוסה – בעד; נורית קורן – בעד; איתן כבל – נגד; מרב מיכאלי – נגד; מיכל בירן – נגד; מיקי רוזנטל – נגד; דני עטר – נגד; יואל חסון – נגד; אחמד טיבי – אינו נוכח; דב חנין – נגד; ג'מאל זחאלקה – נגד; מיקי לוי – נגד; עפר שלח – נגד; יואל רוזבוזוב (במקום עליזה לביא) – נגד; רחל עזריה – בעד; יפעת שאשא ביטון – בעד; מירב בן-ארי – בעד; ינון מגל – בעד; ניסן סלומינסקי – בעד; יעקב מרגי – בעד; יצחק וקנין (במקום יואב בן צור) – בעד; אורי מקלב – בעד; ישראל אייכלר – בעד; רוברט אילטוב – נגד; חמד עמאר – נגד; מיכל רוזין (במקום אילן גילאון) – נגד.

<אתי בן-יוסף: 17 בעד.

<אתי בן-יוסף: 14 נגד.

<אתי בן-יוסף: אין נמנעים.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: ההחלטה התקבלה.

מיקי לוי: אנחנו מבקשים רביזיה.

צחי הנגבי: ההצבעה על הרביזיה תתקיים בשעה 17:28.

צחי הנגבי: הנושא הבא הוא בחירת ממלא מקום ליושב-ראש הכנסת בעת היעדרו מן הארץ.

צחי הנגבי: נאזם, בבקשה.

<נאזם בדר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכתבה של מזכירת הכנסת מציין שיושב-ראש הכנסת ייעדר מהארץ בסוף השבוע הבא, מיום רביעי, 3 ביוני 2015, עד יום ראשון, 7 ביוני 2015.

<נאזם בדר: ממלא המקום המוצע הוא חבר הכנסת יצחק וקנין.

<נאזם בדר: זאת באמת נסיעה לחוץ לארץ, לא כמו שאתה אומר שכל יום הוא נוסע לחוץ לארץ.

<נאזם בדר: לכן מתבקש אישור הוועדה המסדרת להחלטה זאת.

ניסן סלומינסקי: לכל נסיעה זה יהיה נפרד, או שזה קבוע?

צחי הנגבי: כל נסיעה.

צחי הנגבי: מי בעד?

צחי הנגבי: מי נגד?

צחי הנגבי: מי נמנע?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: נמנעים – אין

צחי הנגבי: בקשת יושב-ראש הכנסת אושרה.

צחי הנגבי: אנחנו רוצים להביא לוועדה המסדרת בשבוע הבא את הרכב כלל חברי הוועדות והמלצה על יושבי-ראש הוועדות.

צחי הנגבי: ההרכב הזה יובא כמקשה אחת למליאת הכנסת, להצבעה, לאחר שיאושר פה.

יעקב מרגי: למה זה לא נעשה השבוע?

צחי הנגבי: יש סיעות שטרם הביאו.

יעקב מרגי: זה עוד שבוע שהכנסת לא עובדת.

צחי הנגבי: זה עוד שבוע שהוועדות לא עובדות.

צחי הנגבי: תודה רבה.

צחי הנגבי: הישיבה נעולה.