ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 151, 2013-07-18 00:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב.

ניסן סלומינסקי: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: אני רוצה להעיר לסדר ליועץ המשפטי.

ראובן ריבלין: תקנון הכנסת הוא כללי משחק שמחייב את כל חברי הכנסת והמנהלים את הישיבה.

ראובן ריבלין: כללי משחק שאינם דבר חוקתי, ניתן בהחלט להתפשר עליהם.

ראובן ריבלין: נכון, אם אין הסכמה, אפילו של אחד, צריך לחכות חצי שעה.

ראובן ריבלין: אם כולם מסכימים, וכולם כאן, ברגע שהזמינו אותם לישיבה, החזקה היא שברגע שהזמינו את חברי הכנסת לישיבה, הם נמצאים כאן כי מי שלא נמצא כאן, זה על אחריותו.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם שאם ממלא מקום חבר כנסת קבוע נמצא, הוא יכול לומר שהוא מתנגד וחייבים לקיים את התקנון כפי שהוא.

ראובן ריבלין: בכללי משחק שהם פרלמנטריים, ניתן להסכים עליהם בהסכמה פה אחד.

ראובן ריבלין: אני אתן לך דוגמה.

ראובן ריבלין: בשעה 12:00 בלילה, אם לא מאשרים תקציב, הולכים לבחירות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ליצמן רוצה להוביל אותנו לבחירות והוא אומר הסתייגות והשעה 11:35, והוא צריך להצביע ב-12:05 כאשר ב-12 התפזרה הכנסת כי לא אושר תקציב המדינה.

ראובן ריבלין: הוא יכול לבוא ולומר שכולנו מסכימים שלא לחכות חצי שעה.

ראובן ריבלין: הוא מבקש ממנו לסגת מההסתייגות שלו, אבל הוא אומר שהוא לא רוצה לסגת אבל הוא מסכים שיצביעו על ההסתייגות מיד.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לקראת סוף הנושא של הקצבאות.

עפר שלח: לא הייתה רביזיה אלא היה איום בנושא חדש.

יעקב ליצמן: הייתה רביזיה אחת.

ראובן ריבלין: היו גם רביזיות.

יעקב ליצמן: כן, שלא יכלו להצביע עליה כי לא עברה חצי שעה.

ראובן ריבלין: יש לך כאן מספר רביזיות שלא הצבענו עליהן.

ניסן סלומינסקי: הוא שואל על משהו אחר.

אלעזר שטרן: אני שואל על ה-1,4.

ראובן ריבלין: זה בוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: זה היה נושא חדש.

אלעזר שטרן: היא ויתרה על הנושא החדש.

אלעזר שטרן: מאחר שנתנו לה את ה-1,4 – היא ויתרה על הנושא החדש.

ראובן ריבלין: היא חייבת לומר את זה.

ניסן סלומינסקי: תכף נבדוק.

אלעזר שטרן: אבל אני מבקש על זה רביזיה.

יעקב ליצמן: על מה הרביזיה שלך?

אלעזר שטרן: על ה-1,4.

ניסן סלומינסקי: בודקים את זה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו בקצבאות ואנחנו מעלים להצבעה את כל הרביזיות שהתבקשו.

שמרית גיטלין שקד: סעיף 56(1).

שמרית גיטלין שקד: לא הצבענו עליו כי הייתה רביזיה על ההסתייגות של רע"מ-תע"ל, הסתייגות שנפלה.

שמרית גיטלין שקד: עכשיו נצביע על הרביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו יכולים להצביע על סעיף 56(1).

ניסן סלומינסקי: אנחנו מצביעים על סעיף 56(1) כנוסח הוועדה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה סעיף 56(1) – אושר כנוסח הוועדה.

יעקב ליצמן: על זה יש רביזיה?

ניסן סלומינסקי: לא.

יעקב ליצמן: נושא חדש כבר היה?

שמרית גיטלין שקד: אין כאן נושא חדש.

שמרית גיטלין שקד: סעיף 56 אושר.

שמרית גיטלין שקד: סעיף 56(2).

שמרית גיטלין שקד: הסעיף לא הוצבע בגלל רביזיה על הסתייגות שנפלה.

שמרית גיטלין שקד: חבר הכנסת יצחק כהן הגיש רביזיה וצריך להצביע על הרביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: הרביזיה לא התקבלה.

שמרית גיטלין שקד: עכשיו יכולים להצביע על סעיף 56(2).

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 56(2) כנוסח הוועדה?

ניסן סלומינסקי: הצבעה סעיף 56(2) – אושר כנוסח הוועדה.

שמרית גיטלין שקד: סעיף 56(3) לא הוצבע כי יש רביזיה של ליצמן על ההסתייגות של מספר קבוצות שנפלה.

שמרית גיטלין שקד: צריך להצביע על הרביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

שמרית גיטלין שקד: אפשר להצביע על סעיף 56(3).

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 56(3) כנוסח הוועדה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: 1.

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה סעיף 56(3) – אושר כנוסח הוועדה.

שמרית גיטלין שקד: סעיף 56(11), נושא חדש.

שמרית גיטלין שקד: אני מציינת שהוא עלה למעלה.

שמרית גיטלין שקד: סעיף 58, אושר.

שמרית גיטלין שקד: יש רביזיה של ליצמן על אישור הסעיף.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו נציע על הרביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה של ליצמן?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

שמרית גיטלין שקד: אין צורך להצביע מחדש.

שמרית גיטלין שקד: הרביזיה נפלה.

שמרית גיטלין שקד: אישור הסעיף עומד על כנו.

שמרית גיטלין שקד: סעיף 59, יש רביזיה על ההסתייגות של אראל מרגלית.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה של אראל מרגלית?

ניסן סלומינסקי: שניים.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

שמרית גיטלין שקד: נצביע על סעיף 59.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 59 כנוסח הוועדה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה סעיף 59 – אושר כנוסח הוועדה.

ניסן סלומינסקי: כל פרק הקצבאות – אושר.

יעקב ליצמן: החוק הזה ייזכר לדיראון עולם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים לנושא הבריאות.

ראובן ריבלין: אני אבקש לדבר.

ניסן סלומינסקי: אין דיבורים.

יצחק כהן: יהיו הרבה דיבורים.

ראובן ריבלין: אני מבקש לדבר כדי לנסח הסתייגות רק להצבעה.

ראובן ריבלין: אני רוצה רשות דיבור להסתייגות.

ראובן ריבלין: אני רוצה להסתייג במשהו.

ניסן סלומינסקי: נועה, תובילי.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מכולם לחזור למסגרת.

ניסן סלומינסקי: הוועדה עובדת ברוגע ובשקט.

נועה בן שבת: חבר הכנסת ריבלין, לאיזה הסתייגות אתה מבקש להיכנס?

ראובן ריבלין: בקייפינג.

ראובן ריבלין: אני אומר לך היכן.

נועה בן שבת: אנחנו מדברים על הנוסח כפי שהוקרא בוועדה.

נועה בן שבת: בנושא התקיים דיון ועלו כל מיני הצעות לתיקונים.

נועה בן שבת: בסופו של דבר לא הייתה התקדמות בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: נשארנו באותו נוסח.

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, הדיון לא הסתיים.

יעקב ליצמן: התחלנו בדיון ואתה אמרת בוועדת הכספים – הייתה הצעה של גפני להקים ועדת משנה בראשותי ואמרתי שאני לא בטוח שאני רוצה – שתחליט.

יעקב ליצמן: מאז לא שמענו כלום ואנחנו לא יודעים מה היה ומה לא היה.

יעקב ליצמן: הדיון לא הסתיים.

ניסן סלומינסקי: אני אדווח מה היה.

ניסן סלומינסקי: אני ניהלתי הרבה מאוד דיונים עם הצדדים.

יעקב ליצמן: למה אנחנו לא היינו חלק של הדיון?

יצחק כהן: יכולנו לעזור לך.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שקודם כל אני אבדוק לעצמי אם יש טעם או לא.

ניסן סלומינסקי: בסופו של דבר ראיתי שהנוסחה שמוצעת לנו היא מאוזנת, עדינה מאוד ויש מומחים שבאמת עסקו בזה.

ניסן סלומינסקי: לכן נשארתי בנוסחה הזאת.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שבמידה ויבואו הצדדים עם הצעה משותפת ---

יעקב ליצמן: אני סמכתי על כך שעומד להתקיים דיון, אבל לא קיימנו בירור ואני לא יודע כלום.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להגיד מה אני חושב על ההצעה שלהם.

יעקב ליצמן: עצם הדבר הוא שלא הסתיים ההליך ולא הסתיים הדיון.

יעקב ליצמן: אני לא חושב שזה נכון.

ניסן סלומינסקי: הדיון הסתיים.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שיש הרבה מאוד לחצים.

יעקב ליצמן: זה לא מעיד על כך שהדיון הסתיים.

ניסן סלומינסקי: הדיון כאן הסתיים.

ניסן סלומינסקי: אמרנו שנעשה בדיקה נוספת ואכן אני עשיתי אותה.

ניסן סלומינסקי: השקעתי בה הרבה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב שאמרתי לצדדים, כולל השרים ---

יעקב ליצמן: אפשר לבדוק את הפרוטוקול של הישיבה הקודמת כדי לראות.

יעקב ליצמן: אני לא צוחק.

יעקב ליצמן: אני אומר לך שהדיון לא הסתיים כי אני לבד לא סגור עם עצמי.

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

ניסן סלומינסקי: שאלתי אותך אם אתה סגור ואמרת שלא.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: זכותו של אדם.

יעקב ליצמן: כי לא הסתיים דיון.

יעקב ליצמן: לא שמענו את כל המשלחות.

יעקב ליצמן: לא שמענו את כולם.

ניסן סלומינסקי: שמענו את כל המשלחות.

יעקב ליצמן: לא.

ניסן סלומינסקי: את מי לא שמענו?

יצחק כהן: לא שמענו את הכללית.

יעקב ליצמן: לא שמענו את בתי החולים.

ניסן סלומינסקי: כל מי שהיה כאן, כמעט כל מנהלי בתי החולים או נציגים שלהם, שמענו אותם.

ניסן סלומינסקי: קופות החולים היו כאן ושמענו אותן, כולל כללית, את אלי דפס.

ראובן ריבלין: גם בתי החולים הממשלתיים וגם הפרטיים.

ניסן סלומינסקי: היו כאן גם נציגי מכבי.

ניסן סלומינסקי: שמענו את כולם באופן מסודר ומלא.

ראובן ריבלין: הם היו כאן.

ראובן ריבלין: כולם דיברו.

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: כולם היו וכולם דיברו.

ניסן סלומינסקי: שמענו את כולם, שאלנו והתעניינו בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: היה דיון רחב.

ניסן סלומינסקי: מאחר והנושא סבוך ועדין מאוד, לכן אמרתי שבמידה ויגיעו אלי עם הסכמה, אחרי שישבתי עם הצדדים, וחשבתי שאולי כן מתחילה להירקם איזו הסכמה אבל בסוף התברר שאין הסכמה – ממילא אני נשאר בנוסחה שהובאה בפנינו שהיא נוסחה עדינה אבל כמו שהוצג כאן בפעם הקודמת, כולם לא מרוצים וברגע שכולם לא מרוצים, סימן שהיא נוסחה טובה.

אלעזר שטרן: לא מרוצים, אבל מקבלים.

חמד עמאר: אתמול שמענו שמגיעים להסכמה אבל אני מבין שבסוף אין הסכמה.

יצחק כהן: אין הסכמה.

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: לא הגיעו להסכמה.

ניסן סלומינסקי: חשבו אולי לנסות להגיע להסכמה אחרת, אבל אין.

ניסן סלומינסקי: לכן חוזרים להסכמה שבחוק.

חמד עמאר: או שאנחנו נביא הצעות.

חמד עמאר: או שמגיעים להסכמות או שלא מגיעים להסכמות וזה מגיע לשולחן הזה.

חמד עמאר: יכול להיות שלא מגיעות להסכמות ואז, למרות כל ההתנגדויות, מעלים את זה למעלה.

ראובן ריבלין: אלא אם כן תהיה הסכמה שהיא תהיה יותר רדיקלית.

ניסן סלומינסקי: לא הבנתי מה אתה אומר.

ראובן ריבלין: אתה תחליט ונמשיך.

ניסן סלומינסקי: אני מחליט.

ניסן סלומינסקי: נמצא כאן החוק ושמענו את כולם.

ניסן סלומינסקי: למרות שכל אחד היה מרגיש שהוא היה רוצה שזה יהיה שונה כמובן לטובתו ואז זה על חשבון השני כי אלה מאזניים, בסופו של דבר כולם הבינו שזה או הטוב במיעוטו או הרע במיעוטו, איך שכל אחד מרגיש, ואמרנו שאם כל הצדדים יגיעו להסכמות אחרות, ננסה אבל זה לא קיים.

ניסן סלומינסקי: היו הרבה ניסיונות.

חמד עמאר: אתה יודע מה הסיבה לכך שלא הגיעו להסכמות?

ניסן סלומינסקי: הגיעו להסכמה.

ניסן סלומינסקי: מה שיש כאן.

ניסן סלומינסקי: חשבו שאולי תהיה הסכמה נוספת.

עפר שלח: האיזונים כאן הם מאוד עדינים.

עפר שלח: כל פעם שמושכים לאיזשהו כיוון, זה נפרם מכיוון אחר.

עפר שלח: למיטב הבנתי, וקצת נכנסתי לזה, זה הנוסח שבסופו של דבר הרוב המכריע חי אתו.

עפר שלח: אגב, הוא כול גם סעיף 22(ב) שמאפשר בסופו של דבר לשרת הבריאות ולשר האוצר להתייחס עובדתית.

ניסן סלומינסקי: התאמות נקודתיות.

עפר שלח: אבל יום אחד שניהם יהיו מ-ש"ס.

יצחק כהן: הגלגל מסתובב.

יצחק כהן: הוא מסתובב מהר.

עפר שלח: לכן לא הגיעו לנוסח אחר.

יעקב ליצמן: אני באמת חושב שלא התקיים הדיון.

יעקב ליצמן: התחלנו אבל אמרנו שנפסיק אותו כי תהיה ועדת משנה ולכן הפסקנו אותו.

יעקב ליצמן: לכן אני לא שלם עם כל מה שקורה כאן.

יעקב ליצמן: אני לא עומד לומר את מה שאני חושב וממילא לא צריך אותי כאן כי אני באופוזיציה.

יעקב ליצמן: אני לא הולך לדבר ולא הולך לומר כלום.

יעקב ליצמן: תעשו מה שאתם רוצים.

ניסן סלומינסקי: למישהו יש הסתייגויות?

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: עם כל הערכתי הבה לחבר הכנסת שלח שגם אני אצביע כפי שהוא מבקש, אני נבחרתי על ידי אנשי ירושלים שהיא בירת מדינת ישראל ובה יש רק רפואה ציבורית אחת ואלה בתי החולים הפרטיים.

ראובן ריבלין: אין בה בתי חולים ממשלתיים שמסוגלים לשאת בנטל של כמעט מיליון אנשים אשר מאושפזים.

יעקב ליצמן: היחיד הוא כפר שאול.

ראובן ריבלין: היחיד שהוא ממשלתי, אבל שם כנראה לא יוכלו להושיע.

ראובן ריבלין: אני יודע שנושא בתי החולים הפרטיים כביכול שהם ציבוריים לכל דבר, שכן ממשלת ישראל דואגת למחסורם של בתי החולים, אם כי באמת במים לחץ ולחם עוני, אבל היא עוזרת להם.

ראובן ריבלין: אני מבקש יחד עם חברת הכנסת עליזה לביא, שכל אחד מאתנו מגיש הסתייגות באופן נפרד כי אני לא אצביע בעד הסתייגותה והיא לא תצביע בעד הסתייגותי, שההסתייגות תצורף לדפים הצהובים ואז הממשלה אולי תסכים לקבל את הסתייגותנו.

ראובן ריבלין: מה שאנחנו מותירים בהסתייגות זו, שכנראה תידחה כי האופוזיציה לא באה לעזור לי, את האפשרות בידי הממשלה לנסות ולמצוא דרך לסייע לבתי החולים בירושלים.

ראובן ריבלין: ההסתייגות שלי אומרת שבתי החולים הירושלמים יוחרגו מהאמור באותו סעיף שליצמן הגיש את הסתייגותו ומשום מה הוא חוזר בו.

יעקב ליצמן: אני לא חוזר בו משום דבר.

יעקב ליצמן: דיברתי על עצם הדיון שלא התקיים.

ראובן ריבלין: אנחנו יודעים שממשלת ישראל ומדינת ישראל ועם ישראל יעזרו לבתי החולים ולא יפקירו אותם.

ניסן סלומינסקי: בזמן הצבעות מקובל שהגופים לא נמצאים ולכן מפני כבודם אני אומר כאילו הם לא נמצאים.

ראובן ריבלין: אין נוכחות משפטית.

ראובן ריבלין: אני רוצה שההסתייגות תאמר שבתי החולים בירושלים יוחרגו מהקייפינג.

נועה בן שבת: שניכם רשומים על אותה הסתייגות.

ראובן ריבלין: אתם תגיעו עד יום ראשון להסכמה עם הממשלה, הממשלה תסכים על ההסתייגות הזאת ועליזה לביא תהיה מרוצה וגם אני.

ראובן ריבלין: לא נלך נגד הממשלה אבל נאפשר לממשלה להגיע להסדר עם בתי החולים לפני אישור התקציב.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

נועה בן שבת: חבר הכנסת ליצמן, יש לך הסתייגות או שאתה מסיר אותה?

יעקב ליצמן: אמרתי שאני לא אומר מילה אחת היות ולדעתי הדיון לא הוגן.

ראובן ריבלין: עליזה, תאמרי אני מסכימה.

עליזה לביא: אני מסכימה.

ראובן ריבלין: כל אחד מאתנו אבל הסתייגות נפרדת.

נועה בן שבת: אין אפשרות.

נועה בן שבת: זאת אותה הסתייגות.

ראובן ריבלין: בסדר, אבל כל אחד מאתנו יכול לדבר.

אראל מרגלית: ניסן, בעניין הזה אנחנו רוצים לדעת באיזה סטטוס נמצא הוויכוח.

ראובן ריבלין: שלח הביע את עמדת הממשלה.

רוברט אילטוב: אתמול הסכמנו שנגיע בנושא הזה להסכמות.

רוברט אילטוב: לכן הסכמנו להשאיר את זה כפי שזה.

רוברט אילטוב: נכון לעכשיו אני מבין שכל מה שדיברנו לא קורה.

רוברט אילטוב: אני חושב שאם זה המצב וכך מתכוונים לנהוג, אני חושב שאנחנו חייבים לבחון את זה מחדש.

ניסן סלומינסקי: לא הבנתי.

ניסן סלומינסקי: הסכמות של מי לא קיימות?

רוברט אילטוב: אנחנו אתמול ישבנו.

ניסן סלומינסקי: מי זה אנחנו?

רוברט אילטוב: אתה ואני ועוד כמה חברים.

רוברט אילטוב: שאלתי את השאלה ואמרת שאתם הולכים להגיע להסכמות בנושא הזה.

רוברט אילטוב: השארנו את זה פתוח ובסוף אתם באים ומביאים את זה לשולחן הזה ללא הסכמות.

רוברט אילטוב: איך הדבר הזה מתנהל?

רוברט אילטוב: אני רוצה לדעת למה ההסכמות האלה לא התקבלו?

יעקב ליצמן: אתה אומר מה שאני אמרתי קודם לכן.

רוברט אילטוב: הבנו שהגעתם להסכמות.

יצחק כהן: הוא חבר קואליציה.

ניסן סלומינסקי: אני אסביר עוד פעם.

רוברט אילטוב: אני הבנתי למה זה קרה.

רוברט אילטוב: מישהו נכנס אחרי הפגישה הזאת לחדר והכל התהפך.

רוברט אילטוב: אני רוצה להבין למה זה קרה.

ניסן סלומינסקי: משה, אתה רוצה להתייחס?

משה בר סימנטוב: כן.

משה בר סימנטוב: אני אתייחס.

משה בר סימנטוב: היתרון והחסרון של הסדר הקייפ הוא שמרגע שהוא בא לעולם, כל שינוי שלו בא על חשבון מישהו אחר.

משה בר סימנטוב: אי אפשר להוציא צד אחד מרוצה בלי לפגוע בצד אחר.

משה בר סימנטוב: אנחנו מקווים שהעבודה הנכונה שאנחנו עושים בקייפ, היא על מנת להגיע לאיזושהי נקודת איזון בה כולם מרוצים או לא מרוצים במידה שווה וההסדר הוא הוגן.

משה בר סימנטוב: אנחנו מאמינים מאוד שזה ההסדר שיש בפניכם.

משה בר סימנטוב: אנחנו כן אומרים שעדיין, למרות זאת, בחוק שמונח בפניכם יש סמכות לשרת הבריאות ולשר האוצר לבצע התאמות נקודתיות בקייפ הפרטני שבין קופת חולים לבין בית חולים הם יצטרכו להפעיל שיקול דעת ולעשות את ההתאמות הנדרשות, אם זה בנוגע לקופה מסוימת, אם זה נוגע לבית חולים בעיר מסוימת או בכל דבר אחר.

נועה בן שבת: אבל זה מוגבל במספר המיטות.

משה בר סימנטוב: לא.

משה בר סימנטוב: בין השאר.

משה בר סימנטוב: בהתחשב בין השאר בשינוי בשיעור הקפיטציה של קופות החולים ובמיטות אשפוז נוספות.

משה בר סימנטוב: יש כאן את בין השאר וזה כן מותיר את שיקול הדעת ואנחנו נפעיל את שיקול הדעת.

משה בר סימנטוב: לשרים יש שיקול דעת ושיקול דעת למנגנון שצריך להפעיל.

ניסן סלומינסקי: השרים מודעים לנושא המיוחד של בתי החולים בירושלים.

ניסן סלומינסקי: דיברו אתם והם מודעים לכך.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים להחריג את בתי החולים בירושלים אבל מי מבתי החולים שרוצה להיות במערכת, יישאר במערכת והוא רשאי לעשות זאת.

ראובן ריבלין: אנחנו משאירים את זה לשיקול דעתם.

ראובן ריבלין: מי שרוצה את המערכת, בסדר.

ראובן ריבלין: מי שרוצה להיות מוחרג, יוחרג.

נועה בן שבת: בתי החולים בירושלים יוחרגו למעט אם הם ביקשו להיות.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: למעט אם הם ביקשו.

רוברט אילטוב: אנחנו מתנגדים.

רוברט אילטוב: כל עוד לא נקבל הסבר ברור ומפורש, כפי שהוסבר לנו שיגיעו להסכמות.

משה בר סימנטוב: גם הדיונים שהיו, היו דיונים.

רוברט אילטוב: שאלתי שאלה מאוד מפורשת.

רוברט אילטוב: שאלתי האם הגיעו להסכמות ואמרו לי בעוד שעה-שעה וחצי נגיע להסכמות ונציג אותם.

רוברט אילטוב: לא הגיעו להסכמות והביאו את זה כפי שזה.

משה בר סימנטוב: הדבר שדובר בו הוא מרחב שיקול הדעת של השרים.

משה בר סימנטוב: הגענו למסקנה שמרחב שיקול הדעת שיש היום בחוק הוא מספיק.

יעקב ליצמן: בשביל מה בכלל צריך חוק?

משה בר סימנטוב: צריך חוק.

משה בר סימנטוב: החוק קובע את המתווה, את העקרונות וכולי.

יעקב ליצמן: בסעיף אחד אתה סומך על שיקול דעת השרים.

משה בר סימנטוב: הסוגיה שנדונה הייתה שיקול הדעת של השרים ושיקול הדעת של השרים נמצא כאן בנוסח.

משה בר סימנטוב: נמצא כאן גם משרד הבריאות שיוכל להתייחס.

רוברט אילטוב: גם לוועדה יש שיקול דעת.

משה בר סימנטוב: אני לא חולק על זה.

רוברט אילטוב: אנחנו מקבלים מידע שמגיעים להסכמות אבל בסוף מביאים לנו את זה כפי שזה, עם כל הכבוד אני לא מקבל את העובדה הזאת.

יצחק כהן: משהו חדש מתחיל.

רוברט אילטוב: אנחנו יושבים, אחר כך בא שר ואומר את העמדה שלו, שם את זכות הווטו שלו והולך.

רוברט אילטוב: אם זה המצב, אני לא שם.

יעקב ליצמן: איפה היית במשך השבועיים?

משה בר סימנטוב: היו דיונים עם יושב ראש הוועדה להם היו שותפים משרדי הבריאות והאוצר.

משה בר סימנטוב: התוצאה של הדיונים הייתה שהדבר הנכון הוא להישאר בגדרי שיקול הדעת שיש לשרים תחת האמירה שלנו שבשיקול הדעת הזה ייעשה שימוש גם של משרד הבריאות וגם של משרד האוצר.

משה בר סימנטוב: נכון שבשיקול הדעת הזה ייעשה שימוש.

משה בר סימנטוב: בסוף, מכיוון שאנחנו אומרים ששיקול הדעת הזה הוא מספיק, להוסיף עוד משפט שמוסיף עוד מרחב של שיקול דעת – זה לא מה שיעלה או יוריד בעניין הזה.

משה בר סימנטוב: בסוף התוצאה של החוק הזה הוא צו קייפינג שיפרסמו שרי הבריאות והאוצר.

משה בר סימנטוב: הצו הזה יגדיר את תקרות הצריכה הפרטניות.

יעקב ליצמן: אם אתה סומך על שיקול דעת שרים, תתחיל עם זה ותגמור עם זה.

יעקב ליצמן: תגיד שיקול דעת שרים.

יעקב ליצמן: נקודה, נקודה, נקודה ונגמר כל החוק.

יעקב ליצמן: למה אתה צריך את כל השאר?

ניסן סלומינסקי: ליצמן, אם אתה רוצה – תסתייג.

ניסן סלומינסקי: כך זה לא יכול להתנהל.

משה בר סימנטוב: בקביעת התקרות השרים יפעילו שיקול דעת בנוגע לקביעת התקרה הספציפית בין בית חולים לבין קופת חולים.

משה בר סימנטוב: יאשר כאן נציג משרד הבריאות שהדברים הם גם על דעת המשרד.

נועה בן שבת: משה, לפי הפרשנות שלך במקרה הזה כן צריך לפרסם את מה שהם יקבעו, בסופו של דבר אם זה לא רק לפי מספר המיטות.

נועה בן שבת: אחד הטיעונים שנאמרו לנו לעניין הפרסום, מדוע לא מפרסמים את הנתון הזה ברשומות לגבי הסעיף שמאפשר שיקול דעת, היה שכיוון שזה נסמך רק על שני נתונים – רק על מספר המיטות ומספר המטופלים בקופה – כיוון שמסתבר עכשיו שבעצם יש כאן מרחב גדול של שיקול דעת בין השאר, יש כאן עוד נתונים, מן הראוי שהנתונים האלה יפורסמו.

נועה בן שבת: זאת אומרת, אם משתנה תקרת הצריכה לבית חולים אחד וזה בעצם בא על חשבון תקרת הצריכה של בית חולים אחר בגלל שאנחנו אומרים שכל תקרות הצריכה לא עולות על סף מסוים, בעצם אני חושבת שמן הראוי שהדבר הזה יפורסם ברשומות.

משה בר סימנטוב: אם יש דבר גרוע שאנחנו יכולים לעשות עבור מערכת הבריאות זה לפרסם את הצו הזה לציבור.

נועה בן שבת: לא לציבור, אבל לפחות לכל בתי החולים ולכל קופות החולים.

משה בר סימנטוב: זה הציבור אליו התכוונתי.

משה בר סימנטוב: אני אסביר את העניין.

רוברט אילטוב: עוד שאלת הבהרה לפני שאתה מסביר.

רוברט אילטוב: השר יכול היום לקבוע לכל בית חולים תנאים אחרים בהתאם לשיקול דעתו.

רוברט אילטוב: יש שני בתי חולים, אחד ליד השני, לאחד יהיו תנאים אלה ולשני יהיו תנאים אחרים.

רוברט אילטוב: כך אני מבין את זה.

משה בר סימנטוב: אני אסביר ובדרך זאת אענה גם לנועה וגם לחבר הכנסת אילטוב.

משה בר סימנטוב: ההסדר הזה מבוסס על התנאים המסחריים ששררו בין הקופות לבין בתי החולים.

משה בר סימנטוב: יש בו מרחב שיקול דעת שמגיע עד 3.48 אחוזים.

משה בר סימנטוב: כלומר, עדיין שיקול הדעת הוא מוגדר, הוא באיזושהי פרופורציה - זאת גם תשובה לחבר הכנסת ליצמן – וזה לא שיקול דעת אין סופי.

משה בר סימנטוב: יש מרחב שיקול דעת.

משה בר סימנטוב: אנחנו חושבים, בתי החולים חושבים, קופות החולים חושבות שלא יהיה נכון לפרסם את זה כי אז אנחנו בעצם מפרסמים את התנאים המסחריים לכולם.

משה בר סימנטוב: ירצו להשיג על התנאים ושיקול הדעת שהפעילו השרים, יבואו בפני השרים וישמיעו את עמדתם.

משה בר סימנטוב: אני אענה לחבר הכנסת אילטוב ואומר שכאשר שרים מפעילים שיקול דעת, הם לא עושים את זה באופן שרירותי.

משה בר סימנטוב: אנחנו אומרים שזה ייעשה בין היתר.

יעקב ליצמן: תגיד את זה עוד פעם.

יעקב ליצמן: מה לא שרירותי?

יעקב ליצמן: יש דבר אחד ששר עושה והוא לא שרירותי?

משה בר סימנטוב: שיקול דעת צריך להיות מופעל על סמך שיקולים מקצועיים, קריטריונים מקצועיים וכך ייעשה.

משה בר סימנטוב: זה לא שרירותי לבוא ולומר שאנחנו רוצים להעדיף את א' על פני ב', אלא תהיינה כאן אמות מידה מקצועיות שינחו את השרים ויהיו שיקולים מקצועיים.

משה בר סימנטוב: כך זה ייעשה וראוי לטובת המערכת שהנתונים האלה הגלובליים יישארו חסויים.

נועה בן שבת: אני רוצה להציע שבאמת לא יפרסמו את הנתונים הגלובליים אלא רק יפרסמו את שיעור השינוי מתקרת הצריכה.

נועה בן שבת: אחד ירד ואחד יעלה, אז רק את השיעורים האחוזיים שהשתנו, רק אותם יפרסמו.

נועה בן שבת: הטענה קודם הייתה שיש רק שני המרכיבים ומתוכם אפשר לגזור את הנתונים המסחריים, מתוך הנתונים שבית החולים יודע לגבי עצמו או קופת חולים יודעת לגבי עצמה, אבל ברגע שנכנסים כאן עוד שיקולים, הטיעון הזה נופל ואז לפחות את השיעור האחוזי בלי הנתונים המסחריים, אני חושבת שראוי לפרסם ברשומות או לאפשר לכל בתי החולים ולכל קופות החולים לדעת את הנתונים האלה.

משה בר סימנטוב: בחשיבה ראשונית, אני חושב שזה יזמין מלחמת כל בכל במערכת וזה לא בריא אבל אנחנו נשקול את זה ואם נראה בדבר הזה נזק, אנחנו נפרסם את הדבר הזה.

משה בר סימנטוב: אני מבקש לא לחייב אותנו לעשות את זה.

יעקב ליצמן: לשרים יש את האפשרות לעשות מה שהם רוצים.

נועה בן שבת: לא מה שהם רוצים.

נועה בן שבת: במגבלות מסוימות.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, זה שאנחנו הולכים להצביע כרגע עליו, זה שום דבר כי הם יכולים לשנות את זה.

יעקב ליצמן: אז למה צריך להצביע?

משה בר סימנטוב: יש עקרונות.

יעקב ליצמן: אתה אומר שהקייפ הזה, שר הבריאות ושר האוצר יכולים להחליט לשנות.

יעקב ליצמן: אם הם יכולים לשנות, אז על מה אני מצביע?

משה בר סימנטוב: כתבנו כאן חמישה עמודים.

יעקב ליצמן: כתבת חמישה עמודים על כלום.

משה בר סימנטוב: ההסדר הזה הוא לא הסדר הקייפ הראשון שמגיע למערכת.

יעקב ליצמן: ההבדל הוא שהיום אני באופוזיציה.

ראובן ריבלין: הוא יצר את הקייפינג הזה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עכשיו בשלבי הצבעות ולא בשלבי דיון.

ניסן סלומינסקי: יש כאן הסתייגות אחת.

נועה בן שבת: הסתייגות של חבר הכנסת ריבלין ושל חברת הכנסת עליזה לביא.

ראובן ריבלין: אני מבקש שההסתייגויות יהיו נפרדות ואני אנמק.

ראובן ריבלין: היא לא רוצה את ההסתייגות שלי ואני לא רוצה את ההסתייגות שלה למרות שההסתייגויות זהות.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, יש עוד הסתייגויות?

יעקב ליצמן: התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מחדשים את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אף אחד מאתנו לא רוצה לשבת שוב עד שעה 5:00 לפנות בוקר.

ניסן סלומינסקי: הסתייגויות בנושא הקייפינג.

ניסן סלומינסקי: יש עוד מישהו שרוצה להגיש הסתייגות?

מיכל בירן: כן.

יעקב ליצמן: אגב, לא הקריאו את זה.

נועה בן שבת: הכול הוקרא.

נועה בן שבת: לא היו שינויים אלא שינויי נוסח.

יעקב ליצמן: אין כאן נושא חדש.

נועה בן שבת: לא.

מיכל בירן: אנחנו נרצה להסביר את מה שהגשנו.

ניסן סלומינסקי: תעברי סעיף-סעיף ואת ההסתייגויות.

נועה בן שבת: קבוצת העבודה וקבוצת קדימה מציעות למשוך את כל הסעיפים 19 עד 27, זאת אומרת, את כל סימן א'.

ראובן ריבלין: לא צריך להצביע אם ההסתייגות אומר שזה יימחק.

אראל מרגלית: אבל אנחנו רוצים לנמק.

נועה בן שבת: זה חלק מחוק.

נועה בן שבת: זה לא כל החוק.

אראל מרגלית: דיברנו בעיקר על בית חולים אחד לו יש הסדר מיוחד אבל יש עוד כמה נושאים בהם הוא צריך להגיע להסדר מיוחד.

אראל מרגלית: נראה לנו שלהגיע לכל ההסדר הזה בחלק מחוק ההסדרים, זה לא המקום הנכון לפתור את כל הבעיה אלא שיהיה משא ומתן פרטני שהוא לא צריך להיות עיקרון אחד אלא הוא יכול להיות כלל בתי החולים, כי לגבי חלק מבתי החולים אולי נעשו טעויות, היו הנחות גדולות יותר וכולי.

אראל מרגלית: הנקודה המרכזית היא שכרגע התבנית הזאת של עיקרון אחד לכולם הולכת לפגוע מאוד קשה לפחות בבית חולים מרכזי אחד שהוא דרמטי עבור העיר ירושלים ואנחנו בטוחים שיש עוד נושאים.

אראל מרגלית: לגבי האופן בו קופות החולים משלמות לבתי החולים והסדרי התשלום.

אראל מרגלית: אחד מהנושאים הפרטניים, אם כבר כן נכנסים לעניין, זה כל הנושא של ה-קש פלו.

אראל מרגלית: כלומר, לא יתכן שכחלק מההסדר לא יהיה קבוע האופן שבו משולמים התשלומים.

אראל מרגלית: אי אפשר לשלם בסוף שנה לגבי טיפול שנעשה בינואר.

אראל מרגלית: לכן אנחנו מבקשים שברמה הפרטנית הזאת הדברים ישולמו כל חודש כאחד חלקי 12, כמו שעשינו את ההסדרים עם המע"מ שישולם על בסיס שוטף כי ה-קש פלו הורג את בתי החולים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של אראל?

אלעזר שטרן: איך היא מוגדרת?

נועה בן שבת: למחוק את סעיפים 19 עד 26.

אלעזר שטרן: אי אפשר לפצל?

אלעזר שטרן: על סוף דבריו של אראל דיברנו גם בפעם הקודמת, מבחינת ה-קש פלו.

נועה בן שבת: אתה יכול להציע הסתייגות בנושא הזה.

אלעזר שטרן: לא, אני לא צריך הסתייגות.

רוני גמזו: ממש לא.

אלעזר שטרן: אפשר להבין מה זה ממש לא?

אלעזר שטרן: אלה הנתונים שהצגתם בפעם הקודמת

יעקב ליצמן: הם חזרו בהם.

אלעזר שטרן: אבל אלה היו ההסברים.

ניסן סלומינסקי: רוני, הסבר קצר.

רוני גמזו: בואו נזכור שבסופו של דבר על הדבר הזה בתי החולים וקופות החולים יכולות לנהל הסכמים.

רוני גמזו: יש גם הגדרה של החשב הכללי בהסדר הזה, איך אתה משלם שוטף פלוס שישים וכיוצא בזה.

רוני גמזו: אם אנחנו משנים את האיזונים הללו, מה תעשו בתוך הקהילה?

רוני גמזו: ישלמו לבתי חולים אבל בתוך הקהילה לא יישאר הכסף אם יש בעיות תזרימיות.

רוני גמזו: רבותיי, זה חלק מהדרך בה אנחנו מנהלים.

יעקב ליצמן: רוני, אחד הדברים שהם ביקשו זה להשאיר על שוטף פלוס שלושים.

רוני גמזו: כן, אבל זה לא בחוק הזה.

רוני גמזו: יש צו הריבית או משהו כזה, צו של החשב הכללי.

רוני גמזו: שוב, כל פעם שאתה משנה תזרים בצורה כזאת, אתה לא יודע מה זה יעשה בקהילה.

יעקב ליצמן: לי אתה לא יכול להגיד שאני לא יודע.

רוני גמזו: אתה יודע.

רוני גמזו: אני מנסה להסביר מה זה יעשה בקהילה.

רוני גמזו: אם מישהו יבוא ויסיט את הכיוון לתזרים יותר טוב לבתי החולים, ובואו נזכור שרובם ממשלתיים ויש להם חשב כללי, אתה תסיט את המצב למקום אחד - תישאר לא תזרים לקהילה.

רוני גמזו: אנחנו מבקשים להשאיר את זה בדרך הזאת.

אלעזר שטרן: אני רוצה להבין.

אלעזר שטרן: מה שהוצג לנו בפעם הקודמת זה שלמרות שבתי החולים את הכסף עבור האשפוז מקבלים בשוטף פלוס שלושים או פלוס שישים, משלמים לעתים באיחור, ואני לא רוצה לומר כמה חודשי איחור אבל הרבה אחר כך.

אלעזר שטרן: זה כאילו שאתה נותן כאן סוג של עדיפות נגיד לקופות החולים אבל לא משנה מה כי אתה כאילו משתמש בכסף לא למטרה לה הוא נועד.

אלעזר שטרן: כך אני מבין את זה.

רוני גמזו: לא.

רוני גמזו: למה אתה אומר את זה?

אלעזר שטרן: אתה אומר לי בעיות של קש פלו, זאת אומרת שכסף שקיבלת ואתה לא מעביר אותו עבור שירותים שרכשת, אתה משתמש בו עכשיו לדברים אחרים.

רוני גמזו: לא.

רוני גמזו: קופות החולים מקבלות את הכסף שלהן מחוק ביטוח בריאות ממלכתי.

רוני גמזו: אתה בעצם מדבר כאן על תהליך של 17-18 שנים שהן מקבלות אותו בתזמון מסוים ומשלמות לבתי החולים בתזמון מסוים.

רוני גמזו: אם תלך ליסודות ולהיסטוריה של החוק, זה התחיל מאיזון מסוים שאנחנו שומרים אותו לאורך כל השנים.

רוני גמזו: לעתים קופות החולים נמצאות בבעיות תזרימיות ואז נותנים להן מקדמות, בתי החולים נמצאים בבעיות תזרימיות.

אלעזר שטרן: אני מניח שכשזה התחיל לפני 18 שנים, לא היה קייפינג.

רוני גמזו: היה.

משה בר סימנטוב: חלק מההבראה של כללית.

רוני גמזו: זה היה בדיוק ב-1994.

רוני גמזו: שני הדברים התחילו בבת אחת.

רוני גמזו: גם השוטף פלוס שישים לבתי החולים התחיל באותו זמן.

רוני גמזו: היה צו ריבית.

רוני גמזו: הדברים נמצאים בתהליך מאוזן לאורך כל השנים ועכשיו זעזוע שכזה בחוק כשזה לא רלוונטי אליו, זה לא טוב למערכת.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מצביעים על ההסתדרות של אראל.

נועה בן שבת: הסתייגות של קבוצת העבודה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של אראל?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

נועה בן שבת: בתוך אותה הסתייגות עלו שני נושאים.

נועה בן שבת: האחד, מחיקה והשני עניין ה-קש פלו.

אראל מרגלית: אנחנו מגישים את ההסתייגות של ה-קש פלו בצורה נפרדת.

נועה בן שבת: לפי איזה חלוקת תשלומים אתה מציע לשלם?

אראל מרגלית: אחד חלקי 12.

אראל מרגלית: על בסיס שוטף.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של אראל?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

מיכל בירן: רביזיה על שתי ההסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: הרביזיה תידון בשעה 1:00.

נועה בן שבת: אפשר להצביע על סעיף 19 שהוא סעיף ההגדרות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 19 כנוסח הוועדה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 8 נגד – 1 נמנע - 3 סעיף 19 – אושר כנוסח הוועדה.

יעקב ליצמן: יש רביזיה על זה?

ראובן ריבלין: יש רביזיה כי לא היו הסתייגויות.

יעקב ליצמן: רביזיה.

ניסן סלומינסקי: בשעה 1:00.

נועה בן שבת: לגבי סעיף 20.

נועה בן שבת: סעיף 20 מתייחס לנושא תקרת הצריכה הפרטנית.

נועה בן שבת: אפשר להצביע על הסעיף.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 20 כנוסח הוועדה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

גילה גמליאל: אמרתי לכם לדאוג לאילטוב בעניין הזה.

גילה גמליאל: לא דאגתם – אנחנו נמנעים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 20 כנוסח הוועדה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 7 נגד – נמנע – 3 סעיף 20 – אושר כנוסח הוועדה.

נועה בן שבת: אנחנו מדברים על סעיף 21.

נועה בן שבת: סעיף 21 קובע את תקרת הצריכה הפרטנית נטו לפי הסכום ששולם בפועל, כולל ההנחות ששולמו.

נועה בן שבת: אפשר להצביע על הסעיף.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 21 כנוסח הוועדה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 8 נגד – נמנע – 3 סעיף 21 – אושר כנוסח הוועדה.

נועה בן שבת: אנחנו עוברים לסעיף 22.

נועה בן שבת: סעיף 22 קובע שהשרים יודיעו לכל קופת חולים על תקרות הצריכה ורצפות הצריכה שנגזרות מהן.

נועה בן שבת: באותו סעיף, בסעיף קטן (ב), נמצאת אותה הוראה עליה דובר קודם שהשרים רשאים לחשב לגבי קופת חולים או בית חולים מסוים שינויים בקפיטציה בין השאר בהתחשב בשיעור הקפיטציה ובמיטות אשפוז.

ראובן ריבלין: יש כמה הסתייגויות

נועה בן שבת: חבר הכנסת ליצמן ביקש להסתייג.

נועה בן שבת: להוריד את הסמכות של השרים לקבוע שינוי בתקרת הצריכה הפרטנית, שזה סעיף קטן (ב).

מיכל בירן: ליצמן יכול להסביר?

מיכל בירן: אני לא הבנתי.

מיכל בירן: ליצמן, אתה לא רוצה להסביר?

יעקב ליצמן: אני לא רוצה שיקול דעת.

יעקב ליצמן: החוק קובע ואחר כך אומרים שהשרים יכולים לעשות מה שהם רוצים.

יצחק כהן: שיקול דעת מוגבל.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות של ליצמן?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

מיכל בירן: אני רוצה להסתייג.

נועה בן שבת: אפשר להצביע על סעיף 22.

מיכל בירן: הייתה לי הסתייגות.

ראובן ריבלין: ההסתייגות שלי היא לא בסעיף הזה?

נועה בן שבת: לא.

מיכל בירן: אני רוצה להסתייג.

ניסן סלומינסקי: כבר ביקשתי הצבעה.

מיכל בירן: אמרתי קודם שאני רוצה להסתייג.

ראובן ריבלין: תצטרפי להסתייגות של ליצמן.

מיכל בירן: ההסתייגות שלי שונה משל ליצמן.

מיכל בירן: האיזון הנכון ביותר – אני מסכימה אתו שלא צריך לתת רק בידי השרים כדי שיהיה מנגנון אחיד וצודק לכולם – אני מציעה שזה יהיה בשילוב של השרים וועדת הכספים.

ראובן ריבלין: זה לחילופין.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של מיכל?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

ראובן ריבלין: הסתייגות רצינית ביותר.

מיכל בירן: רביזיה.

נועה בן שבת: אם כן, לא יכולים להצביע.

יעקב ליצמן: גם אני ביקשתי רביזיה.

ניסן סלומינסקי: הרביזיה תידחה לשעה 1:00.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: כל פעם חצי שעה.

יצחק כהן: זה 1:22.

טמיר כהן: זה מינימום חצי שעה.

נועה בן שבת: סעיף 23 קובע את התשלומים המופחתים מרגע שמתקרבים לתקרת הצריכה וגם את התשלומים שחובה לשלם לפי רצפת הצריכה הפרטנית נטו.

נועה בן שבת: לסעיף זה יש הסתייגות של קבוצת מרצ שהציעה שבמקום לדבר על השנים, בכל אחת מן השנים 2014 עד 2016, ההסדר יידחה ויהיה בין 2018 עד 2020.

ניסן סלומינסקי: מרצ לא נמצאת כאן.

ראובן ריבלין: תנמקו בשמם.

מיכל בירן: אני אנמק בשמם.

ניסן סלומינסקי: לפי הייעוץ המשפטי, אם הם לא נמצאים, אי אפשר להצביע על ההסתייגות.

נועה בן שבת: יש עוד מישהו שרוצה להצטרף להסתייגות של מרצ?

יעקב ליצמן: כן.

יצחק כהן: להלן – הקבוצה.

ראובן ריבלין: זה מרצ והקבוצה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות של מרצ והקבוצה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

יצחק כהן: רביזיה.

נועה בן שבת: עכשיו אפשר להצביע על סעיף 23 כולו.

ניסן סלומינסקי: רביזיה בשעה 1:00.

נועה בן שבת: אנחנו עוברים לסעיף 24.

נועה בן שבת: סעיף 24 מאפשר לשרים לקבוע בצו להחריג מטופל המיועד להעברה - הכוונה לאדם גריאטרי שאפשר להעבירו מחוץ לבית החולים – מהסדר ההתחשבנות.

נועה בן שבת: אפשר להצביע על הסעיף.

נועה בן שבת: אין הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 24 כנוסח הוועדה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 7 נגד – 4 סעיף 24 – אושר כנוסח הוועדה.

נועה בן שבת: סעיף 25 קובע את הסדר ההתחשבנות כשיש בתוך בית החולים תאגיד בריאות והוא בעצם מייחס לתאגיד הבריאות אחוז ניכר, 48.67 אחוזים, מהסכומים המופחתים ששולמו מעבר לתקרות הצריכה.

נועה בן שבת: אין הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 25?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה סעיף 25 – אושר.

יעקב ליצמן: רביזיה.

יצחק כהן: להלן – הקבוצה.

נועה בן שבת: רביזיה לסעיף 25.

יעקב ליצמן: הסעיף הזה לא חל על בתי החולים הציבוריים?

נועה בן שבת: לא.

נועה בן שבת: הסעיף של התחולה הוא סעיף 27.

נועה בן שבת: סעיף 26 קובע את האפשרות של בתי החולים וקופות החולים לערוך הסדר התחשבנות אחר, בכפוף לתנאים שנקבעים ומוצעים בסעיף.

נועה בן שבת: ההסכמים מועברים לשרים והשרים יכולים לבטל את ההסכמים במקרה שהם אינם עומדים באותם תנאים.

נועה בן שבת: אין הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור 26?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 7 נגד – 5 סעיף 26 – אושר.

יעקב ליצמן: רביזיה.

נועה בן שבת: חבר הכנסת ליצמן מגיש רביזיה.

נועה בן שבת: לגבי סעיף 27 יש מספר הסתייגויות.

נועה בן שבת: אני קודם אסביר את הסעיף.

נועה בן שבת: הסעיף קובע רשימה של שירותים שעליהם לא יחול הסדר ההתחשבנות.

נועה בן שבת: מדובר בשירותים בעיקרם שניתנים שלא במסגרת החובות לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

נועה בן שבת: בסעיף הזה אפשר להכניס את ההסתייגות של חבר הכנסת רובי ריבלין.

נועה בן שבת: ההסתייגות שלו, כפי שהוא העביר אותה, אומרת שבתי החולים בירושלים יוחרגו מסעיף הקייפ, למעט אם ביקשו להיכלל בהסדר הקייפ.

יעקב ליצמן: אני מדבר על בתי חולים ציבוריים.

נועה בן שבת: חבר הכנסת ריבלין, חבר הכנסת ליצמן וגם חברת הכנסת עליזה לביא ביקשו להחריג את בתי החולים שהם בעצם מוסד ציבורי לפי פקודת מס הכנסה.

ראובן ריבלין: שהם מלכ"רים.

גילה גמליאל: אני מצטרפת להסתייגות.

יעקב ליצמן: אולי כולכם תצטרפו אליה.

נועה בן שבת: יש לנו כאן עוד הסתייגות.

נועה בן שבת: אולי נצביע קודם על ההסתייגות של חבר הכנסת ריבלין ואחרי כן יש לנו עוד שתי הסתייגויות לסעיף הזה.

אראל מרגלית: זה נושא שחשוב לנו ברמה הציבורית.

אראל מרגלית: תן לנו להגיש את ההסתייגות הזאת.

ראובן ריבלין: אין לי בעיה.

ניסן סלומינסקי: רובי, אתה לא יכול להצביע בעד.

ראובן ריבלין: אם היא תתקבל, אני אמשוך אותה.

ניסן סלומינסקי: הם יאמצו אותה.

ראובן ריבלין: אני אצביע נגדה.

ראובן ריבלין: אם הם יגישו אותה, אני אצביע נגדה.

ראובן ריבלין: אראל, אני רוצה לעשות טוב למטרה ירושלמית על פי הנחיית הלובי לירושלים בראשותו של אחד מבכירי חברי הכנסת.

נועה בן שבת: אולי אדוני אפשר להתחיל עם ההסתייגות של חבר הכנסת ריבלין.

נועה בן שבת: אני מבינה שאתה נשאר בה לבד.

ראובן ריבלין: בכוונה הגשנו שתי הסתייגויות, כדי שאני אוכל להצביע נגדה והיא תוכל להצביע נגדי.

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים שההסתייגות תיכנס לאפשרות שמי שיכריע תהיה המליאה.

ראובן ריבלין: אנחנו לא רוצים להכריע כאן.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות של רובי ריבלין?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד - 6

ראובן ריבלין: אני מושך את ההסתייגות.

ראובן ריבלין: משכתי את ההסתייגות.

ראובן ריבלין: נגמר.

ראובן ריבלין: ניסיתי לעזור.

יצחק כהן: הוא אימץ אותה.

גילה גמליאל: אני רוצה להגיש את ההסתייגות.

גילה גמליאל: אני מגישה את ההסתייגות יחד עם רוברט וחמד.

נועה בן שבת: חבר הכנסת ריבלין, גם אתה מסתייג?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אני משכתי את הסתייגותי.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 7 נגד – 8 ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב ליצמן: רביזיה.

ניסן סלומינסקי: הרביזיה בשעה 1:00.

נועה בן שבת: הסתייגות של חברת הכנסת עליזה לביא, אליה הצטרף חבר הכנסת ליצמן, חברת הכנסת גמליאל וגם הקבוצה.

עליזה לביא: אני מושכת את ההסתייגות שלי.

נועה בן שבת: השאלה אם חבר הכנסת ליצמן מושך את ההסתייגות.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: אני לא מושך.

יעקב ליצמן: הסיבה שהיא משכה, זאת סיבה לא למשוך.

נועה בן שבת: ההסתייגות אומרת שאנחנו מחריגים את כל בתי החולים הציבוריים הכלליים שהם מלכ"רים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות של ליצמן?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב ליצמן: רביזיה.

ניסן סלומינסקי: כל הרביזיות בשעה 1:00.

נועה בן שבת: יש לנו הסתייגות של קבוצת מרצ לגבי סעיף 27.

נועה בן שבת: הם מציעים שבמקום "הוראות סימן זה יחולו על שירותים שרכשה קופת חולים בבית חולים ציבורי כללי עד 31 בדצמבר 2016", יבוא 31 בדצמבר 2010.

נועה בן שבת: אני מניחה שזה קשור בהסתייגות הקודמת שלהם.

נועה בן שבת: זאת הסתייגות של קבוצת מרצ.

ניסן סלומינסקי: הם לא נמצאים כאן.

יעקב ליצמן: אפשר לאמץ את ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה לאמץ?

יעקב ליצמן: אני לא יודע מה אומרת ההסתייגות.

נועה בן שבת: היא מאריכה את התוקף של הסדר הקייפ הזה עד 2020.

נועה בן שבת: אני מניחה שההסתייגות הזאת קשורה להסתייגות הקודמת, למרות שהדבר הזה לא הובהר, שביקשה לדחות גם את מועד תחילתו של הסדר זה.

יעקב ליצמן: לא מצטרף.

נועה בן שבת: לא מצביעים על ההסתייגות.

נועה בן שבת: אחרי הרביזיות נוכל להשלים את הסעיפים עליהם הוגשה רביזיה.

נועה בן שבת: הנושא הזה הסתיים.

ניסן סלומינסקי: סיימנו את הדיון בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: יש את הרביזיות שיוצבעו בשעה 1:00.

יעקב ליצמן: אי אפשר להצביע על החוק הזה.

יעקב ליצמן: התחשבנות בעד שירותי בריאות הנפש

ניסן סלומינסקי: אנחנו מחדשים את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו ממשיכים עם בריאות הנפש.

יעקב ליצמן: הסעיף הזה נוגע לכולנו.

נועה בן שבת: אני חושבת שגם הסעיף הקודם נוגע לכולנו.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו בפרק ד', סימן ב'.

ניסן סלומינסקי: בריאות הנפש.

ניסן סלומינסקי: נועה, תובילי.

משה גפני: יכול להיות שיש כאן

משה גפני: חברים שיש להם ניגוד עניינים?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: שנוגעים בדבר.

יעקב ליצמן: אגב, רופא הכנסת יודע לטפל בבריאות הנפש?

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: בקהילה.

יצחק כהן: בעיקר בקבוצה.

נועה בן שבת: סימן ב' עוסק בנושא התחשבנות בעד שירותי אשפוז פסיכיאטרים.

נועה בן שבת: בעת הדיון בהצעת החוק פוצלו ממנו סעיפים 32 ו-33 לגבי הנושא של המרפאות הממשלתיות ולגבי הנושא של המרפאות לטיפול יום.

יצחק כהן: זה בעקבות הדיון שהתקיים בשבוע שעבר.

נועה בן שבת: בעקבות הדיון שהתקיים בשבוע שעבר.

נועה בן שבת: נשאר לנו הנושא של האשפוז הפסיכיאטרי.

נועה בן שבת: יש כאן הסתייגות של חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס וחברת הכנסת גילה גמליאל.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מחדשים את ישיבת ועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו בפרק ד', סימן ב', בנושא בריאות הנפש.

יעקב ליצמן: איפה נציגי בתי החולים?

ניסן סלומינסקי: אנחנו בהצבעות.

ניסן סלומינסקי: הייעוץ המשפטי, נועה תוביל את הנושא.

נועה בן שבת: ההסדר מתייחס לבתי החולים הפסיכיאטרים, כך גם הכותרת שלו בסימן ב'.

נועה בן שבת: לפני שאנחנו נכנסים לסעיפים, חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, חברת הכנסת גילה גמליאל וקבוצת העבודה הציעו למחוק את כל הסימן, זאת אומרת מסעיף 28 עד סעיף 36.

יעקב ליצמן: מה זה ההגדרות?

יעקב ליצמן: הגדרה של משוגע?

ראובן ריבלין: תשוש נפש.

יעקב ליצמן: הרבה פעמים קראו לי משוגע.

נועה בן שבת: ההסתייגות של חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, חברת הכנסת גילה גמליאל וקבוצת העבודה היא לכל סימן ב'.

נועה בן שבת: הם מציעים למחוק את כל סימן ב', זאת אומרת, מסעיף 28 עד סעיף 36.

גילה גמליאל: אני מושכת את עצמי מההסתייגות.

נועה בן שבת: קבוצת העבודה עומדת על ההסתייגות הזאת?

מיכל בירן: כן.

נועה בן שבת: אתה יכול להצביע על ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות של מפלגת העבודה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

נועה בן שבת: ניכנס לסעיפים בתוך הסימן.

נועה בן שבת: סעיף 28 הוא סעיף ההגדרות.

נועה בן שבת: פעמים רבות ההגדרות הן מאוד משמעותיות.

נועה בן שבת: יש כאן כמה הסתייגויות לגבי ההגדרות.

נועה בן שבת: מספר המיטות המתוכנן, הסתייגות של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה שמציעה לומר שבסוף ההגדרה, מספר המיטות המתוכנן, יופיע: אם יוכפל בשיעור הגידול הדמוגרפי באוכלוסייה.

מרב מיכאלי: אנחנו חוששות מכך שאין מקדם גידול דמוגרפי.

נועה בן שבת: רק להבהיר שבאשפוז הפסיכיאטרי מספר המיטות הוא הגורם היחיד להתחשבנות.

נועה בן שבת: יש עוד לציין שלפי הנתונים שמסר מרכז המחקר והמידע, יש גם פער בין הנתונים לגבי מספר המיטות עליו מתבסס הסדר ההתחשבנות לבין מספר המיטות הקיים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של מפלגת העבודה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

נועה בן שבת: הסתייגות נוספת מתייחסת להגדרת תקרת הצריכה הבסיסית לשירותי אשפוז בבית חולים פסיכיאטרי.

נועה בן שבת: התקרה מתחילה להיספר מתקופת הטיפול לחמישה אחוזים ממספר המיטות המתוכנן.

נועה בן שבת: זאת אומרת, לא מביאים בחשבון את מלוא התקן של המיטות אלא רק 95 אחוזים ממנו.

נועה בן שבת: ההצעה של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה, ההסתייגות שלהן היא לומר שיובא בחשבון מלוא התקן של מספר המיטות המתוכנן.

מרב מיכאלי: הבנו את ההסבר של מנכ"ל משרד הבריאות שרוצה להימנע מאשפוז יתר.

מרב מיכאלי: לאור חוסר ההתאמה וחוסר הגידול הטבעי וזה שאנחנו מתחילות ממקום כל כך נמוך למרות התוספת שהבטחתם, אנחנו סבורות שמן הראוי לפחות בזמן הזה שזה יהיה מאה אחוזים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של מפלגת העבודה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

נועה בן שבת: באותה הגדרה, בתקרת הצריכה הבסיסית לשירותי אשפוז בבית חולים פסיכיאטרי, בסכום שנוגע למיטות אשפוז היום הפסיכיאטרי, לפי הצעת החוק הן מוכפלות ב-252, אלה הימים האפקטיביים של אשפוז היום בניגוד ל-365, שאלה ימי השנה שנוגעים לאשפוז הפסיכיאטרי שאינו אשפוז יום.

נועה בן שבת: מוצע בהסתייגות של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה, גם את מספר המיטות של אשפוז יום להכפיל ב-365 במקום ב-252.

מרב מיכאלי: כפי שהסברת.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של מפלגת העבודה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

נועה בן שבת: אפשר להצביע על סעיף 28, סעיף ההגדרות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 28?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה סעיף 28 – אושר.

יעקב ליצמן: תבקשו רביזיה.

נועה בן שבת: סעיף 29 קובע את תקרת הצריכה בשירותי אשפוז ואת הנוסחה שלה.

נועה בן שבת: יש כאן הסתייגות של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה שמציעה למחוק את הסעיף כולו.

מרב מיכאלי: קודם כל, אנחנו כן מבקשים רביזיה על ההסתייגות עליו הצביעו.

יעקב ליצמן: סעיף 28.

מרב מיכאלי: כן.

נועה בן שבת: לגבי סעיף 29, ההסתייגות הראשונה שלכם היא למחוק את הסעיף כולו.

מרב מיכאלי: נכון.

ראובן ריבלין: אם שכחו לומר קודם רביזיה, אי אפשר עכשיו.

יצחק כהן: אפשר גם מחר.

נועה בן שבת: כל עוד לא הניחו את החוק.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור ההסתייגות של מפלגת העבודה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

נועה בן שבת: ההסתייגות החלופית של מפלגת העבודה.

יעקב ליצמן: מה ההגדרה של פסיכיאטר?

נועה בן שבת: אם אתה מדבר על רופא פסיכיאטר, יש התמחות.

נועה בן שבת: פסיכיאטריה זה בתחום הנפש.

מרב מיכאלי: פסיכולוג הוא לא רופא ופסיכיאטר הוא רופא.

מרב מיכאלי: אחד יכול לרשום מרשמים והשני לא.

נועה בן שבת: ההסתייגות החלופית של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה היא שההודעה שמפורסמת על ידי השרים לגבי תקרת הצריכה של כל קופת חולים וכל בית חולים תהיה באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

מרב מיכאלי: נכון.

מרב מיכאלי: כמו שדיברנו אתמול.

יעקב ליצמן: את ועדת הכספים הורדת?

יעקב ליצמן: איפה ועדת הכספים?

נועה בן שבת: הם הציעו את ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יעקב ליצמן: ההסתייגות שלי אומרת להוסיף גם את ועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: נצביע אחד לאחד.

נועה בן שבת: אתם רוצים את שתי הוועדות או רק את ועדת הכספים?

יעקב ליצמן: מה שאת רוצה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור ההסתייגות של מפלגת העבודה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות של ליצמן?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

מרב מיכאלי: רביזיה על כל ההסתייגויות שנופלות.

יעקב ליצמן: אני לא.

יעקב ליצמן: איציק כהן ביקש.

יעקב ליצמן: התייעצות סיעתית היא לא ביקשה.

מרב מיכאלי: עוד לא.

מרב מיכאלי: חכה.

מרב מיכאלי: אנחנו באמצע.

מרב מיכאלי: תכף.

נועה בן שבת: סעיף 30 קובע את גובה התשלום בעד שירותי אשפוז פסיכיאטרים והוא קובע שכשחוצים את תקרת הצריכה הפרטנית לשירותי האשפוז, למעשה משלמים סכום אפס, לא משלמים דבר עבור השירותים שחורגים מתקרת הצריכה ומעבר ל-113 אחוזים מתקרת הצריכה, משלמים שלושים אחוזים מהמחיר המלא של שירותי האשפוז.

נועה בן שבת: קבוצת העבודה וקבוצת קדימה הציעו שהסעיף יימחק.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

מרב מיכאלי: רביזיה.

נועה בן שבת: סעיף 31, כמו ההסדר שקראנו קודם לגבי הנושא של קיומו של תאגיד בריאות בתוך בית החולים.

נועה בן שבת: מוצע כאן לייחס תשעים אחוזים מכלל החשבונות המופחתים לתאריך בריאות במקרה שיש כזה.

נועה בן שבת: יש כאן הסתייגות של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה לייחס לא רק 95 אחזים אלא את מלוא הסכומים המופחתים לתאגיד הבריאות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

מרב מיכאלי: רביזיה.

נועה בן שבת: סעיף 34 – סעיפים 32 ו-33 פוצלו – שגם כאן יש אפשרות לעשות הסכמים בדבר התחשבנות בכפוף לתנאים הקבועים בסעיף.

נועה בן שבת: זה גם כפוף לאי ביטול בידי השרים.

נועה בן שבת: יש כאן הסתייגות של קבוצת מרצ.

ניסן סלומינסקי: קבוצת מרצ לא נמצאת.

נועה בן שבת: ההסתייגות שלה הייתה שבמסגרת ההסכם לא יקוצצו שעות צריכה או תקני כוח אדם אלא בהסדר תיקבע תוספת קבועה של שעות צריכה או תקני כוח אדם בשיעור של חמישה אחוזים או בשיעור אחר שיקבעו השרים.

מרב מיכאלי: אנחנו לוקחות את ההסתייגות של מרצ.

מרב מיכאלי: קבוצת העבודה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של מפלגת העבודה-מרצ?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

מרב מיכאלי: רביזיה.

נועה בן שבת: הסתייגות נוספת של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה שהסעיף כולו יימחק.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

מרב מיכאלי: רביזיה.

נועה בן שבת: סעיף 35 מציע לא להחיל את הסדר ההתחשבנות על שירותי אשפוז פסיכיאטרי בהתאם למה שנקבע.

נועה בן שבת: קבוצת העבודה וקבוצת קדימה הציעו למחוק את הסעיף.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

מרב מיכאלי: רביזיה.

נועה בן שבת: סעיף 36 הוא סעיף שקובע את התחילה של הצעת החוק ביום תחילתו של הצו להעברת האחריות.

מרב מיכאלי: סליחה, נועה.

מרב מיכאלי: הייתה לנו הסתייגות לסעיף 33 לגבי מספר עמדות.

נועה בן שבת: זה סעיף שפוצל.

מרב מיכאלי: נכון.

נועה בן שבת: סעיף 36 קובע את התחילה.

נועה בן שבת: כרגע זה קבוע ל-1 ביולי 2015 וסיומו של הסדר הקייפ עד 31 בדצמבר 2016.

נועה בן שבת: כאן הציעו קבוצת העבודה וקבוצת קדימה שהסעיף יימחק.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

מרב מיכאלי: רביזיה.

נועה בן שבת: יש הסתייגות של קבוצת מרצ אבל אני חושבת שהיא זהה.

נועה בן שבת: היא מציעה שתחילתו של סימן זה ביום 1 ביולי 2015.

נועה בן שבת: אני חושבת שזה אומר את תוכן הסעיף.

נועה בן שבת: אני מבינה שאין כאן אף אחד מקבוצת מרצ.

מרב מיכאלי: אנחנו ניקח את זה לחילופין.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות של מפלגת העבודה-מרצ?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה לנועה ולכל הייעוץ המשפטי.

נועה בן שבת: אני רוצה להגיד משהו על לידות.

נועה בן שבת: לידות זה חוק חדש, תיקון לחוק הביטוח הלאומי.

נועה בן שבת: הצעת חוק ביטוח לאומי שהועבר אלי אתמול כמה דקות לפני 10 בלילה כהצעת חוק לחוק הביטוח הלאומי, הצעה לתיקון חוק הביטוח הלאומי.

ראובן ריבלין: חוק נפרד מחוק ההסדרים.

נועה בן שבת: אני לא מבינה איך אפשר במהלך הצבעות על חוק ההסדרים להתחיל לדון בהצעת חוק נפרדת אחרת שלא היה לה שום חלק וקשר לחוק ההסדרים והיא לא נמצאת בחוק ההסדרים.

ראובן ריבלין: זה במסגרת ועדת העבודה והרווחה.

נועה בן שבת: הם מבקשים להעלות את זה.

נועה בן שבת: שקודם יתכבדו ויניחו הצעת חוק.

משה בר סימנטוב: הכול אפשרי אבל אנחנו נגיד למה אנחנו רוצים לעשות את זה.

משה בר סימנטוב: אנחנו רוצים לתקן את חוק הביטוח הלאומי ולהעלות את תעריפי הלידות בשמונים מיליון שקלים על פני ארבע שנים.

משה בר סימנטוב: אוצר המדינה ישפה את המוסד לביטוח לאומי בגין הגידול בהוצאה שתהיה לו.

משה בר סימנטוב: זאת הצעה שמבקשת, מעבר להליך הפרוצדורלי שאולי הוא לא נוח.

נועה בן שבת: הוא לא חוקי.

משה בר סימנטוב: לא חוקי, אני לא יודע להתייחס.

משה בר סימנטוב: לא חוקי, אני לא יודע להתמודד.

נועה בן שבת: זה הליך לא חוקי להביא בחוק ההסדרים משהו שלא היה.

ניסן סלומינסקי: משה, אנחנו נסיים את חוק ההסדרים ובעזר השם בשבוע הבא נשמח להעלות את זה לדיון.

משה בר סימנטוב: אנחנו חוששים שזה יעכב את ההליך.

ניסן סלומינסקי: יש לנו ייעוץ משפטי חזק מאוד מכל הכיוונים, כולל הייעוץ של הכנסת.

ניסן סלומינסקי: לא נכניס את זה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה להכניס ולפצל.

ניסן סלומינסקי: נדון בזה בשבוע הבא.

נועה בן שבת: אין אפשרות להכניס ולפצל.

נועה בן שבת: זה לא נושא חדש.

נועה בן שבת: זאת הצעה שלא הייתה.

נועה בן שבת: היא לא מחליפה שום דבר.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שנדון בזה בשבוע הבא אחרי שנסיים את חוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: גם בשבוע הבא יש לנו ישיבות.

שגית אפיק: אנחנו נמצאים עכשיו בחוק ההסדרים.

שגית אפיק: אין לנו מה לפצל.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שנסיים את חוק ההסדרים ובשבוע הבא נדון בזה.

משה בר סימנטוב: חבל.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, שגית חזרה.

יצחק כהן: נועה, אם זה בא לשפר?

נועה בן שבת: זה לא הונח.

נועה בן שבת: האפוטרופוס הכללי

ניסן סלומינסקי: יש לנו רביזיות שיכולות להידון משעה 1:00 ויש לנו רביזיות שהצטרפו לאחרונה והן יכולות להידון מ-1:15.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נצרף אותן ונדון בכולן ב-1:20.

ניסן סלומינסקי: אנחנו דנים עכשיו בחוק האפוטרופוס.

ניסן סלומינסקי: הצטרף אלינו איתי עצמון.

ראובן ריבלין: לא צריך לדון על הכול מחדש.

ניסן סלומינסקי: לא, רק הסתייגויות.

איתי עצמון: אדוני, אני אזכיר בשתי מלים על מה מדבר התיקון שמונח כרגע על שולחן הוועדה.

איתי עצמון: התיקון הזה מורכב משני חלקים עיקריים.

ראובן ריבלין: אל תסביר לנו את הכול אלא תגיד רק את ההסתייגויות.

איתי עצמון: יש כאן ארבע הסתייגויות, של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה.

איתי עצמון: ההסתייגות הראשונה היא לסעיף 73(1) לעניין ניהול נכס לא צו ניהול, סמכות האפוטרופוס הכללי לנהל ללא צו ניהול.

ניסן סלומינסקי: מפלגת העבודה רוצה להסביר?

מרב מיכאלי: באיזה פרק אנחנו?

איתי עצמון: סעיפים 73 ו-74.

גילה גמליאל: שגית, נכון שנושא האפוטרופוס הכללי הוא נושא לוועדת הכלכלה?

גילה גמליאל: אני מגישה הסתייגות שזה יעבור לשם.

איתי עצמון: לשר המשפטים יש הסמכה לקבוע תקנות לעניין השקעת הכספים שנמצאים בניהול האפוטרופוס הכללי.

איתי עצמון: מכיוון שנושא האפוטרופוס הכללי הוא נושא מובהק שנמצא בתחום סמכויותיה של ועדת הכלכלה, גם אני חושב שמן הראוי שהתקנות יהיו באישור ועדת הכלכלה.

ניסן סלומינסקי: מרב, אנחנו נצביע על זה.

מרב מיכאלי: אנחנו ביקשנו לשנות את הסכום ל-6,137 שקלים במקום חמישים אלף.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות של מפלגת העבודה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

מרב מיכאלי: רביזיה.

איתי עצמון: ההסתייגות השנייה של מפלגת העבודה ומפלגת קדימה היא לסעיף 73(2) – במקום אחת לחמש שנים, יבוא אחת לשלוש שנים.

איתי עצמון: זה הסעיף שמדבר על פעולות האיתור של האפוטרופוס הכללי.

ניסן סלומינסקי: מרב, אני מצביע או שאת מסבירה?

מרב מיכאלי: אנחנו מציעים אחת לשלוש שנים, במקום אחת לחמש שנים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: הסתייגות חשובה.

ניסן סלומינסקי: מאוד חשובה.

ניסן סלומינסקי: יורדת לשורש העניין.

מרב מיכאלי: אתה שם לב שזה לא למחוק את הסעיף.

מרב מיכאלי: יש לנו עוד שתי הסתייגויות.

מרב מיכאלי: רביזיה.

איתי עצמון: ההסתייגות הבאה היא של מפלגת העבודה וקדימה והיא אומרת שבסעיף 73 – פסקה (3) תימחק.

מרב מיכאלי: מפלגת העבודה והקבוצה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

מרב מיכאלי: מבקשות רביזיה.

איתי עצמון: ההסתייגות הבאה, גם היא של קבוצת העבודה וקדימה, מחיקת סעיף 74 שעניינו תחילה ותקנות לפי התיקון לחוק האפוטרופוס הכללי.

ראובן ריבלין: אין צורך להצביע.

ראובן ריבלין: הם רוצים למחוק.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

מרב מיכאלי: מבקשות רביזיה.

אחמד טיבי: אנחנו מבקשות רביזיה.

איתי עצמון: התקנות לפיהן מוסמך שר המשפטים, לפי התיקון הזה, לקבוע דרכים ואופן להחזקה ולהשקעה של הכספים שבידי האפוטרופוס הכללי כדרוש לשם שמירת הקרן והבטחת הפירות, בכל זה אמות מידה לבחירת הדרך להשקעת כספים כאמור.

איתי עצמון: בדיון הקודם הוסכם שזה יהיה בוועדת הכספים והייתה כאן בקשה שזה יהיה באישור ועדת הכלכלה כמתחייב לפי הוראות התקנון.

ראובן ריבלין: אין בעיה שזה יהיה בוועדת הכלכלה.

מרב מיכאלי: אנחנו מבקשות התייעצות סיעתית בנושא האפוטרופוס הכללי.

אלעזר שטרן: מרגלית, גם אתה?

אראל מרגלית: אני בסיעה.

אראל מרגלית: היא חברת הסיעה שלי.

אלעזר שטרן: היא אומרת מבקשות ואני מתבלבל.

אראל מרגלית: גם אני מבקשת.

אראל מרגלית: אני לא מתווכחת.

אראל מרגלית: לימוד חובה – לימודי מקצועות היסוד

ניסן סלומינסקי: שגית, אנחנו עושים חינוך אתו?

שגית אפיק: כן.

איתי עצמון: עמוד 766.

איתי עצמון: הסתייגות ראשונה של סיעות יהדות התורה, ש"ס ועבודה.

יצחק כהן: להלן – הקבוצה.

איתי עצמון: סעיף 82, פסקה (2) עד (4).

איתי עצמון: בעמוד 766 פסקאות (2) עד (4).

איתי עצמון: הסתייגות אחת של הקבוצה.

איתי עצמון: הסעיף אומר שלימודים בכיתה ב' יהיו רק חמש שעות ולא עשר שעות.

איתי עצמון: ההסתייגות אומרת שזה לא יתבטל לגמרי אלא רק יידחה בשנה.

איתי עצמון: התוספת של חמש שעות לא תתבטל אלא תידחה בשנה.

יעקב ליצמן: האוצר רצה לגנוב חמש שעות ואנחנו התנגדנו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

יצחק כהן: רביזיה.

ניסן סלומינסקי: הרביזיה תהיה ב-2:00.

איתי עצמון: הסתייגות שנייה של חברי הכנסת לוי ועמאר שלא נמצאים.

איתי עצמון: הסתייגות נוספת של חד"ש שלא נמצאים כאן.

איתי עצמון: אי אפשר להצביע על הסעיף כי יש רביזיה.

מרב מיכאלי: הקיצוץ עליו מדובר כאן הוא על כיתות ב'?

איתי עצמון: רק כיתות ב'.

ראובן ריבלין: אתמול הוא אמר שזה גם על כיתות א'.

איתי עצמון: כאן יש רק על כיתות ב'.

ראובן ריבלין: בר סימנטוב אתמול אמר שזה גם על כיתות א'.

ראובן ריבלין: אני הייתי פה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות אבל אני לא זוכר.

ראובן ריבלין: אני שמח, אבל יש לך כאן פער של 130 מיליון.

ראובן ריבלין: (חילופי יו"ר – היו"ר גילה גמליאל)

גילה גמליאל: הרביזיות יהיו ב-1:30.

מרב מיכאלי: אנחנו ביקשנו התייעצות סיעתית.

איתי עצמון: משה בר סימנטוב אתמול אמר שזה יחול גם על כיתות א'.

איתי עצמון: אנחנו הצבענו על סעיף כפי שהוא בחוק ההסדרים שמדבר רק על כיתות ב'.

איתי עצמון: אם משרד האוצר מבקש להחיל גם על כיתות א', שיציע כאן נוסח לכיתות א'.

משה גפני: שיביא למליאה חוק חדש.

איתי עצמון: זה ברמה העקרונית.

איתי עצמון: מה שהצבענו עליו כרגע, זה הנוסח כפי שהוא בכחול והוא חל על כיתות ב' בלבד.

משה גפני: אם רוצים לעשות קיצוץ חדש, גם בכיתות א', שיביא חוק.

יצחק כהן: זה נושא חדש.

ראובן ריבלין: הוא לא ביקש.

שגית אפיק: אני שחקנית חדשה.

שגית אפיק: הגעתי עכשיו.

שגית אפיק: אני מבינה שהצבעתם על הכחול.

שגית אפיק: אין נושא חדש כיוון שהוצבע הכחול.

שגית אפיק: סוף דיון.

שגית אפיק: אני מבינה שלא הוצגה בפני הוועדה איזושהי חלופה שאפשר לטעון לגביה נושא חדש.

יצחק כהן: הוא הציג.

גילה גמליאל: לא, הוא לא הציג.

שגית אפיק: הוא נציג הלשכה המשפטית, היועץ המשפטי של ועדת חינוך.

שגית אפיק: הוא לא הציג דבר.

משה גפני: אותנו לא מעניין מבחינה משפטית.

משה גפני: אותנו מעניין שכל יום נהיה יותר רע.

ראובן ריבלין: היום שיפרנו את מצבנו.

גילה גמליאל: בכמה הדקות האלה, אני מנהלת את הישיבה ואני רוצה להתקדם.

מרב מיכאלי: רק לוודא שביקשנו רביזיה על הנושא של כיתות ב'.

איתי עצמון: בכל מקרה אנחנו כרגע הצבענו רק על ההסתייגויות.

איתי עצמון: על הסעיף עצמו עוד לא הצבענו.

גילה גמליאל: הם מגישים רביזיה ולכן אי אפשר להצביע על ההצעה עצמה.

גילה גמליאל: מה הנושא הבא?

מאיר בינג: אפשר לעשות את זה בוועדת הכלכלה.

מאיר בינג: אני אומר לפרוטוקול מה שאמרנו גם בדיון, שהמצב החוקי היום מאפשר לעשות העברת כספים ראשונה עוד לפני אישור התקנות וזה נאמר גם קודם.

מאיר בינג: הנוסח הוא הנוסח הכחול שהוקרא.

גילה גמליאל: אני רוצה להעביר את התקנות לוועדת הכלכלה.

גילה גמליאל: מי בעד להעביר את הסעיף לוועדת הכלכלה?

גילה גמליאל: הוא מסכים להעביר את התקנות לוועדת הכלכלה.

גילה גמליאל: שגית, זה נושא חדש?

שגית אפיק: זאת הסתייגות.

גילה גמליאל: ההסתייגות שלי אומרת להעביר את זה לוועדת הכלכלה.

שגית אפיק: חבר הכנסת ליצמן, זאת בקשה להסתייגות.

גילה גמליאל: מי בעד ההסתייגות שלי להעביר את זה לוועדת הכלכלה?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: אין.

גילה גמליאל: מי בעד? אין.

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: הוחלט שהתקנות יועברו לוועדת הכלכלה.

יעקב ליצמן: אני מוריד את ההסתייגויות.

גילה גמליאל: איזה הסתייגויות אתם מורידים?

יעקב ליצמן: על כיתה ב'.

שגית אפיק: אתם מורידים את ההסתייגויות.

גילה גמליאל: הואיל והוסרו ההסתייגויות והרביזיות, אנחנו מצביעים על סעיף 82.

שגית אפיק: הסירו את הרביזיות על ההסתייגויות ולכן הם מבקשים להצביע על סעיף 82(2) שקראתם, לפי הכחול.

משה בר סימנטוב: אבל יש נוסח אחר.

יעקב ליצמן: זה נושא חדש.

יעקב ליצמן: לנושא חדש אנחנו לא מסכימים.

יעקב ליצמן: אנחנו קיבלנו את הנוסח בכחול.

משה גפני: גם אי אפשר להצביע כי זה לא נדון.

משה גפני: נדון רק לגבי כיתות ב'.

משה בר סימנטוב: זה נדון אתמול.

משה בר סימנטוב: אתמול אני הצגתי את זה בפני הוועדה.

יעקב ליצמן: זה נושא חדש ואנחנו לא מוכנים.

גילה גמליאל: שגית, הוא טוען לנושא חדש.

יעקב ליצמן: אנחנו מסכימים להצביע על הכחול אבל לנושא החדש אנחנו מתנגדים.

גילה גמליאל: ההכרעה בידיך.

גילה גמליאל: אני אסביר לכם מה המצב.

גילה גמליאל: בפניכם מונח הכחול.

גילה גמליאל: מבקש משרד האוצר לבצע שינוי.

גילה גמליאל: טוענים שהשינוי הוא נושא חדש.

ראובן ריבלין: ישר לוועדת הכנסת.

גילה גמליאל: אם היא מחליטה להצביע על הכחול, שזה מה שקרה כאן קודם, אין נושא חדש.

גילה גמליאל: ההכרעה היא בעצם בידיך.

גילה גמליאל: זה נושא חדש.

גילה גמליאל: עובר לוועדת הכנסת.

משה גפני: זה לא נכון.

שגית אפיק: זה לא נושא חדש כיוון שזה לא נדון.

שגית אפיק: נושא חדש זה נושא שהוועדה אימצה אותו כהצעת תיקון לכחול.

שגית אפיק: מה שעומד בפניכם כרגע, זה הכחול.

שגית אפיק: הצבעתם על הכחול.

שגית אפיק: זה מה שהוועדה קיבלה.

שגית אפיק: כיוון שאין שום דבר אחר בפניכם, את צריכה לקבל החלטה האם את רוצה לקיים דיון על ההצעה של האוצר או שאת רוצה להצביע על הכחול.

ראובן ריבלין: אי אפשר לפתוח לדיון אלא צריך להעביר את זה לוועדת הכנסת.

גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע את רובי ריבלין.

ראובן ריבלין: אי אפשר לפתוח בדיון.

ראובן ריבלין: אחת משתיים: או יש בפנינו הצעה לנוסח חדש.

שגית אפיק: כרגע יש בפניכם את הכחול ואומר משה בר סימנטוב שלאוצר יש הצעה אחרת.

משה בר סימנטוב: אתמול הצגנו אותה.

ראובן ריבלין: אם יש הצעה אחרת לאוצר והוא טען נושא חדש, צריך לקבוע אם זה נושא חדש או לא לפני שדנים כל דיון בוועדת הכנסת.

משה בר סימנטוב: אתמול הצגתי את זה.

ראובן ריבלין: הוא הציג את זה אתמול.

ראובן ריבלין: אני שמעתי.

גילה גמליאל: אבל אין נוסח.

גילה גמליאל: לא קיבלנו נוסח.

שגית אפיק: צריך לחלק את הנוסח.

שגית אפיק: (חילופי יו"ר – היו"ר ניסן סלומיאנסקי)

משה בר סימנטוב: זה היה חצי מיליארד שקלים.

ראובן ריבלין: אם הייתי יושב כאן ולא שומע את הדברים, הייתי נרדם.

ראובן ריבלין: לכן אני שומע כל מילה.

ראובן ריבלין: כשבא משרד החינוך והציג את ההסתייגויות, אני הפניתי את תשומת לבו לכך שהכחול לא מה שהוצג בפנינו אתמול על ידי האוצר.

ראובן ריבלין: אמר משרד החינוך שלא ידוע לו על הצעה אחרת של האוצר והוא מבקש לקדם את הנושא על פי הכחול.

ראובן ריבלין: בא עכשיו בר סימנטוב, אחרי ששמענו שהערנו כאן הערה על מה שהוא אמר, ואכן מאשר שאתמול, כאשר דיברנו על שלושה וחצי מיליארד שקלים, הישג של האופוזיציה וגם של יושב ראש הוועדה – וכל אחד יחליט בסדר העדיפויות למי הקרדיט יותר גדול – אנחנו שמענו אתמול מהאוצר שהוא מביא 150 מיליון על ידי ביטול כיתה א'.

משה בר סימנטוב: תוספת השארת כיתה א'.

ראובן ריבלין: בא משרד החינוך והציג בפנינו רק את כיתות ב'.

ראובן ריבלין: לכאורה יש לפנינו שתי הצעות כאשר האחת היא ההצעה המקורית של משרד החינוך שעליה גם הצבענו בהסתייגויות, והצעה שנייה שאם אכן היא מוגשת, יש טענה שהיא נושא חדש.

גילה גמליאל: אנחנו הצבענו על ההסתייגויות של הכחול.

ראובן ריבלין: לא היה תיאום בין החינוך לבין האוצר.

ניסן סלומינסקי: הוא הסביר את זה.

גילה גמליאל: אבל אתה הצבעת על ההסתייגויות לסעיפים של הכחול ואז הם הגישו רביזיה להסתייגויות.

גילה גמליאל: אחרי שהצבעת כבר, זאת בעיה.

איתי עצמון: כשהוועדה דנה בסעיף הזה, היא דנה בו כאשר הוא חל רק על כיתות ב'.

יעקב ליצמן: אתה עושה את זה יותר גרוע.

יעקב ליצמן: אתה אומר שאפילו לא היה דיון.

משה גפני: אפילו בהישגים הקטנים שהיו, גם את הכסף הזה הם לוקחים.

ניסן סלומינסקי: משה, מה שאתה הצגת אתמול זה את החצי מיליארד של החינוך וחצי מיליארד של התחבורה.

משה בר סימנטוב: נכון.

ניסן סלומינסקי: היו דפים מיוחדים שחולקו.

טמיר כהן: דפים מספר התקציב.

ניסן סלומינסקי: אמרנו שכל אחד יראה אותם והדיון על עצם הורדת התקרה יהיה בשבוע הבא.

משה בר סימנטוב: אמרתי שני דברים.

משה בר סימנטוב: היושב ראש, אני אסביר בדיוק מה אמרתי.

ניסן סלומינסקי: מה שאמרתי כרגע, זה מה שאני זוכר.

משה בר סימנטוב: אני אשחזר את הדיון של אתמול.

משה בר סימנטוב: אני הצגתי לכם את ההפחתה בחינוך ואמרתי לכם שההפחתה בחינוך בסך חצי מיליארד שקלים מורכבת מהפחתה של 150 מיליון שקלים, דבר שדורש תיקון חקיקה ולכן הצגתי לכם את זה ואמרתי שיש כבר את החוק של פיצול כיתות בו אנחנו משנים בכיתה ב' ועכשיו אנחנו נשנה גם בכיתה א' ונוריד אותם מעשר לחמש.

משה בר סימנטוב: זה נותן 150 מיליון.

משה בר סימנטוב: את 350 מיליון השקלים הנוספים אנחנו נסכים בין שר החינוך לבין שר האוצר, נביא לוועדת הכספים וזה יגולם בהצעת התקציב וועדת הכספים תחליט על זה במסגרת הזאת.

משה בר סימנטוב: גם הבאתי במקביל נוסח ללשכה המשפטית.

יעקב ליצמן: זה נושא חדש.

משה בר סימנטוב: זה לפני הנושא החדש.

שגית אפיק: נשמע את העובדות.

יעקב ליצמן: יש גם סתירה בעובדות.

ניסן סלומינסקי: ודאי שהנושא הוא נושא חדש אבל נשמע אותו.

משה בר סימנטוב: אלה הן העובדות.

משה בר סימנטוב: הצגתי לכם הפחתה של חצי מיליארד שקלים.

משה בר סימנטוב: אמרתי ש-150 מיליון מתוך חצי המיליארד זה באמצעות הרחבת תיקון החקיקה והבאתי נוסח ללשכה המשפטית.

משה בר סימנטוב: אמרתי שזה הנוסח עליו צריך להצביע במקום הנוסח המקורי של הממשלה.

משה בר סימנטוב: בזה הסתיים העניין.

טמיר כהן: במקביל הבאת תיקונים שהופצו לחברי הוועדה.

משה בר סימנטוב: זה הורדת הגגות.

משה בר סימנטוב: אמרתי שכדי לגלם את הורדת הגגות, צריך תיקון חקיקה.

איתי עצמון: כאשר נדון הסעיף הזה מתוך חוק ההסדרים בוועדה הזאת לפני שבוע או שבועיים, הוא נדון רק לגבי כיתה ב'.

איתי עצמון: היו כאן לא רק משרד האוצר אלא משרד החינוך, המועצה לשלום הילד וכל הגורמים שמעורבים בעניין הזה.

איתי עצמון: אם יתבקש כאן להחיל גם על כיתות א', יש לזה לא רק משמעויות תקציביות אלא יש לזה גם משמעויות פדגוגיות שצריך להבין אותן לפני שמקבלים החלטה כזאת שלא הייתה בכחול ולא נדונה באופן מסודר כאשר נבחנו כל השיקולים הקשורים בזה.

יעקב ליצמן: צרי להחזיר את זה לממשלה.

ראובן ריבלין: למה להחזיר?

ראובן ריבלין: לאשר את הכחול.

משה בר סימנטוב: זה על דעת שר החינוך.

משה גפני: על דעת שר החינוך, מעניין אותנו.

איתי עצמון: לו הדבר שמובא בפנינו היה מדבר רק על שנת הלימודים הקרובה מתוך צורך לקצץ בתקציב, ניתן היה להגיד שזה שיקול שגובר במקרה הזה, אבל ההצעה שמובאת כאן היא לכל השנים מכאן ואילך, אלה דברים ארוכי טווח שצריך לשקול באופן יותר רציני.

משה בר סימנטוב: השינוי שנוצר בעקבות הוועדה הוא שינוי בבסיס ההוצאה של מדינת ישראל.

משה גפני: למה אתה לא נותן לנו להתבטא?

ניסן סלומינסקי: אני אתן אבל אני רוצה קודם להבין.

ניסן סלומינסקי: בואו נעשה סדר.

ניסן סלומינסקי: האם יש טענה לנושא חדש?

משה גפני: אמר ליצמן נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: יעבור לוועדת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: אם מישהו רוצה לדבר בלי קשר, בבקשה.

משה גפני: אני רוצה לטעון עוד טענה.

משה גפני: כאשר זה עלה כאן לדיון בוועדה לפני כשבועיים, הציג משה בר סימנטוב ואמר שבכיתות ב' חמש השעות הללו עדיין לא נכנסו בפועל ולכן אין קיצוץ אלא יש רק מניעת העלאת חמש השעות הנוספות.

משה גפני: אז התקיים כאן דיון אליו הוזמנו אנשים שאמרו את דבריהם.

משה גפני: עכשיו יש משהו חדש לגמרי.

משה גפני: באים ואומרים שהולכים לקצץ בכיתות א'.

משה גפני: לקצץ בכיתות א' לפני שיש את הטענה שהיא נכונה של חבר הכנסת ליצמן לנושא חדש, צריך להתחיל לקיים דיון.

משה גפני: לכן צריך להזמין את כל הגורמים הרלוונטיים לפני שאתה טוען איזושהי טענה.

משה גפני: אתה צריך להתחיל בדיון על קיצוץ של חמש שעות בכיתה א'.

משה גפני: אתה צריך להביא את המועצה לשלום הילד, אתה צריך להביא את משרד החינוך, אתה צריך להביא את הסתדרות המורים ואת כולם.

ראובן ריבלין: קודם כל יחליטו אם זה נושא חדש.

משה גפני: לפני נושא חדש צריך לקיים דיון.

משה גפני: אנחנו מוכנים לעשות הפסקה.

משה גפני: תזמין אותם.

משה גפני: מתייעצים כאן כל הזמן ואני לא יודע על מה.

משה גפני: על הסנדביצ'ים מתייעצים כל כך הרבה זמן?

משה גפני: לא הבנתי למה מקצצים.

משה גפני: אחרי כל ההישגים שהיו, עכשיו עושים את החשבון?

ניסן סלומינסקי: אם נחליט שזה לא נושא חדש והדיון מתקיים כאן, נשמח לשמוע את עמדתם.

ניסן סלומינסקי: מאחר שאנחנו מחליטים שזה נושא חדש, זה יעבור לוועדת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: אם זה יחזור אלינו, יהיה דיון.

משה גפני: בסדר גמור.

יעקב ליצמן: יכול להיות שוועדת הכנסת תחליט שזה לא נושא חדש ואז יהיה אפשר לדון.

ניסן סלומינסקי: נשמע את החלטת ועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: כרגע יש טענה שזה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: הנושא יועבר לוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: גם היום לא נראה את הטור דה פראנס, וזה דבר חמור ביותר.

ראובן ריבלין: בקשות לדיון מחדש

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעות על הרביזיות.

נועה בן שבת: פרק ד', הסתייגות של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה, למחוק את סימן א'.

נועה בן שבת: ההסתייגות נפלה ויש לנו כאן רביזיה.

יצחק כהן: להלן – הקבוצה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 6 נגד – 8 הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: רביזיה על דחיית ההסתייגות של קבוצת העבודה לגבי ה-קש פלו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 4 נגד – 8 הרביזיה לא התקבלה.

יצחק כהן: קודם זה עבר.

טמיר כהן: לא עבר.

יצחק כהן: מוותרים לכם.

נועה בן שבת: רביזיה על סעיף 19.

נועה בן שבת: הסעיף אושר והתבקשה רביזיה.

גילה גמליאל: של מי?

נועה בן שבת: אני לא זוכרת.

ניסן סלומינסקי: הוגשה רביזיה ומישהו כאן ביקש רביזיה.

ניסן סלומינסקי: היא לא רשמה מי מבקש.

יצחק כהן: מה תוכן הסעיף?

נועה בן שבת: סעיף 19 הוא סעיף ההגדרות.

נועה בן שבת: הסעיף אושר והתבקשה רביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 6 נגד – 9 הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: סעיפים 20 ו-21 אושרו ללא בקשת רביזיה.

נועה בן שבת: אנחנו עוברים לסעיף 22, לגביו הייתה הסתייגות של חבר הכנסת ליצמן שנדחתה ועכשיו דנים ברביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה של ליצמן.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 4 נגד - 9 הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: באותו סעיף הייתה הסתייגות של חברת הכנסת מיכל בירן שנפלה והוגשה רביזיה עליה אנחנו מצביעים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: בסעיף 23 הייתה הסתייגות של קבוצת מרצ והקבוצה שנפלה וחבר הכנסת כהן ביקש רביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה של יצחק כהן?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: סעיף 24 אושר ללא רביזיה.

נועה בן שבת: בסעיף 25 התבקשה רביזיה על ידי הקבוצה על אישור הסעיף.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה של הקבוצה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: סעיף 26 אושר והתבקשה רביזיה על ידי חבר הכנסת ליצמן.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה של ליצמן?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 6 נגד – 9 הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: בסעיף 27 הייתה הסתייגות של חברת הכנסת גמליאל והקבוצה שנפלה והוגשה רביזיה על ידי חבר הכנסת ליצמן.

גילה גמליאל: זה היה של רוברט אילטוב.

רוברט אילטוב: זאת הייתה רביזיה שלי.

גילה גמליאל: אנחנו רק הצטרפנו.

נועה בן שבת: לא.

נועה בן שבת: זאת הסתייגות אחרת.

גילה גמליאל: אבל לי אין משהו אחר.

גילה גמליאל: אני הייתי רק עם רוברט.

ניסן סלומינסקי: זה לא זה.

נועה בן שבת: אצלי רשום שההסתייגות הזאת הייתה הסתייגות לגבי בתי החולים שהם מלכ"רים.

נועה בן שבת: הייתה הסתייגות להחריג אותם מתחולתו של הסדר ההתחשבנות.

ניסן סלומינסקי: זה לא זה.

נועה בן שבת: הייתה הסתייגות של חבר הכנסת ליצמן ושל הקבוצה והוגשה רביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: הייתה הסתייגות של חברי הכנסת חמד עמאר ורוברט אילטוב, היא נפלה והוגשה רביזיה לגביה.

יעקב ליצמן: רגע.

יעקב ליצמן: אני לא הבנתי.

נועה בן שבת: ההסתייגות הייתה להחריג את בתי החולים בירושלים מהסדר ההתחשבנות אלא אם כן בית החולים ביקש להיכלל בהסדר.

יצחק כהן: באיזה בתי חולים מדובר?

נועה בן שבת: למשל בהדסה ובשערי צדק.

יצחק כהן: ומה יהיה עם גבעת שאול והרצוג?

יעקב ליצמן: זה ממשלתי, אבל לניאדו גם.

נועה בן שבת: זאת הייתה הסתייגות אחרת.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה של חמד עמאר ורוברט אילטוב?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 7

גילה גמליאל: אני ספרתי תשעה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 8

טמיר כהן: עיסאווי לא הצביע.

יצחק כהן: תשעה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש להצביע שוב ושאף אחד לא יספור.

ניסן סלומינסקי: רק טמיר יספור.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה של רוברט?

גילה גמליאל: לא יעזור לכם.

גילה גמליאל: זה יעבור.

ניסן סלומינסקי: אם יעבור, יעבור.

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 9 נגד - 7

גילה גמליאל: הרביזיה התקבלה.

נועה בן שבת: הרביזיה התקבלה.

נועה בן שבת: עכשיו אנחנו דנים מחדש בהסתייגות של חברי הכנסת חמד עמאר ורוברט אילטוב.

נועה בן שבת: חברת הכנסת גמליאל, את נמצאת בהסתייגות הזאת?

גילה גמליאל: אני נמצאת בהחלט.

גילה גמליאל: אני תומכת ברוברט.

נועה בן שבת: ההסתייגות הזאת אומרת שמהסדר ההתחשבנות בבתי החולים הציבוריים הכלליים יוצאו בתי החולים בירושלים.

יעקב ליצמן: לא רק בירושלים.

נועה בן שבת: בהסתייגות הזאת מדובר רק בירושלים, למעט אם בית החולים מבקש להיכלל בהסדר ההתחשבנות.

משה בר סימנטוב: אני אסביר למה מה שאתם עושים מפורר את כל הסדר הקייפ.

משה בר סימנטוב: הסדר הקייפ בסוף בנוי על איזונים בכל המערכת.

משה בר סימנטוב: כל בתי החולים וכל קופות החולים שותפות בהסדר הזה.

יעקב ליצמן: נושא חדש.

משה בר סימנטוב: אנחנו יוצרים כאן הסדר שמצלם מצב כדי להבטיח יציבות במערכת לשלוש השנים הקרובות.

משה בר סימנטוב: אמרנו לכם גם בוועדה ואמרנו לכם בפורומים אחרים את הבעיה של הדסה שבגללה אתם כאן מצביעים.

משה בר סימנטוב: במה שאתם עושים עכשיו, אתם לא פותרים.

משה בר סימנטוב: ככל הנראה רק תחריפו את הבעיה של הדסה.

משה בר סימנטוב: בהסדר הקייפ יש מנגנונים שמגנים על בתי החולים.

משה בר סימנטוב: אמרנו לכם שלשרי הבריאות והאוצר יש סמכות בחוק לעשות התאמות נדרשות במקרים ספציפיים ואמרנו לכם שהמקרה של הדסה הוא מקרה בגינו אנחנו נעשה את ההתאמה הזאת.

משה בר סימנטוב: אם עכשיו אנחנו נחריג בתי חולים כאלה, הם יוחרגו גם ממנגנוני ההגנה, הם יוחרגו גם מההסדר ואנחנו ניצור בעיה במערכת הבריאות ושום תועלת לא תצמח מזה לאף אחד מהשחקנים.

משה בר סימנטוב: מעבר לרצון להסתייג או לא להסתייג ממה שהממשלה הציעה כאן, הדבר הזה בסוף מפר את כל האיזונים על פיהם בנוי ההסדר הזה לשלוש השנים הקרובות.

משה בר סימנטוב: הדבר שאתם מצביעים נגדו עכשיו הוא לא בעד הדסה או משהו אחר.

משה בר סימנטוב: להדסה זה רע וזה מפורר את כל ההסדר.

משה בר סימנטוב: לכן, אל תעשו את הדבר הזה.

משה בר סימנטוב: אמרנו לכם שהשרים יעשו שימוש בסמכות ואתם צריכים להסתפק בדבר הזה.

משה בר סימנטוב: לרשות המבצעת נתונה הסמכות ולה יש את האחריות להגיע כאן להסדר.

רוברט אילטוב: הדברים שאמר נציג האוצר הם לא כל כך נכונים.

רוברט אילטוב: קודם כל, בחוק יש את שיקול הדעת של השרים לתת את כל ההתחשבנות והם יכולים להתערב ואין שום בעיה.

רוברט אילטוב: במסגרת שיקול הדעת הרחב הזה הם יכולים להגיע להסדר עם בית חולים ובית החולים, בהסדר כזה, יכול להצטרף להסדר הכללי.

רוברט אילטוב: ההסתייגות שלנו לא פוסלת את זה.

רוברט אילטוב: לכן הם יכולים להגיע להסדר וכל בתי החולים בירושלים יצטרפו להסדר הזה.

רוברט אילטוב: זה לא מפורר שום דבר.

נועה בן שבת: אנחנו הכנסנו את זה לסעיף 27 שמחריג מהסדר ההתחשבנות את בית החולים, אלא אם כן הוא מבקש לחזור אליו.

רוברט אילטוב: נכון.

רוברט אילטוב: כלומר, המשרד יכול להציע את ההסדר ובית החולים יכול להצטרף להסדר הכללי.

רוברט אילטוב: לכן אין שם סתירה ואני מבקש כן לקבל את העמדה שלי.

רוברט אילטוב: תודה.

רוברט אילטוב: לשרים יש שיקול דעת רחב והם יכולים למצוא את הפתרון, אז שימצאו פתרון ובתי החולים יצטרפו להסדר.

ניסן סלומינסקי: סמנכ"ל תקציבים במשרד הבריאות.

יאיר אסרף: חשוב לחדד נקודה אחת.

יאיר אסרף: המשמעות של הוצאת הדסה מה-קייפ, היא בעצם ביטול הגידור של 98.

יאיר אסרף: 5 אחוזים מהמחזור שהיה לה בנטו ב-2012.

יאיר אסרף: זאת אומרת, היא תצטרך להיאבק על העתיד שלה מהשקל הראשון.

יאיר אסרף: חשוב להבין את זה.

יאיר אסרף: זאת המשמעות של ההצעה.

ניסן סלומינסקי: כלומר, זה לרעת הדסה?

יאיר אסרף: חד משמעית לרעת הדסה.

יאיר אסרף: זה יכניס אותה לתוך מרחץ, אני לא רוצה להמשיך ולומר של מה, מול הקופות החולים.

יאיר אסרף: זאת הצעה שמסכנת את עתיד הדסה.

יאיר אסרף: חבל שהם לא נמצאים כאן.

רוברט אילטוב: אדוני, אתם אמרתם שאתם תפעילו את שיקול הדעת, אז תפעילו את שיקול הדעת בצורה כזאת שלא תכניסו אותה למרחץ הדמים.

רוברט אילטוב: למה אתה מאיים עכשיו?

רוברט אילטוב: עם כל הכבוד, מה שאתה עושה, זה לא מקובל לא עלי ולא על רוב חברי הוועדה.

רוברט אילטוב: אתם עמדתם על כך שיהיה שיקול דעת לשרים ואתה לא צריך להכניס אותה למרחץ הדמים, עם כל הכבוד.

רוברט אילטוב: מה זה האיום הזה?

רוברט אילטוב: זה איום פר אקסלנס.

רוברט אילטוב: לא מקובל עלינו.

רוברט אילטוב: פקיד ממשלתי מביא אותנו למצב של איומים כאן בוועדה.

יאיר אסרף: אם צריך למשוך את המלים הספציפיות שאמרת, ודאי שאני מושך אותן.

רוברט אילטוב: אתה כמשרד מקצועי תמצא את הדרך לא להכניס את הדסה למרחץ הדמים.

רוברט אילטוב: נקודה.

רוברט אילטוב: תפעיל את שיקול הדעת.

רוברט אילטוב: אנחנו נשקול כאן

רוברט אילטוב: אם אתה מפעיל את שיקול הדעת בצורה הנכונה.

עיסאווי פריג': ניסן, אני אישית משתדל להבין את הנושא בצורה מקצועית.

עיסאווי פריג': אני מבקש לתת חמש דקות פסק זמן כדי שנבין את זה במהות.

מרב מיכאלי: במלים אחרות, התייעצות סיעתית.

עיסאווי פריג': תן פסק זמן חמש דקות.

אחמד טיבי: תנו לסמנכ"ל להמשיך את דבריו.

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: רובי ביקש לדבר.

עיסאווי פריג': מאוד חשובה לי דעתם של בעלי המקצוע.

עיסאווי פריג': אני רוצה להבין את הנושא בצורה מקצועית.

ניסן סלומינסקי: רובי ביקש לדבר ואני נותן לו לדבר.

ראובן ריבלין: ביום שני הזמין אותי יושב ראש הלובי למען ירושלים, חבר הכנסת אראל, לבוא ולתרום מניסיוני למצב בבתי החולים בירושלים שהם בתי חולים פרטיים וכל שירות הבריאות הציבורי ניתן על ידם.

ראובן ריבלין: לירושלים אין בריאות בלי הדסה ובלי שערי צדק.

ראובן ריבלין: בעיני להדסה ולשערי צדק יש הבדלים בצורך להתייחס אליהם במצב שבו הם מתנהלים היום.

ראובן ריבלין: יש מחלוקת בתוך הממשלה, בין משרד הבריאות לבין משרד האוצר, לכאורה או יש אומרים כך.

ראובן ריבלין: אנחנו ביקשנו – אוהבי ירושלים ודורשי שלומה – לנסות למצוא דרך בה נעזור להדסה ולא נגרום משברים פוליטיים או איזה שהם דברים שיכולים להתפרש ברמה של ההצבעות כאן בתוך הוועדה.

ראובן ריבלין: בהתייעצות אחת יחד עם חברת הכנסת עליזה לביא ואנשי הבריאות בירושלים, מתוך ידיעה שמנכ"ל משרד הבריאות מתנגד להסדר מעבר להסדר הכתוב כאן, אנחנו הבנו שההכרעה צריכה להיות בתוך הממשלה עצמה.

ראובן ריבלין: התברר לנו שביום ראשון מתקיימת פגישה בין המוסדות הירושלמיים – אני לא רוצה להיכנס לשמות באמירה – לבין המערכת הממשלתית.

ראובן ריבלין: בלי שהממשלה תעזור להדסה, להדסה יש בעיות ואם להדסה יש בעיות, יש לירושלים בעיות כי הדסה נותנת – יחד עם שערי צדק ועוד מספר בתי חולים קטנים בירושלים – שירות למיליון תושבי ירושלים.

ראובן ריבלין: מיליון תושבים כי 300 אלף פלשתינאים, גם הם נדרשים למוסדות האלה.

ראובן ריבלין: באנו על מנת לעזור ואנחנו רוצים לעזור.

ראובן ריבלין: עליזה, ואני שניסיתי לעזור, יצרנו שתי הסתייגויות כי לא רציתי שההסתייגויות באופן טבעי יתקבלו על ידי הוועדה, לא רציתי ליצור מצב שבו הממשלה עלולה לבוא ולומר שאנחנו מערערים לה את כל המערכת בהחרגה כזאת או אחרת.

ראובן ריבלין: אמרתי, בואו ניצור מצב בו המליאה בכנסת – כמובן בהנחיית הממשלה – תמצא את הדרך.

ראובן ריבלין: יצרנו שתי מסגרות שהיו יכולות להיות בסיס ביום ראשון, להביא לידי סיפוק הדרישה המוצדקת של רוברט אילטוב.

ראובן ריבלין: לצערי הרב התקבלה ההסתייגות.

רוברט אילטוב: אימצתי אותה מרובי ריבלין.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: בכוונה ביקשתי – לא מתוך איזשהו רצון להתייחס לשמי האישי – למשוך אותה מיד משום שבאותו רגע יצרתי מערכת שהיא מערכת מעורערת מבחינת ניהול התקציב מצד הקואליציה.

ראובן ריבלין: משכתי אותה כי לא הייתה לי ברירה אחרת.

ראובן ריבלין: הלוואי ואנחנו ביכולתנו כאן להכריע הכרעה גם היינו מגיעים לפתרון.

ראובן ריבלין: ביקשתי מחבר הכנסת אראל – והוא באמת קיבל בהתחלה בהבנה, מתוך רצון לעזור לירושלים, אבל הוא לא יכול כאיש אופוזיציה לעשות דבר שהוא בעליל בניגוד.

אחמד טיבי: אגב, הנושא הוא לא קואליציה-אופוזיציה.

אחמד טיבי: אין כאן אידיאולוגיה.

ראובן ריבלין: אתה צודק, אבל אנחנו נדרוש מאראל לקיים איזושהי הסכמה בינינו.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם שמי שרוצה לעזור להדסה, מי שרוצה לעזור לבריאות בירושלים ישאיר את ההסתייגויות על מנת שנכריע בהן במליאה.

ראובן ריבלין: מי שרוצה להביא לידי משבר, אתם יודעים שאחד היחידים שלא אכפת לו שיהיה משבר זה אני אבל לא על חשבון ירושלים.

ראובן ריבלין: תודה.

משה בר סימנטוב: אדוני היושב ראש, אנחנו נפגשים עם אנשי הדסה בין פעמיים לשלוש-ארבע פעמים בשבוע.

משה בר סימנטוב: אנחנו יושבים אתם כמעט על בסיס יומי.

משה בר סימנטוב: החשיבות של הדסה לעיר ירושלים ולמערכת הבריאות בארץ ידועה לכולם ואף אחד לא מתכוון לזנוח את בעיית הדסה.

משה בר סימנטוב: אף אחד לא יזנח את בעיית הדסה וגם הוועדה הזאת תוכל להמשיך ולעקוב, אבל שלמות ההסדר הזה חשובה מאוד.

אחמד טיבי: האם תוכל להבטיח לוועדה משהו שיגונן על הדסה תמורת מה שאמר רובי?

משה בר סימנטוב: דבר ראשון, בהסדר הזה יש מנגנונים שמגוננים על הדסה.

משה בר סימנטוב: הם מגוננים על הדסה והם מבטיחים לה פדיון בשיעור של כמעט מאה אחוזים מהפדיון שהיה לה.

משה בר סימנטוב: הם מבטיחים לה מנגנוני גידול.

מרב מיכאלי: אולי שיעור הפדיון שהיה לא לה מספיק.

רוברט אילטוב: יכול להיות שיש להם פתרון, אבל אני לא מבין אותו.

משה בר סימנטוב: לא סיימנו את העבודה עם הדסה בזה שאמרנו שיש כאן הסדר וההסדר הזה מספק את הבעיות של הדסה.

משה בר סימנטוב: זה לא המצב.

משה בר סימנטוב: אנחנו נצטרך להמשיך ולתת את הדעת על הדסה, גם משרד הבריאות וגם משרד האוצר.

משה בר סימנטוב: אנחנו עושים את זה ואנחנו נמשיך לעשות את זה בשאיפה למצוא להדסה פתרון.

משה בר סימנטוב: אל תשתמשו בכלי הלא נכון כדי ליצור בעיה יותר גדולה במקום פתרון שלצערי זה מה שעשוי לקרות במה שמתרחש עכשיו.

רוברט אילטוב: חברים, כמו שאמרתי ואמר גם נציג האוצר שיש כאן מספיק מנגנונים לטפל בבעיה.

רוברט אילטוב: כשאני בא עם ההצעה שלי ומחריג את הדסה, אתה תיתן תוך שבועיים, חודש, שלושה חודשים את הפתרונות עם המכשירים שלך והם יצטרפו להסדר.

רוברט אילטוב: אין שום בעיה.

רוברט אילטוב: שיקול הדעת של השר שלך ושל שרת הבריאות הוא רחב.

רוברט אילטוב: תגיעו להסכמות ולהסדרים.

רוברט אילטוב: אתם לא פוגעים בשום מרקם.

רוברט אילטוב: אתה אומר שבחוק יש את הפתרונות והם יבואו לידי ביטוי והם יצטרפו להסדר.

רוברט אילטוב: זה לא פוגע לך בשום דבר.

רוברט אילטוב: לבוא באופן קטיגורי כזה ולפסול את הדבר הזה, זה לא מקובל.

רוברט אילטוב: גם לוועדה הזאת יש את הסמכויות ויש את כוח ההחלטה בניגוד למה שאתם חושבים, שהכוח הוא רק בממשלה.

רוברט אילטוב: גם פה יש את היכולת לשנות דברים ואני מבקש מכם לא לקחת את היכולת מחברי הכנסת כשמתקיים הוויכוח הזה.

אחמד טיבי: רוברט, אני הצבעתי יחד אתך אבל הדברים שאמרו גם הסמנכ"ל וגם משה בר סימנטוב אומרים, יש בהם הגיון.

אחמד טיבי: עכשיו אני מדבר כרופא.

אחמד טיבי: הדברים נשמעים הגיוניים.

אחמד טיבי: תציעו משהו שירגיע את הוועדה.

יצחק כהן: אולי תשבו עם גילה?

אחמד טיבי: אתם מוכנים לצאת ולשבת עם רוברט וגילה?

גילה גמליאל: הם יושבים כל הזמן אבל רוצים שישבו אתם ויקבלו את העמדה שלהם.

אראל מרגלית: זה לא יסתיים כל כך מהר עכשיו.

אראל מרגלית: תביאו את המנכ"ל של הדסה ונשמע.

משה בר סימנטוב: אני רוצה להציע משהו.

אראל מרגלית: קודם כל, יש כאן בעיה קרדינלית, כמו שאתם אמרתם וכמו שרובי אמר.

אראל מרגלית: יש פה בעיה קרדינלית וכרגע אנחנו לא מדברים באשמת מי זה וזאת לא אשמת מישהו שיושב כאן.

אראל מרגלית: אתם בסך הכול מנסים למצוא פתרון.

אראל מרגלית: ההסכם עצמו בנוי כך שהוא מחריג ונותן באחד הסעיפים כאן אפשרות למצוא פתרון.

אראל מרגלית: נכון, את זה עשיתם, אבל מה לא עשיתם?

אראל מרגלית: וזה מה שרוברט מנסה להגיד וזה מה שאנחנו מנסים לקבל, מה שנקרא קומפורט.

אראל מרגלית: כשאני דיברתי עם אנשי הדסה גם אתמול בלילה וגם היום, הם מרגישים מאוד לא נוח כי הם מרגישים שבסופו של דבר סוגרים כאן הסכם עם אפשרות לשר ושיקול הדעת להביא החרגה להדסה באופן ספציפי אבל הם מרגישים שהם תלויים על בלימה.

אראל מרגלית: כלומר, אם שיקול הדעת הוא כזה, יהיה כך, ואם שיקול הדעת יהיה כזה, שיקול הדעת הוא אחר.

אראל מרגלית: מה שאנחנו רוצים כוועדת כספים שכל ההסכם הזה הגיע לפתחנו - זה באמת הסכם מאוד מסובך ומאוד בעייתי ואי אפשר שכולם יאהבו אותו – שבתוך המסגרת של ההסכם יהיה איזשהו טרם-שיט, לא הסכם כולל אלא איזשהו מתווה להסכם עם הדסה שמניח את דעתם.

אחמד טיבי: זה מה שאמרתי לסימנטוב.

אראל מרגלית: אם צריך את השר, צריך את השר.

אראל מרגלית: ניקח הפסקה ואתם תשבו עם השר ואחר כך נדע שאנחנו מאשרים את זה.

אחמד טיבי: בנושא הזה, למרות שהצבעתי, אני אומר לך שאני רופא ואני עבדתי בהדסה ולא אתם, אני לא רוצה לכופף אף אחד.

אחמד טיבי: בנושא הזה לא יהיה כיפוף אלא תהיה הסכמה.

רוברט אילטוב: אבל הכיפוף מצד הממשלה.

אחמד טיבי: אם לא תהיה הסכמה, אני משנה את הצבעתי.

אחמד טיבי: הנה, אני מודיע לכם.

עיסאווי פריג': אני אומר שאם אני לא אבין את הנושא, גם אני משנה את הצבעתי.

רוברט אילטוב: תעשו מה שאתם רוצים.

עיסאווי פריג': אני רוצה להבין את הנושא.

משה בר סימנטוב: הבעיות של הדסה לא התחילו מה-קייפ ולא ייפתרו מה-קייפ.

ראובן ריבלין: נכון.

משה בר סימנטוב: הם לא התחילו היום ולא ייגמרו היום.

משה בר סימנטוב: אני נמצא כאן לא רק כדי לאשר את ההסדר הזה אלא אנחנו כאן כל הזמן.

משה בר סימנטוב: אנחנו מבטיחים לכם ואומרים לפרוטוקול ויש גם משמעות לדברים שאנחנו אומרים כאן.

יעקב ליצמן: אבל אין ל גיבוי משר האוצר ומשר הבריאות, עם כל הכבוד.

משה בר סימנטוב: אני אומר את הדברים ואני לא חושב שאני אומר דברים שהם לא על דעת מישהו.

משה בר סימנטוב: חברים, אני אומר לכם שהנושא של הדסה נמצא בראש מעיננו ונטפל בו.

משה בר סימנטוב: הטיפול בו לא יתמצה בהסדר הזה ואתם יכולים לקרוא לנו כל שני וחמישי כדי לשאול אותנו מה קורה עם הדסה.

אחמד טיבי: שרת הבריאות יכולה להתקשר עכשיו טלפונית ליושב ראש הוועדה והיא תתחייב בפניך לגבי הדסה.

רוברט אילטוב: על מה היא תתחייב?

אחמד טיבי: על מה שאומר סימנטוב.

ניסן סלומינסקי: שיהיה גילוי נאות.

ניסן סלומינסקי: במגעים לפני כן ישבתי גם עם מנכ"ל משרד הבריאות וגם עם משה ודיברנו על ההצעה על ה-קייפ וניסינו לראות.

ניסן סלומינסקי: שאלתי אותם בסוף שאלה אחת והיא לגבי הדסה.

ניסן סלומינסקי: הם אמרו לי שבמסגרת של ההתחשבנות הזאת יש יכולת והם מתכוונים להחריג את הדסה.

משה בר סימנטוב: לא להחריג את הדסה אלא להשתמש במנגנונים כדי לשפר את מצבה של הדסה.

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: לא להחריג את הדסה אלא להשתמש במנגנונים כדי לשפר את מצבה של הדסה ואני גם יכול להגיד במספרים אבל זה לא כאן.

ניסן סלומינסקי: ביום רביעי, אתמול, כשנכנסה שרת הבריאות לחדר ואמרה את עמדתה, אחר כך שאלתי אותה ישירות מה עם הדסה והיא אמרה לי שזה בראש מעייניה.

ניסן סלומינסקי: היא גם אמרה לי רעיון, מה היא חושבת, מעבר לדברים האלה, ובלי קשר לכל הנושא הזה, איך היא חושבת ברמה הרבה יותר גבוהה מזה, איך היא רוצה לפתור את הנושא.

ניסן סלומינסקי: הם שאלו מה עמדת שרת הבריאות ולכן אני אומר לכם ששאלתי אותה כי גם אותי זה מדאיג.

ניסן סלומינסקי: היא אמרה לי שהנושא בראש מעייניה וגם מעבר לתיקון שיהיה כאן, היא חושבת גם ברמה יותר גבוהה, אבל כל אחד רשאי לדבר אתה ולברר.

ניסן סלומינסקי: אני מציע לעצור כאן.

ניסן סלומינסקי: יש לנו לסיים כמה רביזיות ואז נצא להפסקה שממילא הייתה מתוכננת ובהפסקה הזאת יוכלו לברר.

גילה גמליאל: הם רוצים התייעצות סיעתית בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: יש כאן רביזיות שאני רוצה לסיים אותן.

נועה בן שבת: אני רוצה להעיר להסתייגות הזאת שכשאנחנו אומרים בתי החולים בירושלים, יש עוד שני בתי חולים חוץ מהדסה ושערי צדק.

נועה בן שבת: יש את בתי החולים של המיסיון שהם ציבוריים וכלליים ונכללים בהסדר ה-קייפ.

נועה בן שבת: כשאנחנו מדברים על העיר ירושלים, זאת התייחסות ספציפית לעיר ירושלים.

עפר שלח: בהמשך לדברים שלך, אני חושב שצריך לקחת בחשבון לא רק את ההשלכה על הדסה אלא את ההשלכה בכלל.

עפר שלח: אנחנו מנסים לעזור לבית חולים אחד שנקלע לבעיה ועל פי מנהליו אתם דיברתי – ואני מניח שרבים כאן

עפר שלח: דיברו אתם – לא בגלל הסדר ה-קייפ אלא בעיקר בגלל החלטות לא טובות שנלקחו על ידי הנהלות קודמות שלו.

עפר שלח: אני בטוח שלכולנו ברור כאן

עפר שלח: ששום ממשלה במדינת ישראל מהצד הזה או מהצד הזה לא תיתן לבית חולים כמו הדסה ליפול.

עפר שלח: בהסתייגות הזאת אנחנו יוצרים אפשרות שכל הסדר ה-קייפ ייפרם כי היום אתה מחריג את ירושלים וילכו לבית המשפט כדי להחריג את בית החולים בעפולה.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: שוויוניות.

ראובן ריבלין: כל המלכ"רים בארץ.

עפר שלח: בניסיון לעזור להדסה, אנחנו פורמים הסדר ומכניסים את כל מערכת הבריאות לכאוס מוחלט.

עפר שלח: אני לא חושב שזה מה שהוועדה הזאת רוצה לעשות.

עפר שלח: הוועדה רוצה לעזור להדסה.

עפר שלח: הממשלה אומרת שבסעיף 22(ב), שיקול הדעת של השרים, זה מספיק בשביל לעזור להדסה.

יצחק כהן: איך?

עפר שלח: איציק, אתה היית סגן שר.

עפר שלח: מה זה שיקול דעת של שר?

עפר שלח: פתאום, בגלל שלא אתה שר, שיקול הדעת הוא לא נכון?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: שיקול דעת זה דבר כל כך רחב.

עפר שלח: אם תקראו את הסעיף, היא לוקחת סעיפים לא מעטים ובסופו של דבר יש עליו הישגים.

עפר שלח: אנחנו לא יכולים ליצור מצב שבו כל הבסיס שעליו נשענת מערכת הבריאות ייכנס עכשיו לכאוס בגלל שיש רצון לגיטימי לחלוטין להחריג את הדסה.

אחמד טיבי: סליחה, לא הבנתי את הנקודה על בתי חולים אחרים בירושלים.

נועה בן שבת: אני רוצה להבהיר שההסדר נוגע לארבעה בתי חולים שהם יוחרגו מהסדר ההתחשבנות אלא אם כן הם יבקשו לחזור אליו, לפי ההסתייגות המוצעת.

אראל מרגלית: אנחנו לא רוצים להעמיד את כל ההסכם בסכנה.

אראל מרגלית: אנחנו מבינים שמבחינה משפטית להסכם הזה יש את הדרך לתת לשר לעשות שיקול דעת ולפתור את הבעיה, אם הוא רוצה.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים לראות את המסגרת עם המתווה של הפתרון ואז נאשר את הכול.

אחמד טיבי: תודיע על התייעצות סיעתית כדי למצוא פשרה.

ניסן סלומינסקי: הפסקה עד 14:30.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מחדשים את הישיבה.

עיסאווי פריג': אני מבקש זכות דיבור.

ניסן סלומינסקי: ליצמן ביקש.

ניסן סלומינסקי: יש קשר ביניכם?

עיסאווי פריג': אני לא יודע.

עיסאווי פריג': אני עכשיו הבנתי כמה דברים ואני רוצה לדבר.

ניסן סלומינסקי: ליצמן ביקש קודם.

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, שמעתי את הדיון בקשב רב ואני לא רואה שום סיבה למה זה לא נושא חדש.

יעקב ליצמן: כל הנושא הזה, אני חושב שהוא חדש לגמרי וצריך להעביר אותו לוועדת הכנסת.

עיסאווי פריג': חברים, כשנכנסתי ניסיתי ללקט אינפורמציה לגבי ה-קייפ.

עיסאווי פריג': נציגי משרד הבריאות נמצאים כאן.

עיסאווי פריג': הבנתי, ותגידו לי אם אני מבין נכון, שההחרגה של הדסה היא פוליטית או לא פוליטית?

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד לך שלא הבנת טוב, אבל זה לא משנה.

יעקב ליצמן: זה נושא חדש.

יעקב ליצמן: ברגע שזה נושא חדש, הדיון נגמר.

עיסאווי פריג': עזוב אותי מהמשחקים.

עיסאווי פריג': הסוגיה הרבה מעבר לכך.

נועה בן שבת: אתה אומר שההסתייגות היא נושא חדש.

יעקב ליצמן: כן.

ניסן סלומינסקי: ליצמן, אנשים עדיין יכולים לדבר כי נניח זה יחזור מוועדת הכנסת שתגיד שאפשר לדון בכך.

יעקב ליצמן: אף אחד בוועדת הכנסת לא יגיד.

עיסאווי פריג': אנשי משרד הבריאות, תשמעו אם אני מבין נכון.

עיסאווי פריג': אני הבנתי שה-קייפ הזה הוא מנגנון הגנה מפני בתי החולים.

עיסאווי פריג': אני צודק או לא צודק?

יעקב ליצמן: לא.

משה בר סימנטוב: גם וגם.

ניסן סלומינסקי: גם בתי החולים וגם בתי החולים.

עיסאווי פריג': יש העברה מינימלית שהקופות חייבות להעביר לבתי החולים.

עיסאווי פריג': קופת חולים לא יכולה לשלוט בבית חולים ולהגיד לו אם היא מעבירה לו או לא מעבירה לו.

עיסאווי פריג': יש מינימום להעברה וזה בגלל מנגנון ההגנה.

יעקב ליצמן: כמה כסף זה עלה?

עיסאווי פריג': ההחרגה תפגע בחלש?

עיסאווי פריג': אם אני רוצה להחריג את ירושלים, מה זה ייתן לי?

עיסאווי פריג': אני רוצה להבין את זה.

ניסן סלומינסקי: לפני כן.

ניסן סלומינסקי: אמרו לי שאותם אלה שביקשו את ההפסקה הגיעו להבנות.

ניסן סלומינסקי: אם יש הבנות, בואו תגידו.

יעקב ליצמן: אחרי שאני אומר נושא חדש?

ניסן סלומינסקי: בוא נשמע.

ניסן סלומינסקי: ואם זה יחזור אלינו?

יעקב ליצמן: אם יחזור, נדון.

יעקב ליצמן: ברגע שאמרנו נושא חדש, אין דיון.

יעקב ליצמן: ברגע שאני מבקש נושא חדש, זה אוטומטי.

יעקב ליצמן: כך לגבי כל חבר כנסת.

יעקב ליצמן: אין דיון על נושא חדש.

יעקב ליצמן: תשאל את היועצת המשפטית.

ניסן סלומינסקי: אתה לא יכול להגיד על הכחול נושא חדש.

יעקב ליצמן: על הכחול לא, אבל יש הסתייגות שלא הייתה בכחול.

ניסן סלומינסקי: אבל אם מישהו ימשוך את ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בוא נראה אם יש הבנות.

ניסן סלומינסקי: עכשיו דנים בהסתייגות.

ניסן סלומינסקי: הרביזיה התקבלה.

ניסן סלומינסקי: רוברט, יש הבנות?

רוברט אילטוב: יש.

ניסן סלומינסקי: תגידו אותן.

יעקב ליצמן: זה לא כולל אותי.

ניסן סלומינסקי: גם אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה שנשמע, אולי זה יתקבל על דעתנו.

רוברט אילטוב: קודם כל, אנחנו ביקשנו דיון מחדש על נושא שהוצבע ועבר כאן בוועדה.

רוברט אילטוב: לכן אני לא יודע מה הטענה של נושא חדש.

רוברט אילטוב: הנושא הוא חלק מהחוק.

רוברט אילטוב: ההסתייגות שהגשנו נפלה בפעם הקודמת ולכן בא הדיון מחשד.

רוברט אילטוב: אנחנו הגענו להסכמה ואני מבקש להעלות את ההסתייגות למליאה.

יעקב ליצמן: אני אומר שוב.

יעקב ליצמן: אני מבקש חוות דעת משפטית.

יעקב ליצמן: אם אני אומר נושא חדש, האם דנים בזה או לא דנים בזה.

נועה בן שבת: כשבאה הצעה לפני הוועדה לנושא שהוא נושא חדש ---

יעקב ליצמן: זה לא נמצא בכחול.

נועה בן שבת: יש שני צדדים לטענה של נושא חדש.

נועה בן שבת: ברור שדברים שהם חלק מהדיון בהצעת החוק, דברים שעולים, כמו שאנחנו מגדירים מהו בית חולים ציבורי כללי ואנחנו רואים שזה בית חולים שהוא כזה וזה בית חולים שהוא לא כזה ואנחנו אומרים איזה שירותים מוחרגים מגדר ההתחשבנות, חלק מהתיקונים מהסוג הזה שאומרים שנחריג עוד שירות ונחריג איזשהו סוג, לדעתי זה לא אמור להיות ברמה המהותית נושא חדש.

נועה בן שבת: יש גם את הצד הפרוצדורלי של טענת נושא חדש.

נועה בן שבת: כשעולה טענת נושא חדש ואם אתה עומד על הטענה הזאת, צריך יהיה להביא את הנושא לפני ועדת הכנסת.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: אני עומד על זה.

גילה גמליאל: זה עובר לוועדת הכנסת.

רוברט אילטוב: על מה הוא רוצה להגיש נושא חדש?

רוברט אילטוב: על זה שאנחנו דנים?

ניסן סלומינסקי: הוא טוען שההסתייגות זה נושא חדש כי אם קיבלו את הסתייגות שלך והחריגו, נוצר מצב חדש.

גילה גמליאל: בסדר.

גילה גמליאל: ידונו בוועדת הכנסת ויחזרו לכאן.

נועה בן שבת: אני רוצה להבהיר שלדעתי זה לא ייחשב כנושא חדש.

נועה בן שבת: אם ידונו בה לפי התנאים של נושא חדש, זה לא אמור להיות נושא חדש.

רוברט אילטוב: לא הצבענו על ההסתייגות.

רוברט אילטוב: איך זה יכול להיות נושא חדש?

יעקב ליצמן: זה החוק.

רוברט אילטוב: אני רוצה להתייעץ עם היועצת המשפטית.

נועה בן שבת: כשיש לנו נוסח של חוק ובעצם מעלים משהו שאם הוא היה בחוק, כמובן הוא לא נושא חדש, אבל כשמעלים משהו שרוצים להוסיף אותו, יש איזו הצעה להוסיף, כנגדה יכולה לעלות טענה של נושא חדש.

נועה בן שבת: לכן זה מתאים להסתייגות כי אתה בעצם אמרת שהצעתך היא לשנות את החוק באופן שיהיה כתוב בו כך וכך.

נועה בן שבת: כנגד זה מועלית עכשיו טענת נושא חדש.

נועה בן שבת: שוב, אני יכולה להגיד שלדעתי זה חלק.

גילה גמליאל: אבל אין לנו ממש שיקול דעת אלא אם כן ליצמן חוזר בו.

ניסן סלומינסקי: יש כאן שני מצבים.

ניסן סלומינסקי: אם עדיין עומדים על הנושא של ההסתייגות, למרות שהיועצת המשפטית חושבת שזה לא נושא חדש, אבל מאחר שליצמן דורש נושא חדש, זה יצטרך ללכת לוועדת הכנסת ואני מניח שזה יחזור לכאן.

ניסן סלומינסקי: אפשרות שנייה היא שימשכו את ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: ברגע שההסתייגות לא קיימת, אין נושא חדש.

גילה גמליאל: זה לא על הפרק, למשוך את ההסתייגות.

אחמד טיבי: ניסן, אתה רוצה להפנות את השאלה לאילטוב?

גילה גמליאל: הם הגישו רביזיה.

גילה גמליאל: זה סתם בזבוז זמן.

ניסן סלומינסקי: בואו נחשוב.

ניסן סלומינסקי: אולי יש איזה רעיון.

גילה גמליאל: יש הרבה דברים בוועדת הכנסת.

רוברט אילטוב: דיברנו על ההסתייגות שלי ולא הייתה טענה של נושא חדש.

רוברט אילטוב: חבר הכנסת ליצמן הצביע אתנו על ההסתייגות ולא טען נושא חדש.

יעקב ליצמן: לא הבנתי אותה.

רוברט אילטוב: יכול להיות שדעתו השתנתה.

יעקב ליצמן: לא.

רוברט אילטוב: לא חשבתי שהוא ישנה את דעתו מרגע לרגע.

אראל מרגלית: מי ששינה את דעתו, זה אתה.

אראל מרגלית: אם יש הסכמות חדשות, תגיד לנו מה ההסכמות.

יעקב ליצמן: היה לי עניין מיוחד לעשות את זה.

נועה בן שבת: לא הטריות של הנושא אומרת נושא חדש אלא הטענה היא שהתיקון הוא חורג מגדר הנושא של הצעת החוק וכי הצעת החוק עוסקת בנושא אחד ופתאום זה עוסק בנושא אחר.

נועה בן שבת: אני חושבת שמאוד קשה לטעון זאת.

יעקב ליצמן: ההסדר שקיבלת, אגורה שחוקה אחת לא תראה ממנו.

יעקב ליצמן: אני אומר לך את זה מתוך ניסיון.

יעקב ליצמן: אגורה שחוקה.

יעקב ליצמן: לכן סתם לעשות הסדרים, אני לא רוצה.

יעקב ליצמן: אני רוצה נושא חדש.

גילה גמליאל: ההסתייגות שלו עוברת למליאה.

גילה גמליאל: אתה רוצה להגיש נושא חדש, זכותך.

גילה גמליאל: זה צריך לעבור לוועדת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: יש אפשרות נוספת.

ניסן סלומינסקי: אם אתה מושך עכשיו את ההסתייגות ואנחנו דנים על החוק ונניח מאשרים ואחר כך הוא מגיש הסתייגות.

נועה בן שבת: תציע אולי הסתייגות אחרת לסעיף.

גילה גמליאל: ואז הם יגישו רביזיה על ההסתייגות.

יעקב ליצמן: אם לא יהיה נושא חדש, לא יהיה לי מה להגיד.

יעקב ליצמן: אם יהיה לי נושא חדש גם שם, אני אטען נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: אז זה כבר הולך למעלה.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: נושא חדש, זה לא משנה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, על כל נושא אני יכול לטעון נושא חדש.

יעקב ליצמן: אם זה הכחול, לא.

יעקב ליצמן: אם זה לא הכחול, כל מה שמישהו משנה בפסיק, אני יכול לטעון נושא חדש.

גילה גמליאל: הוא צודק מבחינת ההליך הבירוקרטי.

גילה גמליאל: חבל סתם לבזבז את הזמן.

ניסן סלומינסקי: אם אדם רוצה להעלות הסתייגות למעלה, איך עושים את זה?

נועה בן שבת: הסתייגות למעלה, הוא מציע הצעה, כמו שעשינו כאן.

נועה בן שבת: הציעו הצעה, הצביעו על ההצעה, היא נדחתה.

נועה בן שבת: זאת הדרך היחידה להגיש הסתייגות.

ניסן סלומינסקי: אין דרך אחרת להגיש הסתייגות?

נועה בן שבת: אין דרך אחרת.

גילה גמליאל: זה מגיע לוועדת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: רוברט, תחליט איך אתה רוצה לעשות ולפי זה אנחנו נפעל.

משה בר סימנטוב: או למשוך את ההסתייגות או ללכת לוועדת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: ללכת לוועדת הכנסת או למשוך את ההסתייגות.

גילה גמליאל: ועדת הכנסת.

גילה גמליאל: זה לא נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: או לשכנע את ליצמן.

משה בר סימנטוב: זאת לא אפשרות.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: ועדת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: נתקדם.

נועה בן שבת: נחזור לסעיפים 22 ו-23.

נועה בן שבת: לא הצבענו על הרביזיות ועל ההסתייגויות שנדחו.

נועה בן שבת: הרביזיות וההסתייגויות נדחו, כך שאפשר להצביע על הסעיפים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת סעיפים 22 ו-23 כהצעת הוועדה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה סעיפים 22 ו-23 – אושרו כהצעת הוועדה.

אראל מרגלית: הלכתי לאיבוד.

אראל מרגלית: אני לא זוכר מה זה סעיף 22.

נועה בן שבת: אני אסביר את הסעיפים האלה.

נועה בן שבת: סעיף 22 הוא הסעיף שקבע את ההודעה על תקרות ורצפות צריכה וגם מתייחס לנושא של סמכות השרים לעשות קייפינג שונה.

נועה בן שבת: סעיף 23 הוא התשלום בעד שירותי בריאות, הוא קבע את ההפחתה של הסכום מעבר לתקרת הצריכה.

ניסן סלומינסקי: זאת הצבעה ולא פתיחת דיון.

אראל מרגלית: אבל היא צריכה להגיד לי על מה מצביעים.

נועה בן שבת: דיברנו על זה בתחילת הדיון.

אראל מרגלית: אבל תגידי לי מה זה סעיף 22.

נועה בן שבת: הסברתי עכשיו.

אראל מרגלית: אבל תסבירי לפני שאני מצביע ולא אחרי כן.

נועה בן שבת: הייתה הסתייגות של חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס וקבוצת העבודה לגבי סימן ב', לגבי ההתחשבנות, לגבי שירותי אשפוז פסיכיאטרים.

נועה בן שבת: ההסתייגות נפלה.

נועה בן שבת: היא הציעה שסימן ב' כולו, כל האשפוז הפסיכיאטרי, כל ההתחשבנות על האשפוז הפסיכיאטרי, יימחק.

נועה בן שבת: ההסתייגות נפלה ומוצע עליה רביזיה של קבוצת העבודה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה של הקבוצה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: אנחנו נכנסים לפרק של ההתחשבנות הפסיכיאטרית.

נועה בן שבת: הייתה רביזיה על אישורו של סעיף 28.

נועה בן שבת: סעיף 28, סעיף ההגדרות בסימן האשפוז הפסיכיאטרי.

נועה בן שבת: הוגשה רביזיה על אישור הסעיף, של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק כהן: להלן –הקבוצה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 5 הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: סעיף 29 שהוא סעיף שקובע את תקרת הצריכה הפרטנית.

נועה בן שבת: היו לנו מספר הסתייגויות.

נועה בן שבת: הייתה הסתייגות של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה שהסעיף יימחק.

נועה בן שבת: היא נפלה והתבקשה לגביה רביזיה.

יעקב ליצמן: מי הגיש את הרביזיה?

נועה בן שבת: כל הקבוצה.

יעקב ליצמן: כל הקבוצה מונה שני חברים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 6 הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: רביזיה על דחיית ההסתייגות החלופות של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה שהציעה את אישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

יעקב ליצמן: האם ההסתייגויות של קדימה הם רק לגבי הנושאים הפסיכיאטרים או שיש להם גם הסתייגויות אחרות?

נועה בן שבת: היו להם הסתייגות גם לפרק הכללי והצבענו עליהן.

יעקב ליצמן: כמה נושאים חדשים היו לנו עד עכשיו?

נועה בן שבת: כשמדובר באמת בנושא חדש, אתה רואה שהוא נושא חדש.

נועה בן שבת: כשמדובר בהערות ותיקונים לנוסח שהם באמת בתוך גדר הנושא, זה לא כך.

נועה בן שבת: בקשת רביזיה להסתייגות שהגיש חבר הכנסת ליצמן שביקש שוועדת הכספים היא זאת שתאשר.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: אנחנו בסעיף 30 שעוסק בשירותי אשפוז פסיכיאטריים.

נועה בן שבת: על הסעיף הזה הייתה הסתייגות של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה שהציעה שהסעיף יימחק.

נועה בן שבת: ההסתייגות נפלה והוגשה רביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: לגבי סעיף 31 שעניינו התחשבנות בין בית חולים ממשלתי כללי לבין תאגידי הבריאות.

נועה בן שבת: קבוצת העבודה וקבוצת קדימה הגישו הסתייגות.

עיסאווי פריג': למה אנחנו לא מנמקים את הדברים?

ניסן סלומינסקי: ההסתייגויות כבר נומקו.

ניסן סלומינסקי: אלה רק הצבעות.

עיסאווי פריג': דנו בזה בבוקר?

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: היו דיונים.

יעקב ליצמן: התחלנו ב-10:30.

נועה בן שבת: ההסתייגות נפלה והתבקשה רביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: לגבי סעיף 34.

נועה בן שבת: נדחתה ההסתייגות של קבוצת מרצ וקבוצת העבודה.

נועה בן שבת: היא ביקשה להוסיף להסכם הוראות מסוימות.

נועה בן שבת: התבקשה רביזיה לגביה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: באותו סעיף, 34, לא התקבלה הסתייגות של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה שביקשה שהסעיף יימחק והוגשה רביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע.

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: לסעיף 35.

נועה בן שבת: ההסתייגות של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה שביקשה שהסעיף יימחק נדחתה והתבקשה רביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: לסעיף 36, היו שתי הסתייגויות.

נועה בן שבת: הסתייגות של קבוצת מרצ ומפלגת העבודה שביקשה לקבוע את מועד התחילה של הסימן הזה.

נועה בן שבת: ההסתייגות נפלה והתבקשה עליה רביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: רביזיה אחרונה היא על ההסתייגות של קבוצת העבודה וקבוצת קדימה שסעיף 36 יימחק.

נועה בן שבת: הוגשה רביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה הרביזיה לא התקבלה.

נועה בן שבת: אדוני, כיוון שההסתייגויות נפלו והרביזיות נדחו, אני מציעה שנצביע על הסעיפים – סעיף 28, סעיף 29, סעיף 30, סעיף 31, סעיף 34, סעיף 35 וסעיף 36.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור הסעיפים האלה כהצעת הוועדה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה סעיף 28, סעיף 29, סעיף 30, סעיף 31, סעיף 34, סעיף 35 וסעיף 36 – אושרו כהצעת הוועדה.

נועה בן שבת: הסעיפים אושרו למעט סעיף 27 שנשאר פתוח בגלל נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה לנועה ולכל צוותה.

ניסן סלומינסקי: מיצוי כושר ההשתכרות להנחה בארנונה

ניסן סלומינסקי: רבותיי, השלטון בידי שגית.

אלעזר שטרן: ניסן, אני צריך להגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: שגית בהריון ואתה יודע עד איזה שעה היא הייתה כאן אתמול.

ראובן ריבלין: היום.

ראובן ריבלין: לא אתמול.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: שלא תגיע ל-3 לפנות בוקר.

יעקב ליצמן: אני רוצה לדעת מה הנושאים שעל סדר היום.

שגית אפיק: אנחנו ב-כ"ב, דחיית ותיאום נקודות זיכוי.

שגית אפיק: פרק ו': מסים, סימן א': מס הכנסה.

שגית אפיק: מס הכנסה – הוראת שעה לעניין סעיף 120ב.

שגית אפיק: סעיף 41.

יצחק כהן: זה חשוב.

יצחק כהן: זה נושא חדש.

שגית אפיק: סעיף 120ב לפקודת מס הכנסה קובע תיאום לפי שיעור עליית המדד של נקודות הזיכוי, תקרות ההכנסה והנחות סוציאליות.

שגית אפיק: מה שמבוקש בהצעת החוק הכחולה על ידי הממשלה זה שבשנת הכספים 2014 לא ייעשה תיאום של נקודות הזיכוי.

שגית אפיק: המשמעות היא שהתיאום יידחה לשנת 2015.

אראל מרגלית: לא רק שזה נושא חדש אלא שזה כרגע הודפס.

אראל מרגלית: זה חם.

אראל מרגלית: זה מסמך חדש.

שגית אפיק: בסיכומים שנעשו על ידי יושב ראש הוועדה הוסכם שגם תקרות ההכנסה – תקרות ההכנסה אלו אותן תקרות שקובעות את שיעורי ההכנסה שקובעים את מדרגות המס, אותן תקרות עליהן דיברנו אתמול – בנוסף לנקודות הזיכוי, גם תקרות ההכנסה לא יתואמו בשנת הכספים 2014.

אראל מרגלית: זה מכניס הרבה אנשים למעגל המס כי הם לא מעודכנים.

שגית אפיק: כן.

אראל מרגלית: אם מדרגת המס הייתה מעודכנת, היא הייתה עולה ועוד קבוצה שלמה באוכלוסייה לא הייתה משלמת מס.

מרב מיכאלי: זאת עוד שחיקה של ההכנסה.

מרב מיכאלי: בכל מקרה זה נושא חדש.

יצחק כהן: לגמרי.

מרב מיכאלי: זה כל כך נושא חדש.

מרב מיכאלי: זה ממש נושא חדש.

מרב מיכאלי: מדהים.

שגית אפיק: בסדר.

שגית אפיק: נושא חדש.

אראל מרגלית: אלה העניים החדשים של יש עתיד.

מרב מיכאלי: העניים והעניות החדשות.

ערן יעקב: אני רוצה להעיר משהו לפרוטוקול.

ערן יעקב: דיברנו אתמול על 22 אלף שקלים לגבי המדרגה השלישית וזה צריך להיות עשרים אלף שקלים כי דיברנו במונחי 2012.

ערן יעקב: אני אומר את זה כתיקון לצורך הפרוטוקול.

ערן יעקב: אני מזכיר שהסכום הוא עשרים אלף שקלים ולא 22 אלף שקלים.

ערן יעקב: זאת פשוט טעות שאני לוקח על עצמי.

ניסן סלומינסקי: כשאני דיברתי כל הזמן על עשרים, תיקנתם אותי ל-22.

ערן יעקב: אתה צודק.

ערן יעקב: זה עשרים.

אראל מרגלית: מה זאת אומרת?

אראל מרגלית: זה היה 22.

ערן יעקב: לא.

ערן יעקב: זה עשרים.

ערן יעקב: זה היה עשרים וזה נשאר עשרים.

ערן יעקב: בטעות אתמול דיברנו על 22.

ערן יעקב: היושב ראש צודק, זה עשרים אלף.

ערן יעקב: זאת עובדה.

ערן יעקב: זה תיקון עובדתי.

אראל מרגלית: יש אמת ספרותית ויש אמת היסטורית.

אראל מרגלית: אנחנו אתמול דיברנו על 22.

ראובן ריבלין: חבל על הזמן.

ראובן ריבלין: בטוח 22.

אראל מרגלית: זה שאתה התכוונת, זה משהו אחר.

ערן יעקב: אמרנו 22 אבל דיברנו על עשרים.

ערן יעקב: עשינו טעות.

ראובן ריבלין: ישבת כאן.

ראובן ריבלין: עשית חישובים.

ראובן ריבלין: הסכמתם.

ראובן ריבלין: אתה אמרת 22.

ערן יעקב: 14 עד עשרים אלף, זה מה שכתוב לכם וזה מה שמופיע לכם.

ערן יעקב: אני אומר שאני טעיתי.

ערן יעקב: זה גם מה שכתוב לכם.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש להפסיק את הדיון.

ניסן סלומינסקי: כתוב 22?

ניסן סלומינסקי: נשאיר 22.

ניסן סלומינסקי: עזוב.

ניסן סלומינסקי: גמרנו.

ניסן סלומינסקי: זה בין כה וכה יתוקן.

ניסן סלומינסקי: מדובר על המדרגה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש לא לדבר.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

ניסן סלומינסקי: נמשיך הלאה.

ניסן סלומינסקי: למה אתם נכנסים פתאום למשהו שהוא לא שייך?

ניסן סלומינסקי: שגית, תמשיכי הלאה.

שגית אפיק: אנחנו עוברים לנקודות זיכוי.

ניסן סלומינסקי: על הסטודנטים טענו שזה נושא חדש?

יצחק כהן: כן.

גילה גמליאל: מי הגיש נושא חדש לגבי הסטודנטים?

יצחק כהן: ליצמן.

יצחק כהן: אנחנו רוצים להחזיר את המצב לקדמותו.

יצחק כהן: אני לא רוצה את הפשרה של טופורובסקי.

יצחק כהן: אנחנו רוצים להחזיר עטרה ליושנה.

יצחק כהן: אני לא רוצה שהם ייפגעו.

יצחק כהן: אסור שהסטודנטים ייפגעו.

שגית אפיק: תעברו ל-י"ז, העברת נכסים.

ניסן סלומינסקי: אני עוצר את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: זה שוק, אף אחד לא יודע על מה מדברים וכך נבזבז את כל הזמן שלנו ונגיע לערב בלי כלום.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שכולנו נתרכז ונתקדם.

יצחק כהן: שגית, יש לי בקשה שאני לא רוצה לחזור עליה כל פעם.

יצחק כהן: כל נושא שלא מופיע בכחול, אני טוען נושא חדש.

שגית אפיק: בסדר.

שגית אפיק: י"ז, העברת נכסים.

ניסן סלומינסקי: רובי, אנחנו כבר מתברברים.

ראובן ריבלין: אתה מספר לי.

ראובן ריבלין: אני יושב כאן כבר חמש שעות ומתברבר.

ראובן ריבלין: אני מציע לך לעשות הפסקה עד שהמערכת הפוליטית של הקואליציה תגמור בינה לבין עצמה.

ניסן סלומינסקי: אין מערכת פוליטית.

יצחק כהן: פוליטיקה כאן?

יצחק כהן: על מה אתה מדבר?

יצחק כהן: איזה פוליטיקה?

ניסן סלומינסקי: אין פוליטיקה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו דנים באמת.

ראובן ריבלין: עם כל הכבוד, קיבלתי פחות או יותר הנחיות כאלה ואחרות.

ראובן ריבלין: כמובן אף אחד לא ידבר על מצפוני.

שגית אפיק: נעבור ל-כ"ט.

ראובן ריבלין: אני מבקש דבר אחד.

ראובן ריבלין: אם אתם רוצים שנצביע, תצביע כל הזמן בלי הפסקה ורק את תאמרי הסתייגויות – להצביע בלי הסברים.

ראובן ריבלין: כל אחד יכול להציג את ההסתייגות שלו בדקה וחצי, הצבעות, רביזיה וזהו זה.

ראובן ריבלין: תקנות מס הכנסה (פחת) (תיקון), התשע"ג-2013

ניסן סלומינסקי: רבותיי, השלטון בידי שגית.

אלעזר שטרן: ניסן, אני צריך להגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: שגית בהריון ואתה יודע עד איזה שעה היא הייתה כאן אתמול.

ראובן ריבלין: היום.

ראובן ריבלין: לא אתמול.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: שלא תגיע ל-3 לפנות בוקר.

יעקב ליצמן: אני רוצה לדעת מה הנושאים שעל סדר היום.

שגית אפיק: אנחנו ב-כ"ב, דחיית ותיאום נקודות זיכוי.

שגית אפיק: פרק ו': מסים, סימן א': מס הכנסה.

שגית אפיק: מס הכנסה – הוראת שעה לעניין סעיף 120ב.

שגית אפיק: סעיף 41.

יצחק כהן: זה חשוב.

יצחק כהן: זה נושא חדש.

שגית אפיק: סעיף 120ב לפקודת מס הכנסה קובע תיאום לפי שיעור עליית המדד של נקודות הזיכוי, תקרות ההכנסה והנחות סוציאליות.

שגית אפיק: מה שמבוקש בהצעת החוק הכחולה על ידי הממשלה זה שבשנת הכספים 2014 לא ייעשה תיאום של נקודות הזיכוי.

שגית אפיק: המשמעות היא שהתיאום יידחה לשנת 2015.

אראל מרגלית: לא רק שזה נושא חדש אלא שזה כרגע הודפס.

אראל מרגלית: זה חם.

אראל מרגלית: זה מסמך חדש.

שגית אפיק: בסיכומים שנעשו על ידי יושב ראש הוועדה הוסכם שגם תקרות ההכנסה – תקרות ההכנסה אלו אותן תקרות שקובעות את שיעורי ההכנסה שקובעים את מדרגות המס, אותן תקרות עליהן דיברנו אתמול – בנוסף לנקודות הזיכוי, גם תקרות ההכנסה לא יתואמו בשנת הכספים 2014.

אראל מרגלית: זה מכניס הרבה אנשים למעגל המס כי הם לא מעודכנים.

שגית אפיק: כן.

אראל מרגלית: אם מדרגת המס הייתה מעודכנת, היא הייתה עולה ועוד קבוצה שלמה באוכלוסייה לא הייתה משלמת מס.

מרב מיכאלי: זאת עוד שחיקה של ההכנסה.

מרב מיכאלי: בכל מקרה זה נושא חדש.

יצחק כהן: לגמרי.

מרב מיכאלי: זה כל כך נושא חדש.

מרב מיכאלי: זה ממש נושא חדש.

מרב מיכאלי: מדהים.

שגית אפיק: בסדר.

שגית אפיק: נושא חדש.

אראל מרגלית: אלה העניים החדשים של יש עתיד.

מרב מיכאלי: העניים והעניות החדשות.

ערן יעקב: אני רוצה להעיר משהו לפרוטוקול.

ערן יעקב: דיברנו אתמול על 22 אלף שקלים לגבי המדרגה השלישית וזה צריך להיות עשרים אלף שקלים כי דיברנו במונחי 2012.

ערן יעקב: אני אומר את זה כתיקון לצורך הפרוטוקול.

ערן יעקב: אני מזכיר שהסכום הוא עשרים אלף שקלים ולא 22 אלף שקלים.

ערן יעקב: זאת פשוט טעות שאני לוקח על עצמי.

ניסן סלומינסקי: כשאני דיברתי כל הזמן על עשרים, תיקנתם אותי ל-22.

ערן יעקב: אתה צודק.

ערן יעקב: זה עשרים.

אראל מרגלית: מה זאת אומרת?

אראל מרגלית: זה היה 22.

ערן יעקב: לא.

ערן יעקב: זה עשרים.

ערן יעקב: זה היה עשרים וזה נשאר עשרים.

ערן יעקב: בטעות אתמול דיברנו על 22.

ערן יעקב: היושב ראש צודק, זה עשרים אלף.

ערן יעקב: זאת עובדה.

ערן יעקב: זה תיקון עובדתי.

אראל מרגלית: יש אמת ספרותית ויש אמת היסטורית.

אראל מרגלית: אנחנו אתמול דיברנו על 22.

ראובן ריבלין: חבל על הזמן.

ראובן ריבלין: בטוח 22.

אראל מרגלית: זה שאתה התכוונת, זה משהו אחר.

ערן יעקב: אמרנו 22 אבל דיברנו על עשרים.

ערן יעקב: עשינו טעות.

ראובן ריבלין: ישבת כאן.

ראובן ריבלין: עשית חישובים.

ראובן ריבלין: הסכמתם.

ראובן ריבלין: אתה אמרת 22.

ערן יעקב: 14 עד עשרים אלף, זה מה שכתוב לכם וזה מה שמופיע לכם.

ערן יעקב: אני אומר שאני טעיתי.

ערן יעקב: זה גם מה שכתוב לכם.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש להפסיק את הדיון.

ניסן סלומינסקי: כתוב 22?

ניסן סלומינסקי: נשאיר 22.

ניסן סלומינסקי: עזוב.

ניסן סלומינסקי: גמרנו.

ניסן סלומינסקי: זה בין כה וכה יתוקן.

ניסן סלומינסקי: מדובר על המדרגה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש לא לדבר.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

ניסן סלומינסקי: נמשיך הלאה.

ניסן סלומינסקי: למה אתם נכנסים פתאום למשהו שהוא לא שייך?

ניסן סלומינסקי: שגית, תמשיכי הלאה.

שגית אפיק: אנחנו עוברים לנקודות זיכוי.

ניסן סלומינסקי: על הסטודנטים טענו שזה נושא חדש?

יצחק כהן: כן.

גילה גמליאל: מי הגיש נושא חדש לגבי הסטודנטים?

יצחק כהן: ליצמן.

יצחק כהן: אנחנו רוצים להחזיר את המצב לקדמותו.

יצחק כהן: אני לא רוצה את הפשרה של טופורובסקי.

יצחק כהן: אנחנו רוצים להחזיר עטרה ליושנה.

יצחק כהן: אני לא רוצה שהם ייפגעו.

יצחק כהן: אסור שהסטודנטים ייפגעו.

שגית אפיק: תעברו ל-י"ז, העברת נכסים.

ניסן סלומינסקי: אני עוצר את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: זה שוק, אף אחד לא יודע על מה מדברים וכך נבזבז את כל הזמן שלנו ונגיע לערב בלי כלום.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שכולנו נתרכז ונתקדם.

יצחק כהן: שגית, יש לי בקשה שאני לא רוצה לחזור עליה כל פעם.

יצחק כהן: כל נושא שלא מופיע בכחול, אני טוען נושא חדש.

שגית אפיק: בסדר.

שגית אפיק: י"ז, העברת נכסים.

ניסן סלומינסקי: רובי, אנחנו כבר מתברברים.

ראובן ריבלין: אתה מספר לי.

ראובן ריבלין: אני יושב כאן כבר חמש שעות ומתברבר.

ראובן ריבלין: אני מציע לך לעשות הפסקה עד שהמערכת הפוליטית של הקואליציה תגמור בינה לבין עצמה.

ניסן סלומינסקי: אין מערכת פוליטית.

יצחק כהן: פוליטיקה כאן?

יצחק כהן: על מה אתה מדבר?

יצחק כהן: איזה פוליטיקה?

ניסן סלומינסקי: אין פוליטיקה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו דנים באמת.

ראובן ריבלין: עם כל הכבוד, קיבלתי פחות או יותר הנחיות כאלה ואחרות.

ראובן ריבלין: כמובן אף אחד לא ידבר על מצפוני.

שגית אפיק: נעבור ל-כ"ט.

ראובן ריבלין: אני מבקש דבר אחד.

ראובן ריבלין: אם אתם רוצים שנצביע, תצביע כל הזמן בלי הפסקה ורק את תאמרי הסתייגויות – להצביע בלי הסברים.

ראובן ריבלין: כל אחד יכול להציג את ההסתייגות שלו בדקה וחצי, הצבעות, רביזיה וזהו זה.

שגית אפיק: אנחנו ב-כ"ט, ביטול מתווה הפחתת המס בחוק לעידוד השקעות הון.

שגית אפיק: לסעיף 50 לא הוגשו הסתייגויות.

ראובן ריבלין: להצביע.

יצחק כהן: שישה אחוזים לאורך כל הדרך או לחילופין שבעה וחצי אחוזים.

שגית אפיק: סעיף 50 מתייחס להוראות.

ניסן סלומינסקי: אני יכול להצביע עליו?

שגית אפיק: כן.

יצחק כהן: זה היה בכחול?

שגית אפיק: זה היה בכחול.

ראובן ריבלין: אני רוצה להעיר ליצחק כהן שאני אוהב אותו מאוד שלומר נושא חדש זה רק לפני או בזמן שאנחנו דנים בחוק.

ראובן ריבלין: היה לו זמן אתמול, יותר מ-24 שעות, לומר נושא חדש.

ראובן ריבלין: אם הוא לא אמר, הוא מנוע.

שגית אפיק: לא משנה.

שגית אפיק: הסעיף הזה היה בכחול ואין שאלה.

יצחק כהן: אם הוא לא היה בכחול – נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את סעיף 50?

יצחק כהן: מה עם ההסתייגויות?

ניסן סלומינסקי: אין הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: שגית אומרת שאין הסתייגויות.

שגית אפיק: לסעיף 50 אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: כבר דנו בסעיף הזה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את סעיף 50 כפי שהוא?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: סעיף 50 – אושר.

שגית אפיק: לסעיף 51(1) – אין הסתייגויות.

שגית אפיק: לסעיף 51(2) – אין הסתייגויות.

שגית אפיק: לסעיף 51(3) – מבוקש על ידי הקבוצה שבמקום עשרה אחוזים יבוא שבעה וחצי אחוזים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

יצחק כהן: רביזיה.

שגית אפיק: רובי, גם אתה בהסתייגות הזאת.

ראובן ריבלין: אני יודע.

ראובן ריבלין: אני מושך אותה.

יצחק כהן: את הרביזיה אנחנו לא מושכים.

ראובן ריבלין: אני מבקש הסתייגות, במקום זה – תשעה אחוזים.

ראובן ריבלין: הם לא יוכלו לומר נושא חדש.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר שהבוקר שוחחתי עם ראש העיר הגדולה ביותר בנגב והוא מבין את מצוקתנו למרות שהוא מתחנן בפנינו שנעשה שמונה וחצי.

עפר שלח: כשאתה מסתכל, בטח כשאתה מפעל ישראלי, אם לעשות במרכז או בפריפריה, יש לך עכשיו אחוז נוסף כדי לעשות את זה בפריפריה.

שגית אפיק: ההסתייגות של שבעה וחצי אחוזים נפלה.

יצחק כהן: אני מבקש עליה רביזיה.

שגית אפיק: ואתה מבקש עליה רביזיה.

ניסן סלומינסקי: הרביזיה תהיה בשעה 5:00.

אראל מרגלית: אני רק רוצה לראות שכך מישהו ינסה להביא חברה לפריפריה.

אראל מרגלית: תנסו פעם.

אראל מרגלית: אתם חושבים שזה רק מקומות שונים בארץ?

אראל מרגלית: זה לא רק מקומות שונים בארץ אלא מקומות בעולם.

ראובן ריבלין: אם העלינו 16 למרכז, אם היינו יכולים שמונה וחצי – זה היה מעולה.

ניסן סלומינסקי: גם אני הייתי שמח עם שמונה וחצי.

ראובן ריבלין: אני שם את ההסתייגות.

ראובן ריבלין: שטרן ואני שמים הסתייגות לתשעה אחוזים ואני ממליץ לכם להצביע בעדה.

ראובן ריבלין: אז גם מונעים מהם את האפשרות לטעון נושא חדש.

ראובן ריבלין: אם האוצר מסכים לשמונה וחצי, זה מעולה.

שגית אפיק: תצביע על ההסתייגות של חבר הכנסת ריבלין שאומרת תשעה אחוזים.

ראובן ריבלין: אם אתם מרשים שמונה וחצי, אני הולך על שמונה וחצי ואנחנו נצא גדולים בעיני הפריפריה.

שגית אפיק: במקום עשרה אחוזים, אתה מציע תשעה אחוזים.

יצחק כהן: שמונה וחצי.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: תשעה אחוזים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 12

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות התקבלה.

רוברט אילטוב: סיכמנו שאני לא מצביע.

רוברט אילטוב: אני לא תומך בזה ולכן אני לא מצביע.

ראובן ריבלין: גם על ה-16 אני עושה הסתייגות, שלגבי כל הארץ יהיה 16 ולא 15.

שגית אפיק: לגבי תשעת האחוזים, ההסתייגות התקבלה.

אראל מרגלית: עשית הבדל יותר גדול.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: לטובת הפריפריה.

אראל מרגלית: יפה מאוד.

ראובן ריבלין: אנחנו עושים את זה כדי לשמור על הפרופורציות.

שגית אפיק: בסעיף 51טז בפסקה (1), במקום שישה אחוזים, מעתה יבוא תשעה אחוזים ולא עשרה אחוזים כמו שרשום לכם.

ראובן ריבלין: ובמקום 15 יבוא 16 אחוזים.

שגית אפיק: אתה מבקש הסתייגות נוספת לפסקה (2).

שגית אפיק: ההסתייגות אומרת שבמקום 15 אחוזים יבוא 16 אחוזים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 12

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות התקבלה.

ראובן ריבלין: עכשיו אין לכם נושא חדש.

שגית אפיק: יש כאן הסתייגות של הקבוצה שאומרת להחיל את חוק עידוד השקעות הון לגבי ירושלים, לא רק לגבי מפעלים עתירי טכנולוגיה אלא לגבי כל המפעלים בה.

ראובן ריבלין: אני מציע לאשר את זה במקום חוק מימון מפלגות.

ראובן ריבלין: אנחנו כולנו בעד ירושלים.

ראובן ריבלין: כל מימון מפלגות ילך לזה.

אראל מרגלית: למען ההגינות, ההיסטוריה היא כזאת שכמה פעמים על זה התקיים דיון מאוד עמוק בוועדת הכספים וההסדר היה שמתמקדים רק בתעשיות עתירות ידע וטכנולוגיה ולכן קיבלנו את מה שקיבלנו בירושלים.

אראל מרגלית: זאת האמת.

ראובן ריבלין: נכון מאוד.

ראובן ריבלין: למפלגת העבודה אין מימון מפלגות, לליכוד אין מימון מפלגות, ואנחנו עשירים ויכולים להסתדר בעצמנו.

ראובן ריבלין: כל אחד מאתנו יודע מי המנהיג שלו ואין לנו בעיה.

ניסן סלומינסקי: נמשיך הלאה.

ניסן סלומינסקי: שגעית: איציק, אתה מסיר את ההסתייגות?

יצחק כהן: כן.

שגית אפיק: לסעיף 52 – אין הסתייגויות.

שגית אפיק: חבר הכנסת כהן, אתה משאיר את הרביזיה שלך?

יצחק כהן: למה לא?

שגית אפיק: אתה משאיר את הרביזיה אחרי שהתקבלה ההסתייגות של חבר הכנסת ריבלין?

יצחק כהן: מסיר אותה.

שגית אפיק: אתה יכול להצביע על סעיפים 50, 51 ו-52 עם הנוסח שהתקבל בשתי ההסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיפים 50, 51 ו-52 כנוסח הוועדה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: הסעיפים 50, 51 ו-52 – אושרו פה אחד כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות היא לא שלי אלא אני רק הייתי ה-קונפרסייה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות היא של זבולון, של עופר ובעיקר של שטרן.

שגית אפיק: נעבור ל-ט', חברה משפחתית.

ניסן סלומינסקי: עברנו על הנושא של חברה משפחתית אבל הייתה רביזיה עליה נצביע בשעה 5:00.

ניסן סלומינסקי: נאמנויות

שגית אפיק: נאמנויות.

שגית אפיק: אנחנו עוברים ל-י"א, נאמנויות.

שגית אפיק: סעיף 40(23).

שגית אפיק: לסעיף 23 יש רק הסתייגויות של מחיקה ולכן לא נצביע עליהם.

שגית אפיק: לסעיף 24, לסעיף 25, לסעיף 26, לסעיף 27, לסעיף 28, לסעיף 29 עד סעיף 36 – אין הסתייגויות.

שגית אפיק: לסעיף 42(ב) יש הסתייגות של הקבוצה שאומרת שתחילתן של ההוראות, במקום שתהיה ב-1 בינואר 2014, תהיה ביום 1 בינואר 2016.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

שגית אפיק: הסתייגות נוספת היא להחליף את 1ך בינואר 2014 ל-1 בינואר 2015.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

ראובן ריבלין: לא הייתה רביזיה.

ראובן ריבלין: אפשר להצביע.

שגית אפיק: בודקים אם יש תיקוני נוסח.

אייל לב ארי: יש תיקון נוסח.

יצחק כהן: תיקון נוסח שלא היה בכחול?

אייל לב ארי: כן, אבל הוא טכני.

אייל לב ארי: הוא טכני לגמרי.

יצחק כהן: נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: מה התיקון הטכני?

יצחק כהן: זה לא משנה.

אייל לב ארי: אחרי ההגדרה נאמנות נהנה תושב חוץ, יבוא נאמנות נהנה תושב ישראל, נאמנות כאמור בסעיף 75ח(1), נאמנות קרובים.

אייל לב ארי: מוסיפים הגדרות.

אייל לב ארי: אלה הגדרות חדשות למונחים שכבר קיימים.

ראובן ריבלין: הבנתי, אבל זה נוסח חדש מהכחול.

ראובן ריבלין: האם אפשר לעשות את זה בתור הסתייגות ולקבל את זה?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אי אפשר.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: נושא חדש.

מרב מיכאלי: תיקונים זה נושא חדש.

יצחק כהן: זה יורש לשורשו של העניין.

ראובן ריבלין: אם אני יכול בכחול להכניס את הדברים האלה כהסתייגויות, תאמרו לי שאפשר להכניס זאת כהסתייגות ואז זה לא נושא חדש.

יצחק כהן: אני מבקש נושא חדש.

אייל לב ארי: בסעיף 42ו(1), גם זה תיקון טכני – במקום 75ח(1)(ב) זה יהיה 75ח(1)(ד).

שגית אפיק: אתם טוענים נושא חדש.

יצחק כהן: לגמרי.

יצחק כהן: לא בגלל שאני רוצה, אלא זה פשוט כך.

ראובן ריבלין: זה בלתי אפשרי לומר אחרת.

יצחק כהן: אני מנסה לשכנע את עצמי, אבל זה לא הולך.

יצחק כהן: אני אעשה שקר בנפשי ואני לא יכול.

יצחק כהן: נושא חדש.

ראובן ריבלין: זה באמת נושא חדש.

יצחק כהן: לגמרי.

שגית אפיק: אנחנו עוברים ל-י"ד, שחלוף.

שגית אפיק: לפרק השחלוף, פרק י"ד אצלכם, אין הסתייגויות.

שגית אפיק: לא הוגשו לי הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אני מבקש לעדכן את נסים זאב.

יצחק כהן: חפיפה למשך כמה דקות.

שגית אפיק: סעיף 40 פסקה (39).

אראל מרגלית: יש לי הסתייגות לזה.

שגית אפיק: אצלי זה לא רשום.

אראל מרגלית: אני הגשתי הסתייגויות בעל פה.

שגית אפיק: על שחלוף?

שגית אפיק: זה לא על העניין הזה.

שגית אפיק: הגשת על 40(40) ולא על 40(39).

אראל מרגלית: תסבירי לי בבקשה את ההבדל, מה זה (40) ומה זה (39).

אייל לב ארי: 40(39) עוסק בתיקון של סעיף 96 שהוא סעיף שמאפשר דחייה.

שגית אפיק: אתה הגשת הסתייגות לביטול הפטור במכירת נייר ערך של חברה זרה.

שגית אפיק: ביקשת שהנושא של ההחרגה של הבורסה בישראל ייכנס לסעיף.

שגית אפיק: זה הסעיף הבא ואנחנו כבר מגיעים אליו.

שגית אפיק: לשחלוף לא הגשת הסתייגות.

שגית אפיק: אתה יכול להגיש עכשיו, אבל קודם לא הגשת.

אראל מרגלית: תגיד לי על מה לא הגשתי.

אייל לב ארי: סעיף 96 עוסק באפשרות לדחות מס על רווח הון במקרה של שחלוף נכסים שהם בני פחת, בעיקר בנושא של למשל חילוף של ציוד מכונות למשל.

אראל מרגלית: כאן הבעיה שלנו הייתה אחרת.

אראל מרגלית: איציק, גם אתה היית בתוך הדיון הזה.

אראל מרגלית: הבעיה הייתה שהמעשה הזה מצד ישראל הוא לא אקוויוולנטי למה שאנגליה וארצות הברית עושות.

אראל מרגלית: פחדנו שבסופו של דבר החברות לא תשלמנה דיבידנד.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: זה שערוך.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור לזה.

אראל מרגלית: זה כן קשור, כי אתה משלם מס על השערוך ברמת החברה או ברמת הדיבידנד.

אראל מרגלית: זה מה שהיה.

אראל מרגלית: עכשיו רצו גם תשלום ברמת החברה ואז אמרנו שדה-פקטו לא ישלמו מס גם על הדיבידנד.

אראל מרגלית: אני מגיש הסתייגות ונדבר על זה.

ניסן סלומינסקי: אומר לך משה שזה לא קשור לנושא הזה.

שגית אפיק: מה שאתה אומר, זה בשערוך.

אראל מרגלית: אבל השערוך הוא הבסיס.

ניסן סלומינסקי: זה שחלוף.

ניסן סלומינסקי: אין לנו הסתייגויות.

שגית אפיק: אין הסתייגויות.

שגית אפיק: תצביע על 40(39).

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 40(39) כנוסח הוועדה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: סעיף 40(39) – אושר כנוסח הוועדה.

ניסן סלומינסקי: מחולקות כאן תקנות.

משה אשר: אני אסביר.

משה אשר: מבדיקה כלכלית שערכנו לגבי שיעורי הפחת שנוהגים ברכבים פרטיים של חברות הליסינג, התברר ששיעור הפחת שהן זכאיות לו הוא נמוך מזה שקבוע בתקנות.

משה אשר: כיום קבוע בתקנות רכב השכרה, עשרים אחוזים, ושיעור הפחת הכלכלי שלהם הוא נמוך מזה.

משה אשר: לכן סיכמנו אתם – זה היה בהסכמה – ששיעור הפחת שלהם ירד ממלאי הרכבים החדשים שיירכשו - בתיאום עם איגוד חברות הליסינג – ל-16 אחוזים ובמקביל גם נבטל את הזכות לשחלף את צי הרכב מבלי לשלם מס רווח הון.

ניסן סלומינסקי: זה מתואם.

משה אשר: מתואם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לאשר את זה?

שגית אפיק: כן.

שגית אפיק: אנחנו צריכים לאשר את התקנות.

שגית אפיק: הדיון על זה כבר התקיים.

נסים זאב: אם זה בהסכמה לגבי ה-16 אחוזים, זה בסדר.

אלעזר שטרן: רוח חדשה נושבת מספסלי האופוזיציה.

אלעזר שטרן: סוף סוף רוח עניינית.

משה אשר: התקנות שמונחות לפניכם, בסך הכול מפחיתות את שיעור הפחת על רכבי ליסינג פרטיים מעשרים אחוזים ל-16 אחוזים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור תקנות מס הכנסה (פחת) (תיקון), התשע"ג-2013?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: תקנות מס הכנסה (פחת) (תיקון) – אושרו.

שגית אפיק: אנחנו עוברים ל-ט"ו, ביטול הפטור במכירת נייר ערך של חברה שנכסיה זכויות במקרקעין.

שגית אפיק: סעיף 40(40).

אראל מרגלית: כאן יש לי הסתייגות.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לומר שעכשיו אנחנו דנים בפרקים שכולנו היינו שותפים בהכנתם כדי לסייע לרשות המסים להיאבק גם בהלבנת הון, גם בתחכומי המס ובכל שאר הדברים.

ניסן סלומינסקי: ברוב המקרים הנושאים האלה לא היו על רקע של קואליציה או אופוזיציה אלא כולנו ניסינו לתרום את חלקנו בנושא הזה.

שגית אפיק: אנחנו ב-ט"ו, סעיף 40(40).

שגית אפיק: יש הסתייגות לחבר הכנסת אראל מרגלית.

ניסן סלומינסקי: תסביר בקצרה.

אראל מרגלית: אנחנו בעד ומאוד מעריכים את מס הכנסה ואת המלחמה בהון השחור.

אראל מרגלית: מה שאנחנו חוששים שיקרה כאן זה בגלל חוסר הסימטריה בין ישראל לבין נניח בריטניה וארצות הברית, מכיוון שאלה השקעות בחוץ לארץ, יש היום תשלומי דיבידנדים כשהערך עולה ומקבלים את הכסף.

משה אשר: זה לא הסעיף.

ניסן סלומינסקי: ראש רשות המסים אומר שזה לא הסעיף.

משה אשר: ההתייחסות כרגע לפרק שציינה שגית היא התייחסות אחרת.

משה אשר: היום יש פטור ממס על נייר ערך לתושב חוץ לארץ אם הוא מגלם בתוכו גם זכויות למרבצי נפט וכדומה.

משה אשר: אנחנו שוללים את הפטור לתושב חוץ בגין מניה ישראלית שמגלמת בתוכה למעשה מקרקעין ואוצרות טבע.

משה אשר: זה הסעיף.

אראל מרגלית: אני בעד זה אבל החרגנו את הנושא של הבורסה.

משה אשר: כן.

משה אשר: לבורסה יש פטור נפרד.

שגית אפיק: ההסתייגות שלך היא להבהיר שהבורסה מוחרגת.

שגית אפיק: אנחנו סברנו שהנוסח קובע את זה.

אראל מרגלית: אם כן, זה בסדר.

שגית אפיק: אתה מסיר את ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: הם טוענים שכך זה מופיע.

משה אשר: יש סעיף אחר של פטור לבורסה.

אראל מרגלית: אז מה אכפת לכם להגיד את זה בצורה מפורשת?

משה אשר: זה נאמר לפרוטוקול.

אראל מרגלית: תגידו לפרוטוקול כי אחרת לא ישקיעו כאן משקיעים זרים.

שגית אפיק: תאמר לפרוטוקול.

נסים זאב: אפשר לדעת כמה השקעה יש בסעיף הזה?

נסים זאב: כמה משקיעים?

נסים זאב: באיזה סכומים מדובר?

נסים זאב: מה בכלל המשמעות?

ניסן סלומינסקי: סליחה, לא מדברים כך אלא מבקשים את רשות הדיבור ואז מקבלים.

משה אשר: הפטור למשקיעים זרים שסוחרים במניות בבורסה בישראל, הוא פטור שנמצא בסעיף נפרד והוא לא קשור לסעיף הזה.

אראל מרגלית: אפשר להגיד לפרוטוקול?

משה אשר: הפטור של 67ב(2) שמתייחס למשקיעים הזרים בבורסה בישראל ממשיך להתקיים.

משה אשר: זה סעיף אחר.

אראל מרגלית: אם כך, אני מסיר את ההסתייגות.

שגית אפיק: מסיר את ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 40(40)?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: סעיף 40(40) – אושר.

נסים זאב: אני נגד.

שגית אפיק: עכשיו אנחנו עוברים לשערוך.

ראובן ריבלין: מה עם החני"ז-חנ"ז?

ניסן סלומינסקי: עוד מעט.

שגית אפיק: אנחנו ב-ט"ז, שערוך.

ניסן סלומינסקי: סעיף 40(41).

שגית אפיק: יש לנו הסתייגות האומרת שסעיף (41) יימחק ולכן אנחנו לא נתייחס אליה.

נסים זאב: אני רוצה לדעת על מה הנושא.

ניסן סלומינסקי: לא עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו בהצבעות.

ניסן סלומינסקי: כל הדיון כבר התקיים.

נסים זאב: אז על מה אני מצביע?

ניסן סלומינסקי: על ההסתייגויות, כן או לא.

ניסן סלומינסקי: אין עכשיו הסברים.

ניסן סלומינסקי: כל ההסברים כבר ניתנו והתקיימו דיונים.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אלה רק הצבעות על ההסתייגויות.

שגית אפיק: יש הסתייגות לסעיף התחילה, סעיף שעוסק בכניסתן לתוקף של תקנות שהמטרה שלהן היא לקבוע הוראות למניעת כפל מס.

שגית אפיק: ההסתייגות היא של הקבוצה.

ראובן ריבלין: מי ינמק את ההסתייגות?

ראובן ריבלין: נסים זאב ינמק.

עפר שלח: אתה עכשיו נציג הקבוצה.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה לנמק או שנצביע?

עיסאווי פריג': באיזה פרק אנחנו?

ניסן סלומינסקי: פרק ט"ז.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה לנמק?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

ראובן ריבלין: נגמר הפרק?

שגית אפיק: לא.

שגית אפיק: סעיף (43), הסתייגות של יימחק, ולכן לא רלוונטית.

שגית אפיק: אתה יכול להצביע על השערוך.

שגית אפיק: לצד השערוך הועברו לוועדה תקנות מס הכנסה (רווחי שערוך).

שגית אפיק: התקנות עדיין לא במתכונת סופית לאישור על ידי הוועדה, אבל הוועדה קיימה בהן דיון עקרוני ואני מזכירה לרשות המסים שסוכם בדיון הזה שבפסקה (10) לא יהיה סעיף סל אלא יהיה רווחים שנרשמו בשל אירועים בפסקאות (1) עד (9) שנרשמו לפני תקני חשבונאות אחרים.

שגית אפיק: בהתבסס על ההערה הזאת ועל כך שבהמשך יאושרו התקנות, אתה יכול להצביע על (40), (41), (42)(ו)(1) ו-(43)(2).

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיפים (40), (41), (42)(ו)(1) ו-(43)(2)?

עיסאווי פריג': רגע.

עיסאווי פריג': לגבי התיקונים בתקנות.

שגית אפיק: זה לא קשור לנוסח של החקיקה.

שגית אפיק: אי אפשר לטעון לגבי זה נושא חדש, אם זאת השאלה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור הסעיפים כנוסח הוועדה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: סעיפים (40), (41), (42)(ו)(1) ו-(43)(2) – אושרו כנוסח הוועדה.

שגית אפיק: אנחנו עוברים לפרק הבלו.

שגית אפיק: בלו על דלק

שגית אפיק: אנחנו עוברים ל-כ"ז, הבלו.

עיסאווי פריג': שגית, יש לנו הסתייגויות?

שגית אפיק: כן.

עיסאווי פריג': אני רוצה להוסיף הסתייגויות.

שגית אפיק: פרק כ"ז, הבלו.

שגית אפיק: קיימנו את הדיון על הבלו ויש שני עניינים לגבי הנוסח שאני אתחיל בהם ואז נעבור להסתייגויות.

שגית אפיק: לצד הבלו יהיה צו הבלו על דלק ועל הישבון.

שגית אפיק: זה צו שהוועדה ביקשה לראות אותו ולהצביע עליו ביחד עם הפרק ותכף נדון בו ונקבל עליו הסבר.

שגית אפיק: לגבי פסקה (1) ההסתייגויות שיש לי הן רק יימחק ולכן הן לא רלוונטיות.

שגית אפיק: לגבי פסקה (2) הבקשה של הקבוצה הייתה שההוראות שקבועות בצו הבלו על הדלק (פטור והישבון) ייכנסו לנוסח החקיקה ולא יישארו רק בצו.

שגית אפיק: הם ביקשו להוסיף את הסעיף שיאמר שיהיה פטור על שימשו במקום ייצור.

שגית אפיק: "גז בעירה הנוצר בתהליך זיקוק נפט במקום ייצור אשר אינו ניתן לאגירה ומשמש לצורך הפקת דלק במקום הייצור ולמטרה זו בלבד, יהיה פטור מבלו".

שגית אפיק: הסתייגות של הקבוצה.

עיסאווי פריג': זה בעיקרון הפיצול.

שגית אפיק: לא, זה הגז שלא נעשה במקום הייצור.

שגית אפיק: ההסכמה עם רשות המסים הייתה שהיא תביא את זה בצו.

שגית אפיק: הקבוצה בהסתייגות שלה מבקשת שזה ייכנס לחקיקה.

עיסאווי פריג': אני אגיד כמה מלים בסוגיה הזאת, ברשותכם.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: רק על ההסתייגות.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': על ההסתייגות.

עיסאווי פריג': באיזה סעיף ההסתייגות אמורה להיות?

שגית אפיק: ההסתייגות היא לפסקה (2) בסעיף 4.

שגית אפיק: סעיף 47.

שגית אפיק: פסקה (2) מתקנת את סעיף 4 לחוק הבלו על הדלק ואתה מבקש שבסוף ייקבע פטור על שימוש במקום יצור.

עיסאווי פריג': לפני שאני נכנס לנימוק ההסתייגות שלנו, לאורך כל הדרך רציתי להגיד שכאשר אנחנו מציינים את הפסקה לשינוי, אנחנו צריכים במקביל להכניס את החוק לאחר השינוי.

עיסאווי פריג': כשאתה קורא את החוק עם רצף המשפט שאמור להשתנות, אתה מקבל תמונה.

עיסאווי פריג': ברגע שאתה קורא בהסתייגויות שלפני המשפט הזה תכניס או אחריו תכניס, אני רוצה לראות את החוק בשלמותו לאחר התיקון כך שאני אבין מה לפני ומה אחרי.

שגית אפיק: במקרה הזה, אגב, זה לא רלוונטי כי אנחנו מחליפים סעיף שלם ולכן אתה רואה את הסעיף השלם.

שגית אפיק: אני מבינה מה אתה אומר וזה אולי נכון במקרים אחרים.

עיסאווי פריג': בהרבה מהמקרים זה נכון.

עיסאווי פריג': ברגע שאני קורא את זה, אני לא מצליח לגבש את העמדה הסופית כי החוק במלואו לא קיים.

עיסאווי פריג': אחרי 24 שעות ללא שינה, זה קשה.

עיסאווי פריג': (חילופי יו"ר – היו"ר גילה גמליאל)

גילה גמליאל: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

גילה גמליאל: אנחנו ממשיכים.

שגית אפיק: את מצביעה על ההסתייגות של הקבוצה.

גילה גמליאל: מי בעד קבלת ההסתייגות?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: ההסתייגות לא התקבלה.

עיסאווי פריג': יש לי הסתייגות נוספת.

שגית אפיק: בפסקה (2) אנחנו מבקשים להוריד את המלים "כאמור בסעיף 6".

שגית אפיק: פסקה (2)(א)(1), שורה שנייה, מבקשת רשות המסים להשמיט את המלים "כאמור בסעיף 6".

שגית אפיק: גיא, אתה רוצה להסביר בשתי מלים?

גיא גולדמן: סעיף 6 מטעה כי הוא מדבר על עיבוד דלק לסוג אחר של דלק חב בלו אחרי יציאה ממקום ייצור.

שגית אפיק: זה לא רלוונטי לעניין הזה.

גיא גולדמן: לכן זה לא רלוונטי לעניין הזה.

עיסאווי פריג': שגית, בפסקה (א) יש לי הסתייגות.

שגית אפיק: עליה הצבענו עכשיו.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': אנחנו הצבענו על (2)(ב).

שגית אפיק: לא.

שגית אפיק: הצבענו על (2)(א).

עיסאווי פריג': יש לי הסתייגות ל-(1)(א).

שגית אפיק: מה ההסתייגות?

עיסאווי פריג': בהגדרה של אתר אחסון אתם מציעים "מקום שבו מוחזק דלק לשם מסחר בו בסיטונאות או שבו מוחזק דלק כמלאי לשעת חירום".

עיסאווי פריג': אני מסתייג מהחלק השני במשפט, "מלאי לשעת חירום".

עיסאווי פריג': מאחר שאני עוסק בהחזר בלו ובלו מסחרי, מה זה קשור לחוק?

עיסאווי פריג': למה צריך להכניס בו אתר אחסון בשעת חירום?

עיסאווי פריג': שעת חירום היא לא חלק מהחוק.

שגית אפיק: אתה רוצה למחוק את המלים "או שבו מוחזק מלאי דלק לשעת חירום".

עיסאווי פריג': נכון.

שגית אפיק: אפשר להצביע על ההסתייגות.

נסים זאב: אני מבקש להצטרף.

נסים זאב: יש בזה באמת הרבה הגיון.

ראובן ריבלין: הקבוצה.

עיסאווי פריג': אני מדבר בשם הקבוצה.

נסים זאב: אתה מדבר בשם ההיגיון.

עיסאווי פריג': אני שואל את החברים מרשות המסים מה ההיגיון.

גילה גמליאל: אנחנו מצביעים על ההסתייגות.

גילה גמליאל: מי בעד ההסתייגות?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: ה צב ע ה

גילה גמליאל: ההסתייגות לא התקבלה.

עיסאווי פריג': אני שואל מה ההיגיון.

שגית אפיק: לסעיף 47(3) יש הסתייגויות של יימחק.

שגית אפיק: 47(4), הסתייגויות של יימחק.

שגית אפיק: אנחנו עוברים ל-47(5) שעניינו חובות אבודים.

שגית אפיק: יש כאן שתי הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אבל הפסקאות האלה הן חלק מפרק והפרק הוא זה שמאושר או לא.

ראובן ריבלין: לכן את צריכה להצביע על ההסתייגויות.

שגית אפיק: בסדר.

שגית אפיק: אין בעיה.

שגית אפיק: יש בקשה למחוק את פסקה (3).

גילה גמליאל: מי בעד ההסתייגות?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: ההסתייגות לא התקבלה.

שגית אפיק: הסתייגות למחוק את פסקה (4).

גילה גמליאל: מי בעד ההסתייגות?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: ההסתייגות לא התקבלה.

עיסאווי פריג': רגע.

עיסאווי פריג': זאת לא שיטה.

עיסאווי פריג': גילה, זאת לא שיטה.

עיסאווי פריג': זה מחנה יהודה.

עיסאווי פריג': זה לא בסדר.

עיסאווי פריג': אני מבקש לשמוע את ההסתייגות.

גילה גמליאל: אין בעיה.

גילה גמליאל: ההסתייגות אומרת לבטל את הסעיף.

עיסאווי פריג': אני מבקש לקרוא את הסעיף כדי שאני אשמע אותו.

גילה גמליאל: היועצת המשפטית, הוא מבקש שתאמרי לו איזה סעיף לבטל.

גילה גמליאל: על מה אתה מתעצבן?

עיסאווי פריג': קצת כבוד.

גילה גמליאל: חשבתי שאתה יודע מה מבטלים.

עיסאווי פריג': את מציגה את הדברים כאילו אנחנו ב-כן המפקד.

שגית אפיק: סעיף 9.

גילה גמליאל: זה סעיף טוב.

עיסאווי פריג': זה לא משנה.

עיסאווי פריג': אני רוצה להבין.

עיסאווי פריג': אני מבקש את המינימום שבמינימום.

גילה גמליאל: בסדר.

גילה גמליאל: גיא: פסקה (4) היא פסקה מיטיבה.

גילה גמליאל: היא נועדה להאריך את תקופת ההתיישנות בהישבון בלו.

גילה גמליאל: היום אי אפשר להגיד בקשות להישבון בלו אחרי שישה חודשים מיום הוצאת חשבונית והתקופה תוארך לשנה.

גילה גמליאל: זאת ההצעה וזאת הצעה שמיטיבה.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': אני מסכים עם זה.

גילה גמליאל: אז למה הצעת לבטל את הסעיף?

עיסאווי פריג': אני מסכים להאריך מששה חודשים לשנה.

גילה גמליאל: אתה מסיר את ההסתייגות?

עיסאווי פריג': אני מסיר את ההסתייגות.

גילה גמליאל: מסירים את ההסתייגות.

גילה גמליאל: מצוין.

גילה גמליאל: זה בשם הקבוצה?

עיסאווי פריג': בשם הקבוצה.

ראובן ריבלין: הוא לא יכול לבקש למחוק בלי לדעת מה מוחקים.

גילה גמליאל: חבר הכנסת ריבלין, מצפים לעבור על הרשימות, ואם לא, שואלים.

עיסאווי פריג': אנחנו בני אדם.

עיסאווי פריג': הלכנו לישון ב-6:00 בבוקר.

גילה גמליאל: היועצת המשפטית ממשיכה.

שגית אפיק: אנחנו עוברים לפסקה (5).

שגית אפיק: פסקה (5) קובעת שלא יוכרו חובות אבודים.

שגית אפיק: בדיון בוועדה הובהר שהוראת החוק תחול אך ורק מעתה ואילך והיא לא תחול ביחס לחובות אבודים מהעבר.

שגית אפיק: יש לכם כאן כמה הסתייגויות.

שגית אפיק: ההסתייגות הראשונה היא לקבוע במפורש בחקיקה את מה שאמרתי עכשיו, שתחילתו של הסעיף הזה כך שזה יחול רק לגבי חוב אבוד שנוצר לאחר תחילתו של החוק ולא קודם לכן.

גילה גמליאל: מי בעד קבלת ההסתייגות?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: ההסתייגות לא התקבלה.

שגית אפיק: הסתייגות נוספת מבקשת להוסיף את הסעיף שיאמר: "הוצא דלק ממקום ייצור והעסקה למכירת הדלק כולה או מקצתה לא יצאה לפועל או התבטלה, ישולם הבלו בשל הוצאת הדלק כאמור, כל עוד לא בוטלה העסקה כפי שקבע שר האוצר".

גילה גמליאל: אתה רוצה לדבר על ההסתייגות?

עיסאווי פריג': כן, אבל אני רוצה להקשיב לה.

שגית אפיק: אתה רוצה שאני אומר אותה שוב?

עיסאווי פריג': כן.

שגית אפיק: "הוצא דלק ממקום ייצור והעסקה למכירת הדלק, כולה או מקצתה, לא יצאה לפועל או התבטלה, ישולם הבלו בשל הוצאת הדלק כאמור, כל עוד לא בוטלה העסקה כפי שקבע שר האוצר".

עיסאווי פריג': זאת ההסתייגות שלנו.

גילה גמליאל: אתה רוצה להסביר אותה?

עיסאווי פריג': גילה, מה את דוחפת?

עיסאווי פריג': אני שואל אותה.

גילה גמליאל: שאלתי אם אתה רוצה להסביר אותה.

שגית אפיק: זה פשוט נותן לך את האופציה, במקום אי הכרה גורפת בחובות אבודים, אתה רוצה לאפשר במקרים מסוימים את ביטול העסקה.

שגית אפיק: זה בעצם מה שאומרת ההוראה.

עיסאווי פריג': הסתייגות שלנו אומרת את זה.

שגית אפיק: כן.

שגית אפיק: ההסתייגות שלכם אומרת את זה.

עיסאווי פריג': זה בסדר גמור.

עיסאווי פריג': אני רוצה להצביע עליה.

גילה גמליאל: מי בעד ההסתייגות?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: ההסתייגות לא התקבלה.

שגית אפיק: אנחנו עוברים לפסקה (6).

שגית אפיק: יש בקשה להוריד את הזמנים שקשורים בקנסות.

שגית אפיק: במקום שנה יבוא שישה חודשים.

שגית אפיק: הסתייגות של הקבוצה.

עיסאווי פריג': תקריאי את החוק המקורי.

עיסאווי פריג': באיזה סעיף אנחנו, ב-(א), (ב) או ב-(ג)?

שגית אפיק: אנחנו בפסקה (6), בסעיף 15.

שגית אפיק: סעיף 15 מתייחס לערעור על החלטת המנהל להתלות או לבטל רישיון דלק.

עיסאווי פריג': מה זה רישיון דלק?

שגית אפיק: לבטל רישיון בלו.

עיסאווי פריג': מה זה רישיון בלו?

עיסאווי פריג': מותר להחזיר בלו.

עיסאווי פריג': גיא: רישיון יצרן דלק זה רישיון לרכוש דלק מבתי הזיקוק בפטור מבלו.

עיסאווי פריג': בתי הזיקוק הם יצרני דלק.

עיסאווי פריג': מדובר כאן על ביטול הרישיון במקרה של עבירה על חוק הבלו.

גילה גמליאל: קיבלת הסבר?

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': הבנתי.

גילה גמליאל: מי בעד ההסתייגות?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: ההסתייגות לא התקבלה.

שגית אפיק: לסעיף הזה יש עוד הסתייגות של סיעת העבודה.

שגית אפיק: גם היא מדברת על קיצור הזמן, במקום שנה – שישה חודשים או כעבור שנה, אם לא הוגשה תובענה באישורו המוקדם של בית המשפט.

שגית אפיק: זה בעצם אותו הדבר.

שגית אפיק: מדובר בקיצור הזמנים.

עיסאווי פריג': מדובר על הקנס.

שגית אפיק: לא, על הותרת החלטת המנהל על כנה.

שגית אפיק: הותרת החלטת המנהל להתלות או לבטל רישיון.

שגית אפיק: אתה מקצר את הזמן שההחלטה תוכל לעמוד בתוקף בלי שקיבלה אישור מוקדם מבית המשפט.

גילה גמליאל: אפשר לעבור להצבעה?

עיסאווי פריג': כן.

גילה גמליאל: מי בעד ההסתייגות?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: ההסתייגות לא התקבלה.

שגית אפיק: פסקה (12).

שגית אפיק: בהצעת החוק המקורי הייתה החלה גורפת של פקודת סדר הדין הפלילי ביחס לחוק הבלו.

שגית אפיק: הוועדה סברה שעלולה להתעורר בעייתיות בהחלה גורפת כזאת.

שגית אפיק: הייעוץ המשפטי לוועדה ביחד עם הייעוץ המשפטי לרשות המסים הוסמכו להביא תיקון לנוסח הזה.

שגית אפיק: הייעוץ המשפטי לוועדת החוקה הגיע לנוסח הבא, אותו אני אקריא עכשיו.

שגית אפיק: זה בעצם נוסח שקובע החלה ספציפית של הוראות מסוימות מפקודת סדר הדין הפלילי בהתאמה לחוק הבלו ולא החלה גורפת כפי שביקשה הממשלה במקור.

שגית אפיק: "בסעיף 23(ב), בפסקה (2), אחרי "להלן – חפץ" יבוא "כאמור בסעיף 32(א) לפקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) או לחסום דלק הניתן לתפיסה כאמור באותו סעיף".

שגית אפיק: אחרי פסקה (2) יבוא: "(3)

שגית אפיק: לערוך חיפוש בכל בית או מקום לפי צו חיפוש כמשמעותו בסעיף 23 לפקודת מעצר וחיפוש.

שגית אפיק: על חיפוש כאמור יחולו הוראות סעיפים 24(א)(1), 26 עד 28 ו-45 לפקודת מעצר וחיפוש בשינויים המחויבים".

שגית אפיק: במקום סעיף 23(א) יבוא: "תפיסת חפצים.

שגית אפיק: על תפיסה וחילוט של חפצים או על חסימה של דלק כאמור בסעיף 23(ב)(2) יחולו הוראות הפרק הרביעי בפקודת מעצר וחיפוש בשינויים המחויבים".

עיסאווי פריג': זאת המלצת הייעוץ המשפטי של ועדת החוקה?

גילה גמליאל: כן.

גילה גמליאל: מי בעד הסעיף?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: הסעיף אושר.

שגית אפיק: אנחנו מצביעים על סעיף 47(1), (2), (3), (4), (5), (6), (7), (8), (9), (10) עד (12), (13), (14), (15) שגם הוא התווסף והמלים "או כל דבר" יימחקו, (16) – הכול כהצעת הוועדה לפי הנוסח שמונח בפניכם.

עיסאווי פריג': מה לגבי התוספת של הפלילי?

גילה גמליאל: על זה כבר הצבענו קודם.

גילה גמליאל: זה בתוך זה.

שגית אפיק: זה מופיע בנוסח.

עיסאווי פריג': זה לא מופיע בנוסח שקיבלנו.

שגית אפיק: זה מופיע בנוסח שקיבלתם.

שגית אפיק: אם תסתכל בעמוד האחרון של הבלו, אתה תראה את זה.

גילה גמליאל: מי בעד קבלת סעיפים (1), (2), (3), (4), (5), (6), (7), (8), (9), (10) עד (12), (13), (14), (15) שגם הוא התווסף והמלים "או כל דבר" יימחקו, (16) – הכול כהצעת הוועדה לפי הנוסח שמונח בפניכם?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: הסעיפים אושרו כנוסח הוועדה.

שגית אפיק: לצד תיקון החקיקה הזה יש צו הבלו עלה דלק (פטור והישבון) (תיקון).

שגית אפיק: לבקשת הוועדה הביאה רשות המסים את הצו הזה.

שגית אפיק: גיא, כמה מלים.

גיא גולדמן: בדיון שהתקיים בוועדה, העלו בתי הזיקוק שיש גז בעירה שנפלט במהלך הליך זיקוק נפט ואי אפשר לסחור בגז הזה, הוא לא ניתן לאגירה, אין טעם למסות אותו.

גיא גולדמן: אנחנו חשבנו שאפשר גם מכוח פרשנות, אבל היה להם חשוב שנקבע את זה בתקנות והבאנו את הצו לאישור הוועדה.

עיסאווי פריג': מה השימוש בגז הנפלט הזה?

עיסאווי פריג': גיא גולדמן: זה משמש אותם לייצור.

עיסאווי פריג': משמש אותם בהליך הייצור.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר יהיה להשתמש בו.

ניסן סלומינסקי: אם לא יאספו את זה, זה הולך לאבדון.

ניסן סלומינסקי: כלומר, אי אפשר להשתמש בו למסחר.

עיסאווי פריג': אני שואל במה משתמשים בו.

ניסן סלומינסקי: רק להפעיל את המכונות.

עיסאווי פריג': זה חלק מהמסחר.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: הרעיון כאן שזה לא משהו שהוא סחיר.

ניסן סלומינסקי: הוא לא סחיר.

ניסן סלומינסקי: דיברנו על זה בדיון וקיבלנו הסברים.

ניסן סלומינסקי: זה לא סחיר.

גילה גמליאל: חבר הכנסת פריג', יש לך עוד שאלות?

גילה גמליאל: ראית את הצו?

עיסאווי פריג': את הצו שחילקתם.

גילה גמליאל: אפשר להצביע עליו מבחינתך?

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': אני שואל, אם החומר לא סחיר, הם רוצים אישור לקחת עבור המכונות.

ניסן סלומינסקי: רשות המסים מוכנה להחריג את זה ולא לבקש על זה שום דבר.

ניסן סלומינסקי: להפך, זאת הקלה עבור החברות.

עיסאווי פריג': רציתי להבין מה העיקרון שעומד מאחורי זה.

גילה גמליאל: אנחנו מעלים להצבעה את הצו.

גילה גמליאל: מי בעד אישור הצו?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: הצו אושר.

גילה גמליאל: צו הבלו על הדלק (פטור והישבון) (תיקון), התשע"ג-2013 – התקבל.

משה גפני: מה המחטף הזה?

ניסן סלומינסקי: זה לא מחטף.

שגית אפיק: אנחנו עוברים ל-כ"ח, ביטול הפטור על רווחי הון במכירת אג"ח או מלווה על ידי משקיעים תושבי חוץ.

שגית אפיק: אין הסתייגויות לסעיף הזה.

שגית אפיק: מדובר בסעיף 49.

שגית אפיק: אפשר להצביע.

גילה גמליאל: מי בעד קבלת סעיף 49?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: סעיף 49 – אושר.

שגית אפיק: אנחנו ב-ל'.

שגית אפיק: מדובר בביטול פרק שביעי לחוק עידוד השקעות הון.

שגית אפיק: זה תיקון טכני.

שגית אפיק: סעיף 51(5).

שגית אפיק: זה ביטול של פרק שביעי 2.

שגית אפיק: זה תיקון טכני שמבקשת רשות המסים.

ניסן סלומינסקי: אין הסתייגויות.

שגית אפיק: אין הסתייגויות.

עיסאווי פריג': כל ביטול בחוק ההשקעות הוא מבורך.

גילה גמליאל: מי בעד אישור סעיף ל'?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: סעיף ל' – אושר.

שגית אפיק: ל"א, הגדרת חברה תעשייתית.

שגית אפיק: אין הסתייגויות.

שגית אפיק: אפשר להצביע.

גילה גמליאל: יש שאלות לגבי סעיף ל"א?

גילה גמליאל: אין.

גילה גמליאל: מי בעד קבלת הסעיף?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: סעיף ל"א – אושר.

גילה גמליאל: אנחנו ב-ל"ב, אזור סחר חופשי.

גילה גמליאל: אין הסתייגויות.

גילה גמליאל: יש לנו הוספה לנוסח בפסקה (3), סעיף 13א.

גילה גמליאל: אנחנו מוסיפים את המלים: "או מוביל מטעמו".

גילה גמליאל: זה מופיע גם ב-13ב.

גילה גמליאל: עוסק או מוביל מטעמו.

גילה גמליאל: היה דיון על זה בוועדה וזה בהתאם לדיון.

ראובן ריבלין: זאת הייתה תוצאת הדיון.

שגית אפיק: זה סעיף 54 פסקאות (1) עד (3).

שגית אפיק: את יכולה להצביע.

גילה גמליאל: מי בעד קבלת הסעיף?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: סעיף 54 פסקאות (1) עד (3) – אושר.

גילה גמליאל: קיזוז מסים סעיף 55 ועדכון ארנונה 16 (1)

שגית אפיק: ל"ג.

שגית אפיק: סעיף ל"ג מדבר על קיזוז החזר מס כנגד חוב מס סופי.

שגית אפיק: זה סעיף 55 פסקאות (1) עד (3).

שגית אפיק: אין הסתייגויות.

עיסאווי פריג': אני מבקש שהיא תקריא את הסעיף.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: לא מקריאים.

ניסן סלומינסקי: היא נותנת רק תזכורת.

ראובן ריבלין: אם הוא רוצה הסתייגות, שיאמר.

עיסאווי פריג': כן.

שגית אפיק: אתה רוצה הסתייגות?

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': אני מבקש לשמוע את הסעיף.

גילה גמליאל: הוא רוצה לשמוע את קולך.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: שלומית: משמעות הסעיף היא שזכות קיזוז תהיה קודמת לעיקול שהוטל ובלבד שלא נתפסו בשלו כספים בטרם התקיימו התנאים הקבועים באותו סעיף והכול אף אם טרם ניתנה הודעה כאמור.

גילה גמליאל: זה אומר שזכות קיזוז תהיה קודמת.

גילה גמליאל: מי בעד אישור הסעיף?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: סעיף 55(1) עד (3) – אושר.

מרב מיכאלי: אני מבקשת רביזיה על ל"ג.

שגית אפיק: רביזיה על ל"ג.

גילה גמליאל: בשעה 5:00 תהיינה רביזיות והיא תצטרף אליהן.

גילה גמליאל: ממשיכים הלאה.

גילה גמליאל: תחילה

שגית אפיק: סעיף ל"ד.

שגית אפיק: זה סעיף תחילה כללי לחוק ההסדרים לשנים 2013 ו-2014.

שגית אפיק: לפי סעיף התחילה הזה תחילתן של כל הוראות החוק הן ב-1 באוגוסט 2013 אלא אם כן נקבעה הוראת תחילה מיוחדת לאחת ההוראות.

ראובן ריבלין: אלא אם כן זה לא יעבור.

שגית אפיק: לחברת הכנסת מירב מיכאלי יש שאלה.

מרב מיכאלי: אני רוצה הסתייגות לסעיף הזה.

מרב מיכאלי: תחולתו של חוק זה ביום 1 באוגוסט 2015 בלי שנאמר בו אחרת.

גילה גמליאל: ההסתייגות נרשמה.

נסים זאב: איזה יום בשבוע זה יוצא?

נסים זאב: אולי זה שבת.

ראובן ריבלין: אלא אם כן זה שבת.

מרב מיכאלי: יום חמישי.

מרב מיכאלי: הכול בסדר.

שגית אפיק: יש לנו עוד הסתייגויות לסעיף.

נסים זאב: לא גוזרים גזרות בערב שבת.

נסים זאב: אני מבקש שזה יהיה ביום ראשון.

גילה גמליאל: מכיוון שיש עוד הסתייגויות, אנחנו נעבור להצבעות על ההסתייגויות.

גילה גמליאל: אנחנו מעלים להצבעה את ההסתייגות של מירב.

גילה גמליאל: מי בעד?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: ההסתייגות לא התקבלה.

מרב מיכאלי: רביזיה.

גילה גמליאל: תרשמו רביזיה.

גילה גמליאל: הרביזיה תצטרך לשעה 5:00.

נסים זאב: ההסתייגות שלי יותר רלוונטית.

גילה גמליאל: מכיוון שההסתייגות נפלה, אני רוצה לעבור להצבעה על הסעיף.

גילה גמליאל: מי בעד?

גילה גמליאל: מי נגד.

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: הסעיף – אושר.

נסים זאב: רגע.

נסים זאב: תסלחי לי, נראה לך שאני כאן תוכי?

גילה גמליאל: את עשית רביזיה על ההסתייגות שלך?

מרב מיכאלי: כן.

גילה גמליאל: מכיוון שכך, ההצבעה אינה קיימת.

ניסן סלומינסקי: אתה ביקשת שיוסיפו תאריך עברי.

שגית אפיק: מופיע התאריך העברי.

נסים זאב: שיתחיל לחול ביום ראשון.

שגית אפיק: אתה רוצה שזה יהיה כ"ח באב.

גילה גמליאל: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת נסים זאב להתחיל ביום ראשון, כ"ח באב.

גילה גמליאל: מי בעד?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: ההסתייגות לא התקבלה.

שגית אפיק: כיוון שיש רביזיה, לא נצביע על הסעיף.

גילה גמליאל: אני מחזירה באהבה את השרביט ליושב ראש.

גילה גמליאל: (חילופי יו"ר – היו"ר ניסן סלומינסקי)

ניסן סלומינסקי: כל הכבוד, גילה.

ניסן סלומינסקי: באמת, יישר כוח עצום.

ניסן סלומינסקי: יש כמה דברים שדחינו ואני רוצה שהייעוץ המשפטי יעבור טוב טוב כדי לוודא שלא קפצנו בטעות על משהו.

ניסן סלומינסקי: את הנושא של סעיף חדש העברתם לוועדת הכנסת?

שגית אפיק: זה יועבר.

עיסאווי פריג': כמה פרקים נשארו?

שגית אפיק: נשארו שלושה פרקים.

שגית אפיק: הפרק האחד הוא מיסוי מקרקעין שתכף נעבור אליו, הפרק השני הוא מיצוי כושר השתכרות ומקדם עדכון לרשויות המקומיות והפרק השלישי הוא חמי"ז וחנ"ז.

ראובן ריבלין: זה אנחנו מפצלים.

ראובן ריבלין: בואו נפצל קודם את החמי"ז והחנ"ז.

ניסן סלומינסקי: בא כוח אלה שביקשו נושא חדש.

עיסאווי פריג': אני מבקש בשם הקבוצה התייעצות לפני הדיון.

ניסן סלומינסקי: אם אתם רוצים שוב לחשוב ואולי לרדת מהנושא של נושא חדש, כי המשמעות היא שנצטרך לשבת כאן עוד כמה שעות עד שוועדת הכנסת תדון ותחזיר לנו.

ניסן סלומינסקי: הם יתכנסו כנראה בין 8 ל-9 והמשמעות היא שרק אחרי כן נוכל לדון בסעיפים האלה.

ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, עכשיו יש לנו קצת זמן שכן אפשר לדון.

ניסן סלומינסקי: מאחר שכולנו הרגשנו שהנושאים האלה הם ממש לא נושא חדש אלא הם חלק אינטגרלי, אני שואל שוב אם אתם רוצים לחסוך את הזמן.

ראובן ריבלין: אני מבקש לשאול את מנכ"ל הכנסת אם הוא יביא לנו את כל מה שהוא הביא לנו אתמול אחרי 12 בלילה.

עיסאווי פריג': בשם הקבוצה אני רוצה התייעצות סיעתית.

גילה גמליאל: נאמר כאן שבשעה 9 בערב אמורה להתכנס ועדת הכנסת.

גילה גמליאל: השאלה היא אם אתם מושכים את הנושא החדש שביקשתם.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: אין לי סיבה.

מרב מיכאלי: על כ"ב אני לא מוותרת.

גילה גמליאל: זה יהיה רק ב-9.

מרב מיכאלי: בסדר גמור.

גילה גמליאל: ניסן, הם לא מוותרים על 9 בערב.

ראובן ריבלין: שיטלפנו ליריב ויבקשו ממנו לכנס את הישיבה ב-7 במקום ב-9.

ראובן ריבלין: הוא בטח יסכים.

ניסן סלומינסקי: מבחינה טכנית, מבחינת הזמנים הם לא יכולים.

ראובן ריבלין: יריב לוין מסכים לכנס את הוועדה ב-7 בערב.

ראובן ריבלין: כל מי שנמצא כאן יעבור לוועדת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מתחילים עם מיסוי מקרקעין.

עיסאווי פריג': בשם הקבוצה, תן לנו התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: השעה 16:40.

ניסן סלומינסקי: התייעצות סיעתית עד השעה 16:50.

ניסן סלומינסקי: למרות שאנחנו בהפסקה, חברתנו מירב רוצה לומר משהו חשוב.

מרב מיכאלי: לאור הפנייה הנוגעת ללב והנרגשת של יושב ראש הוועדה, אני מוכנה לוותר על הנושא החדש ב-כ"ב אם אנחנו מצביעים על הנוסח של הכחול ולא על הנוסח החדש.

שגית אפיק: תיאום תקרות הכנסה.

שגית אפיק: דחיית התיאום של נקודות הזיכוי ותקרות ההכנסה.

שגית אפיק: בכחול הייתה דחיית התיאום של נקודות זיכוי בלבד.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מחדשים את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: לשעה 5:00 ייעדנו את כל הרביזיות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לעבור לרביזיות כדי שנוכל להתקדם הלאה ולאט לאט נצמצם ונשאיר לנו רק שלושה נושאים, פרט לחדשים, בהם נוכל להתקדם.

שגית אפיק: יש שלוש רביזיות.

מרב מיכאלי: יש לנו רביזיות מהבוקר.

שגית אפיק: איזה רביזיות יש לכם מהבוקר?

מרב מיכאלי: יש לנו רביזיות מהבוקר.

מרב מיכאלי: ככה זה שהייעוץ המשפטי התחלף ולא רשמו בצורה מסודרת.

ראובן ריבלין: אנחנו רוצות להמשיך בישיבה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו מחדשים את הישיבה.

מרב מיכאלי: אם אין ברירה, נפתח פרוטוקול.

שגית אפיק: בשעה 2:00 נעשו הצבעות על כל הרביזיות שהיו עד לאותו מועד ואחרי השעה 2:00 הפסקנו לבקש רביזיות.

מרב מיכאלי: לא נכון.

שגית אפיק: יש לכם שלוש רביזיות.

אחמד טיבי: כי איציק כהן לא כאן.

מרב מיכאלי: אולי שלוש שנרשמו.

שגית אפיק: שלוש רביזיות.

גילה גמליאל: רק את ביקשת.

גילה גמליאל: אחרים לא ביקשו.

שגית אפיק: בוודאות שלוש רביזיות ושלושתן שלך.

גילה גמליאל: עיסאווי העביר את זה כך.

גילה גמליאל: הוא לא ביקש רביזיה.

מרב מיכאלי: אם יש רק שלוש, נצביע רק על שלוש.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מתחילים בהצבעות על הרביזיות.

שגית אפיק: הרביזיה הראשונה היא ביחס להסתייגות לגבי חברה משפחתית שהתחילה שלה תהיה ב-1 בינואר 2015.

משה גפני: עכשיו יש רביזיות על החברה המשפחתית?

שגית אפיק: כן.

ניסן סלומינסקי: מה שנשאר.

ניסן סלומינסקי: את כל הרביזיות שהיו ריכזנו לשעה 5:00.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: כשאתם אמרתם שהולכים לדון במיסוי מקרקעין בעוד כמה דקות לפני שש שעות, מה הייתה הכוונה?

שגית אפיק: כיוון שיש רק שלוש רביזיות, זה ילך מהר.

מרב מיכאלי: שגית, אני רוצה לבקש רביזיה על כל הסעיפים שהיו מ-2:00 ועד עכשיו.

ניסן סלומינסקי: מאוחר מדי.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: מותר לי.

מרב מיכאלי: עד שהחוק לא הונח, מותר לי לבקש רביזיה גם אם התקדמנו.

ניסן סלומינסקי: מאחר ואת אמרת את זה כללי, אנחנו נצביע על דבריך באופן כללי.

מרב מיכאלי: אני יכולה להגיד אותם אחד-אחד.

מרב מיכאלי: ניסן, לבקשתך, אני אבקש אותן אחת אחת.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר לעשות את זה.

שגית אפיק: היא רוצה רביזיה על דברים שלא הוגשו הסתייגויות עליהם.

אלעזר שטרן: אם כך, אני רוצה רביזיה על ה-1.4.

שגית אפיק: מותר לה.

שגית אפיק: כל עוד לא הנחנו במליאה, היא יכולה להגיש רביזיה.

אלעזר שטרן: אם זה אפשרי, אני רוצה רביזיה על ה-1.4.

שגית אפיק: אני אסביר לכם על מה מותר לה ועל מה אסור לה.

שגית אפיק: כל דבר שכבר הייתה לגביו רביזיה, אי אפשר להגיש עליו עוד הפעם.

שגית אפיק: ב-1.4, מה שקרה זה שהיו הסתייגויות עליהן הייתה רביזיה והסעיף הוצבע.

שגית אפיק: אי אפשר לעשות רביזיה על אותו נושא.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: 1.4 זה נושא חדש.

שגית אפיק: זה לא נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: מירב, הדיון על הרביזיות יהיה היום ב-11 בלילה.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר ברצינות.

מרב מיכאלי: למה רק ב-11 ולא ב-2?

ניסן סלומינסקי: בסוף הדיון, ב-11 בלילה.

מרב מיכאלי: אתמול ב-2:33 בלילה הצבענו על ביטול מס עקרות הבית.

מרב מיכאלי: אני מרגישה שזה זמן נכון לרביזיות גם הלילה.

ניסן סלומינסקי: זה רעיון.

ניסן סלומינסקי: תגיש רביזיה על עקרות הבית.

אלעזר שטרן: אני רוצה על ה-1.4.

ניסן סלומינסקי: כולם יתחילו להגיש רביזיות ב-11 או ב-12 בלילה ונראה.

משה גפני: מה יש לכם בלילה?

גילה גמליאל: ניסן התאהב בנוכחות שלנו בלילה.

ניסן סלומינסקי: אז אנשים בשיקול דעת ואחרי שעשו תיקון חצות.

ראובן ריבלין: יש סעיף בתקנון והוא סעיף גורף שאומר שאסור לעשות שימוש לרעה בתקנון הכנסת.

ניסן סלומינסקי: לא, זה לא שימוש לרעה.

ראובן ריבלין: היה את כל הזמן.

ראובן ריבלין: אנחנו הלכנו לפי פרוצדורה מאוד מדוקדקת ולא אפשרת או לא דחית אף אחד ואת הבקשות שלו.

ראובן ריבלין: אי אפשר לבוא ולומר איזושהי בקשה גורפת שלא תיחשב לשימוש לרעה בהליכי הכנסת.

ראובן ריבלין: אני חושב שמיצית את הדיון.

ראובן ריבלין: שיגישו בג"ץ.

ניסן סלומינסקי: את זה תאמר לחברתנו.

ראובן ריבלין: אני אומר לשולחן.

מרב מיכאלי: זה שימוש לרעה?

ראובן ריבלין: אני אגיד לך למה.

ראובן ריבלין: אם המערכת הזאת הייתה דורסנית במובן זה שהיושב ראש שומע ולא ממלא אחר בקשות, אם למשל נמנע ממך להיות בוועדה.

ראובן ריבלין: (חילופי יו"ר – היו"ר גילה גמליאל)

גילה גמליאל: חברת הכנסת מיכאלי, אנחנו כרגע לא נכנסים לוויכוח.

גילה גמליאל: מותר לך על פי חוק להגיש את הרביזיה על כל מה שלא עלה עד עכשיו.

גילה גמליאל: זכותך באופן גורף אלא אם כן את רוצה להתמקד ואם כן, זה הזמן ואנחנו רוצים להתקדם.

מרב מיכאלי: אני מסתפקת ברביזיה על הסעיפים ולא על כל ההסתייגויות שעלו כאן.

גילה גמליאל: מעדיפה על הסעיפים ולא על ההסתייגויות.

גילה גמליאל: רק מה שעבר בהחלטה.

גילה גמליאל: בסדר גמור.

גילה גמליאל: אני מודה לך.

גילה גמליאל: היו סעיפים בהם היו רביזיות.

גילה גמליאל: מה שלא היה עליו רביזיה, את מגישה רביזיה.

מרב מיכאלי: בוודאי.

גילה גמליאל: קבענו בשעה 5:00 רביזיות.

גילה גמליאל: אנחנו מתקדמים לנושא הרביזיות.

גילה גמליאל: שגית, נתחיל עם הרביזיה הראשונה.

גילה גמליאל: אנחנו מתחילים עם הרביזיות.

גילה גמליאל: יש רביזיות נוספות לגבי האפוטרופוס הכללי ותכף נגיע אליהן.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הרביזיות של מירב?

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: רק עוד חצי שעה.

גילה גמליאל: טמיר: ההסתייגויות החדשות יידונו ב-5:40.

גילה גמליאל: מירב, ב-5:40 יידונו הרביזיות שלך.

שגית אפיק: רביזיה על הסתייגות לחברה משפחתית שתחילתה תהיה ב-2015.

משה גפני: של מי הרביזיה?

שגית אפיק: ההסתייגות של הקבוצה והרביזיה של מירב מיכאלי.

גילה גמליאל: מי בעד הרביזיה?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה בעד – 4

גילה גמליאל: הרביזיה לא התקבלה.

שגית אפיק: אפשר להצביע על חברה משפחתית.

שגית אפיק: סעיף 40(16) ו-42(ה).

משה גפני: תוצאות ההצבעה הן לפי האיכות של המצביעים?

גילה גמליאל: מי בעד אישור סעיפים 40(16) ו-42(ה)?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: הסעיפים – אושרו.

שגית אפיק: רביזיה על פרק ל"ג שאושר, קיזוז החזר מס.

שגית אפיק: רביזיה של מירב מיכאלי.

גילה גמליאל: מי בעד קבלת הרביזיה?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: הרביזיה לא התקבלה.

שגית אפיק: מצביעים על סעיף ל"ג, סעיף 55(1) עד (3).

גילה גמליאל: מי בעד אישור סעיף 55(1) עד (3)?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: סעיף 55(1) עד (3) – אושר.

שגית אפיק: רביזיה להסתייגות לסעיף 83, לאחר את תחילת החוק ל-1 בינואר 2015.

שגית אפיק: ההסתייגות של חברת הכנסת מירב מיכאלי.

גילה גמליאל: מי בעד קבלת הרביזיה?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: הרביזיה לא התקבלה.

שגית אפיק: מצביעים על סעיף 83.

גילה גמליאל: מי בעד אישור סעיף 83?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: סעיף 83 – אושר.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים לרביזיות הבאות, על האפוטרופוס הכללי.

איתי עצמון: לסעיף 73(1).

איתי עצמון: רביזיה על הסתייגות של סיעת העבודה וסיעת קדימה.

גילה גמליאל: מי בעד הרביזיה?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: הרביזיה לא התקבלה.

איתי עצמון: אפשר להצביע על סעיף 73(1).

גילה גמליאל: מי בעד קבלת סעיף 73(1)?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: סעיף 73(1) – אושר.

איתי עצמון: רביזיה של סיעת העבודה על הסתייגות של סיעת העבודה וסיעת קדימה לסעיף 73(2).

גילה גמליאל: מי בעד קבלת הרביזיה?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: הרביזיה לא התקבלה.

איתי עצמון: אפשר להצביע על סעיף 73(2).

גילה גמליאל: מי בעד אישור סעיף 73(2)?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: סעיף 73(2) – אושר.

איתי עצמון: רביזיה של סיעת העבודה וסיעת קדימה על הסתייגות של סיעת העבודה וסיעת קדימה לסעיף 73(3).

גילה גמליאל: מי בעד הרביזיה?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: הרביזיה לא התקבלה.

איתי עצמון: אפשר להצביע על סעיף 73(3).

גילה גמליאל: מי בעד אישור סעיף 73(3)?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: סעיף 73(3) – אושר.

איתי עצמון: צריך להצביע על סעיף 73(4) לגביו לא הייתה הסתייגות.

גילה גמליאל: מי בעד אישור סעיף 73(4)?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: מדובר על אישור ועדת הכלכלה של הכנסת את התקנות.

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: סעיף 73(4) – אושר.

איתי עצמון: רביזיה אחרונה לסעיף 74 להצעת החוק.

איתי עצמון: רביזיה על הסתייגות של סיעות העבודה וקדימה.

גילה גמליאל: מי בעד הרביזיה?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: הרביזיה לא התקבלה.

איתי עצמון: אפשר להצביע על סעיף 74.

גילה גמליאל: מי בעד אישור סעיף 74?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה

גילה גמליאל: סעיף 74 – אושר.

ניסן סלומינסקי: גילה, תודה.

שגית אפיק: פרק כ"ד, מיסוי מקרקעין, סעיף 43.

עיסאווי פריג': תעשו את זה לאט כדי שנבין.

עיסאווי פריג': לא צריך למהר.

עיסאווי פריג': יש ועדת כנסת בשעה 9 בערב כך שממילא נשב לאחר מכן.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מגיעים לסעיף ששווה מיליארד שקלים.

ניסן סלומינסקי: בפרק הזה יש שני דברים בהם הגענו להבנות ועליהם נקיים הצבעה.

עיסאווי פריג': בין מי למי נעשו ההבנות?

ניסן סלומינסקי: בין צד ימין שלי וצד שמאל שלי, הלב והשכל.

עיסאווי פריג': ובאיזה צד אתה נמצא?

ניסן סלומינסקי: אני חיברתי ביניהם.

ניסן סלומינסקי: זאת הגדלות.

ניסן סלומינסקי: הממשלה, ואחר כך הכנסת, העבירה אלינו הצעת חוק לפיה רוצים ממשפרי דיור לקחת שלושה וחצי אחוזים.

ניסן סלומינסקי: סדר גודל הסעיף הזה, לפי טענתם בשנת 2013 הסכום הוא 15 מיליון שקלים ובשנת 2015 הסכום הוא מיליארד וחמישים מיליון.

ניסן סלומינסקי: בסך הכול, מיליארד וחצי שקלים.

ניסן סלומינסקי: כולנו הרגשנו בדיון שזה לא הוגן, זה לא בסדר, זה לא צריך להיות, אם כי אנחנו חושבים שהמדינה צריכה את הכסף אבל לא בדרך הזאת.

ניסן סלומינסקי: לכן אנחנו נבטל את הסעיף הזה.

ניסן סלומינסקי: לא נפצל אלא נבטל אותו.

ניסן סלומינסקי: מצד שני החלטנו להוריד את דירות היוקרה מחמישה מיליון לארבעה וחצי מיליון, אם אני לא טועה, כאשר מהסכום הזה יתחיל המיסוי כפי שנראה זאת בחוק.

ניסן סלומינסקי: שמונה אחוזים.

ניסן סלומינסקי: כך אנחנו מגינים מצד אחד על השכבות החלשות כי מי שמשפר דיור, ברוב המקרים אלה או השכבות החלשות או מעמד הביניים, ומצד שני אנחנו מעמיסים חלק יותר גדול על מי שיש לו יכולת לקנות דירות בארבעה וחצי מיליון שקלים ומעלה והוא ישלם את שמונת האחוזים האלה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו נתקדם עם הייעוץ המשפטי ונראה איך אנחנו עושים זאת.

זבולון כלפה: אבל חסר סעיף אחד לסיכום.

זבולון כלפה: מה עם מיצוי כושר ההשתכרות?

ניסן סלומינסקי: לגבי משפרי דיור?

זבולון כלפה: משפרי דיור, זה דבר אחד.

ניסן סלומינסקי: יש לנו עוד כמה דברים.

שגית אפיק: אנחנו נעבור על הנוסח ונאמר את התיקונים שנדרשים לאור דבריו של היושב ראש.

שגית אפיק: עמוד 3 לנוסח, סעיף קטן (ג) למעלה.

שגית אפיק: בסעיף של מס רכישה.

שגית אפיק: אתם רואים שם את פסקאות (ג) ו-(ד) עם התיקון בכתב יד: במקום חמישה מיליון – ארבעה וחצי מיליון.

שגית אפיק: המדרגה של שבעה אחוזים מס רכישה.

שגית אפיק: דירת יוקרה, המדרגה החדשה שהתווספה היא: במקום חמישה מיליון – ארבעה וחצי מיליון שקלים.

ניסן סלומינסקי: שזה שמונה אחוזים.

שגית אפיק: זה יהיה שמונה אחוזים.

שגית אפיק: עמוד 2 מתחיל ב-(ד), "אחרי סעיף קטן (ג1)(ב) יבוא".

שגית אפיק: באותו עמוד למטה, יש שינוי.

שגית אפיק: זה ביטול משפרי הדיור כך שהם לא יצטרכו לשלם שלושה וחצי אחוזים מהשקל הראשון וחוזרים שיעורי מס הרכישה הרגילים שהיו קיימים לגבי דירת מגורים יחידה.

שגית אפיק: כלומר, מי שנשאר עם דירה אחת והוא משפר דיור, יחולו עליו שיעורי המס הרגילים.

אלעזר שטרן: כמה זה במיליון ו-744 אלף?

שגית אפיק: עד מיליון ו-470 אלף – לא ישולם מס.

אלעזר שטרן: זה אני יודע.

אלעזר שטרן: אני שואל לגבי הדרגה השנייה.

שגית אפיק: נכון.

שגית אפיק: זה מחוק לכם בצילום הדף.

שגית אפיק: זה שלושה וחצי אחוזים.

שגית אפיק: אתה צודק, תודה.

שגית אפיק: מעל ארבעה וחצי מיליון, זה חמישה אחוזים.

שגית אפיק: בין מיליון ו-744 אלף שקלים עד ארבעה וחצי מיליון שקלים – חמישה אחוזים.

שגית אפיק: מעל ארבעה וחצי מיליון – שמונה אחוזים.

עיסאווי פריג': לגבי הסכומים האלה, הם תקפים לחוק חירום כלכלי?

עיסאווי פריג': המדד והעדכון?

שגית אפיק: כן.

עיסאווי פריג': מה קורה בחוק ההסדרים הבא?

שגית אפיק: יהיו עדכוני מדד שיתווספו לזה.

עיסאווי פריג': זה לא כתוב.

שגית אפיק: זה בחוק העיקרי אותו אנחנו מתקנים.

שגית אפיק: בחוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה), שם מופיעה הוראת עדכון.

שגית אפיק: מדי שנה רשות המסים מעדכנת את הסכומים האלה לפי שיעור עליית המדד והיא מפרסמת הודעה לציבור על כך.

עיסאווי פריג': זה לא כתוב.

שגית אפיק: לא צריך להיות כתוב משום שאנחנו מתקנים את החוק העיקרי, את חוק מיסוי מקרקעין, ושם זה מופיע.

שגית אפיק: אני מבטיחה לך כך.

נסים זאב: כשאת מדברת על משפרי דיור, זה חל מהשקל הראשון?

שגית אפיק: משפרי דיור לא יהיה.

שגית אפיק: לפי הצעת הממשלה זה היה מהשקל הראשון.

נסים זאב: אחרי מיליון ו-750 אלף שקלים, זה מהשקל הראשון?

שגית אפיק: לא.

שגית אפיק: זה רק על החלק היחסי.

נסים זאב: על התוספת.

שגית אפיק: בדיוק.

אלעזר שטרן: על השולי.

שגית אפיק: אני עוברת לעמוד 4, לפסקה (3) אותה אנחנו מוחקים.

נסים זאב: בהצעה המקורית לא היו שמונה אחוזים.

שגית אפיק: בהצעה המקורית היו שמונה אחוזים על דירה מעל חמישה מיליון שקלים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו הורדנו את זה קצת.

שגית אפיק: בחוק המקורי, בחוק מיסוי מקרקעין, אין מדרגה לגבי דירת יוקרה והחידוש בהצעת החוק שהביאה הממשלה הוא שהיא הוסיפה מדרגה חדשה.

ניסן סלומינסקי: זה אנחנו הוספנו.

ניסן סלומינסקי: זאת בזמנו הייתה דרישה שלנו.

נסים זאב: מי קובע את זה?

נסים זאב: שמאי המקרקעין של הממשלה?

נסים זאב: אני יכול להביא את השמאי שלי.

ניסן סלומינסקי: לא יודע להגיד לך.

שגית אפיק: פסקה (3), גם היא מוחקת את משפרי הדיור.

שגית אפיק: ההצעה הייתה בנויה מהוראת שעה ומהוראת קבע.

שגית אפיק: גם משפרי הדיור במקרה הזה יורדים ולכן מסומן לכם בעט שפסקה (3) יורדת.

משה גפני: אני ביקשתי להוסיף הסתייגות על הנושא הזה של הריבית על המשכנתאות.

משה גפני: זה כאן?

שגית אפיק: יש לך כאן הסתייגות כזאת.

שגית אפיק: כשנגיע להסתייגויות, נגיד אותה.

שגית אפיק: אנחנו עכשיו מדברים על הנוסח.

משה גפני: אבל זה כאן, בפרק הזה?

שגית אפיק: כן, בפרק הזה.

שגית אפיק: אנחנו עוברים לעמוד הבא בו פסקה (ד) יורדת כי היא כבר לא רלוונטית כיוון שהסעיף על משפרי הדיור יורד.

שגית אפיק: פסקה (ג1)(ד) משתנים שוב השיעורים, במקום חמישה מיליון יבוא ארבעה וחצי מיליון.

שגית אפיק: כך בכל מקום, גם ב-(ב) וגם ב-(ג) – ב-(ג) בטעות זה לא מסומן.

אורי מקלב: הייתה דרישה של ועדת הכספים להוריד מחמישה מיליון לארבעה וחצי מיליון?

עיסאווי פריג': זאת הפשרה.

שגית אפיק: זאת הפשרה אליה הגיע יושב ראש הוועדה.

עיסאווי פריג': צד שמאל, צד ימין והלב באמצע וכך הוא הגיע לפשרה.

ניסן סלומינסקי: זאת לא פשרה ביחס למיליארד וחצי, אבל זה רק להראות מגמה.

אורי מקלב: בדירות יוקרה אם אתה מוריד מחמישה מיליון לארבעה וחצי מיליון, למי יש דירה כזאת?

אורי מקלב: לקראת מי באת?

אורי מקלב: איזה פשרה זאת?

עיסאווי פריג': שגית, (ג) תוקן?

שגית אפיק: (ג) תוקן.

שגית אפיק: זה יהיה ארבעה וחצי מיליון.

שגית אפיק: בפסקה (2) יורדת המילה "לראשונה" כיוון שאין לנו כבר את משפרי הדיור.

שגית אפיק: כל מי שיש לו דירה יחידה הוא כמו מי שיש לו דירה ראשונה כל עוד יש לו רק דירה אחת.

אביבה אטיאס: אני מקריאה את כל (2).

אביבה אטיאס: (2)על אף הוראות פסקה (1), יחיד תושב ישראל שרכש דירת מגורים מיום כ"ה באב התשע"ג (1 באוגוסט 2015) או לאחריו והתקיים בו אחד מאלה:

אביבה אטיאס: ב-24 החודשים שלאחר רכישת הדירה, מכר דירת מגורים אחרת שהייתה דירתו היחידה עד למועד רכישת הדירה.

אביבה אטיאס: ואולם אם רכישת הדירה הייתה מקבלן – ב-12 החודשים מהמועד שבו הייתה החזקה בדירה שרכש אמורה להימסר לידיו על פי ההסכם עם הקבלן, מכר דירת מגורים אחרת שהייתה דירתו היחידה עד למועד רכישת הדירה, ואם חל עיכוב במסירת החזקה בשל נסיבות שאינן בשליטתו של הרוכש – ב-12 החודשים מהמועד שבו נמסרה לידיו החזקה בירה בפועל, מכר את דירת המגורים שהייתה דירתו היחידה עד למועד רכישת הדירה.

שגית אפיק: כיוון שמשפרי דיור ירד, אנחנו צריכים להתאים את הנוסח לדירה יחידה.

שגית אפיק: יש בחוק מיסוי מקרקעין שלוש הגדרות לדירה יחידה.

שגית אפיק: האחת, דירה יחידה, השנייה דירה חלופית שבאה במקום הדירה היחידה, וההגדרה השלישית היא מכירת שתי דירות קטנות ורכישת דירה אחת במקומה.

שגית אפיק: אביבה מקריאה לכם את שלושת ההגדרות האלה.

עיסאווי פריג': הן קיימות בחוק.

שגית אפיק: הן קיימות.

אביבה אטיאס: הן קיימות לגבי תקופות מסוימות.

עיסאווי פריג': לא צריך להצביע עליהן.

עיסאווי פריג': הן קיימות.

עיסאווי פריג': ברגע שאת מקריאה, אני כאילו צריך להצביע על ההקראה.

שגית אפיק: אתה צריך להצביע על ההקראה.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': זה חוק קיים.

עיסאווי פריג': למה אני צריך להצביע על ההקראה?

שגית אפיק: כיוון שאנחנו עכשיו מתקנים את החוק וזה ייכנס לחוק.

עיסאווי פריג': ברגע שאת אומרת לי דירה יחידה ויש הגדרה לדירה יחידה, תחזירי אותי להגדרה של הדירה היחידה בחוק.

שגית אפיק: זה מה שהיא עושה.

שגית אפיק: צריך לחזור על זה.

שגית אפיק: כיוון שמדובר בסעיף חדש בהצעה, ההגדרות יישתלו לתוכו כפי שאביבה מקריאה אותן.

אביבה אטיאס: הדירה שרכש היא דירה חלופית כמשמעותה בסעיף 49ה(א).

אביבה אטיאס: ישלם מס רכישה בשיעור משווי הזכות הנמכרת כקבוע להלן:

שגית אפיק: עכשיו אתם עוברים לעמוד הבא אצלכם.

עיסאווי פריג': אני בכל זאת מבקש לציין על פי ההגדרה בסעיף כך וכך.

עיסאווי פריג': בהקראה הזאת יש דברים שלא קיימים ברישום המקורי.

עיסאווי פריג': זה מאוד חשוב.

שגית אפיק: אנחנו לא יכולים כאן להפנות לסעיף.

שגית אפיק: זה לא דיון חדש.

עיסאווי פריג': איך נוודא שההקראה הזאת קיימת?

שגית אפיק: אני מוודאת את זה עבורך.

שגית אפיק: אני מבטיחה לך שאלו ההגדרות של חוק מיסוי מקרקעין לדירה יחידה.

שגית אפיק: בשיעורי מס הרכישה אליהם התייחסה אביבה, שימו לב, חמישה מיליון הופך להיות ארבעה וחצי מיליון.

שגית אפיק: זה לא מופיע אצלכם וזאת טעות שלי.

שגית אפיק: במקום חמישה מיליון, צריך לבוא ארבעה וחצי מיליון, גם בפסקה (ג) וגם בפסקה (ד).

שגית אפיק: אנחנו ב-(ג) ו-(ד) בעמוד השישי למעלה לפרק כ"ד.

מרב מיכאלי: לנו יש כאן הסתייגות.

שגית אפיק: אני אתייחס לכל ההסתייגויות.

שגית אפיק: אנחנו עכשיו בנוסח.

שגית אפיק: בעמוד הבא, אחרי פסקה (6), יש תוספת לנוסח לגבי זכויות בנייה.

שגית אפיק: בין פסקה (6) לפסקה (7) יש תוספת שאביבה תקריא לכם אותה.

שגית אפיק: זאת הוספה של (ב3).

אביבה אטיאס: (ב3)

אביבה אטיאס: על אף האמור בסעיף קטן (ב2), במכירת דירת מגורים מזכה שלדעת המנהל התמורה המשתלמת בעדה הושפעה מזכויות לבנייה נוספת, כהגדרתה בסעיף 49ז(א)(1), ואשר יום רכישתה היה לפני יום המעבר, יחולו ההוראות הבאות:

אביבה אטיאס: יראו את יתרת סכום שווי המכירה לאחר הפחתת הסכומים שנקבעו כדמי מכר של דירות מגורים מזכה כאמור בפסקה (1) כדמי מכר של זכות אחרת במקרקעין ועל השבח הריאלי בשלב יחול מס בשיעור הקבוע בסעיף קטן (ב1) או סעיף קטן (ב1) לפי העניין.

שגית אפיק: תני הסבר קצר.

אביבה אטיאס: בדיון הקודם דיברנו על כך שדירות מעל חמישה מיליון שקלים, יש חיוב אבל גם החיוב, אם הן דירות ישנות, הן פטורות בשיעור הליניארי.

אביבה אטיאס: זאת אומרת, לפני ה-1 בינואר 2014 יש לנו שבח שנצמח גם על הדירות היקרות הוא יהיה פטור – מדברים על הדירות הישנות.

עיסאווי פריג': למה פטור?

אביבה אטיאס: כי בעולם הישן דירות מגורים נמכרו בפטור.

אביבה אטיאס: דירות ההשקעה נמכרו בפטור.

אביבה אטיאס: גם היקרות וגם הזולות נמכרו בפטור.

אביבה אטיאס: אמרנו שעד ה-1 בינואר 2014 אנחנו נותנים פטור על השבח.

עיסאווי פריג': למה לא 1 באוגוסט, כמו כל התאריכים שאימצנו?

עיסאווי פריג': למה 1 בינואר 2014?

אביבה אטיאס: כל הנושא של מס שבח, החיוב במס שבח, מתחיל על פי הבלו מה-1 בינואר 2014.

אביבה אטיאס: מאחר שאתה מתחיל בחיוב של דירות מגורים מה-1 בינואר 2014 ולא מה-1 באוגוסט – וזאת תחילת שנה – מתחיל עולם חדש בתאריך יפה, קבענו שהשבח שנצמח עד ה-1 בינואר 2014 בדירות המגורים יהיה פטור.

אורי מקלב: ואם הדירה תהיה שווה חמישה מיליון שקלים?

עיסאווי פריג': זה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני לא רוצה שנתחיל את הדיון כי הדיון כבר התקיים.

אביבה אטיאס: זה הבלו.

ניסן סלומינסקי: לא, זה לא נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: דנו בזה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה שהיא תרענן את הזיכרון אבל לא נקיים דיון.

אביבה אטיאס: דנו בזה ובאמת ביקשנו מאתנו להבהיר שגם בדירות יקרות השבח פטור עד ה-1 בינואר 2014.

אביבה אטיאס: מכיוון שדיברתי על כך שחסרה לנו הבהרה שלגבי זכויות בנייה בדירות מגורים - זכויות בנייה בדירות מגורים תמיד היו בעולם חייב והן לא היו בעולם פטור - התיקון הזה בא להגיד שהשבח הליניארי הפטור לא יחול על זכויות הבנייה.

אביבה אטיאס: זה תיקון מבהיר שנדון בוועדה.

אורי מקלב: את הפטורים את צריכה להשאיר.

אורי מקלב: גם זכויות בנייה.

אורי מקלב: את לא יכולה לבטל את הפטורים שהיו עד היום, גם על זכויות מגורים שהיו במידה שהתכנית הייתה ארבע שנים קודם.

אורי מקלב: אלה היו גם על דירות יוקרה.

אביבה אטיאס: המצב הקיים נשאר.

אביבה אטיאס: יש לך פטור בגובה שווי הדירה.

אורי מקלב: גם על זכויות בנייה היה פטור.

אביבה אטיאס: נכון.

אביבה אטיאס: זה נשאר.

אורי מקלב: גם בדירות יוקרה.

אביבה אטיאס: נכון.

אביבה אטיאס: זה נשאר.

אביבה אטיאס: זה נשאר גם בדירות יוקרה.

אביבה אטיאס: כל העולם של העבר שהיה פטור נשאר.

אביבה אטיאס: אותו חלק שבעולם העבר היה חייב מעבר לכפל ---

אורי מקלב: את אומרת שאם הדירה הייתה שווה פחות מארבעה וחצי מיליון ב-1 בינואר 2014, עדיין לא תיחשב כדירה של ארבעה וחצי מיליון.

ניסן סלומינסקי: אורי, אני לא רוצה שנקיים את הדיון שכבר קיימנו.

עיסאווי פריג': יש לנו זמן.

עיסאווי פריג': ב-9 יושבת ועדת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אין לנו זמן.

ניסן סלומינסקי: יש לנו עוד נושאים.

שגית אפיק: אביבה, תקריאי את ההמשך.

אביבה אטיאס: בסעיף 49ז(א1) לאחר המילה "הושפעה" יבוא "מאפשרויות קיימות או צפויות לבניית שטח גדול יותר מהשטח הכולל הנמכר (להלן – זכויות לבנייה נוספת)".

שגית אפיק: בעמוד האחרון, הוראות המעבר, סעיף קטן (ב), כיוון שאין כבר התייחסות למכירה ראשונה ולמכירה שנייה.

אביבה אטיאס: במכירה של דירה שנתקבלה במתנה לפני יום המעבר מתקיימים התנאים הקבועים בסעיף 49ו לחוק מיסוי מקרקעין כנוסחו ערב יום המעבר.

שגית אפיק: בסעיף האחרון, סעיף (ב) למעלה: יימחקו המלים "הראשונה ובמכירה השנייה" ויהיה כתוב "במכירה של דירת מגורים שנתקבלה במתנה לפני יום המעבר, מתקיימים התנאים הקבועים וכולי".

שגית אפיק: זאת הקלה.

שגית אפיק: עכשיו אנחנו מתחילים בהסתייגויות.

שגית אפיק: אני אעיר הערה מקדימה.

שגית אפיק: הגשתם לי הסתייגויות רבות לגבי משפרי דיור.

שגית אפיק: כיוון שמשפרי דיור ירד מהנוסח, כל ההסתייגויות ביחס למשפרי דיור יורדות.

עיסאווי פריג': להלן – הקבוצה.

עיסאווי פריג': אני מוסיף הסתייגות.

שגית אפיק: אין בעיה.

שגית אפיק: יש לכם מספיק הסתייגויות גם בלי משפרי דיור ותראה אם תרצה להוסיף.

עיסאווי פריג': תעמיד את זה להצבעה ותקבל רוב.

שגית אפיק: הסתייגות ראשונה היא של סיעת העבודה, ותאמרו לי אם תרצו להפוך אותה להסתייגות הקבוצה, לשנות את המדרגות כך שתהיה מדרגה בין ארבעה וחצי מיליון לשמונה מיליון במס רכישה עליה יחול השיעור הגבוה שקבוע היום בסך שמונה אחוזים.

שגית אפיק: אחריה, מעל שמונה מיליון, תהיה מדרגה של עשרה אחוזים.

שגית אפיק: אתם רוצים את זה כהסתייגות של הקבוצה?

מרב מיכאלי: הקבוצה מצטרפת?

עיסאווי פריג': הכוונה היא לצמצום פערים.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים שלמדינה יהיה כסף כדי לתת לשכבות החלשות ושהיא תשקיע בהן.

יעקב ליצמן: זה שלמדינה יהיה כסף, זה לא על דעתי.

עיסאווי פריג': שיהיה לאוצר כסף.

יעקב ליצמן: בוודאי לא.

עיסאווי פריג': יהיה כסף למינהל הכנסות המדינה.

מרב מיכאלי: אדוני היושב ראש, ההצעה שלנו היא להוסיף עוד מדרגה על דירות מעל שמונה מיליון שקלים.

עיסאווי פריג': עשרה אחוזים.

מרב מיכאלי: עשרה אחוזים.

מרב מיכאלי: אנחנו הרי מחפשות מאיפה להביא עוד כסף ואני אשמח לדעת אם לא תתמכו בהסתייגות הזאת שלנו.

משה אשר: אין כמעט דירות כאלה.

מרב מיכאלי: על אחת כמה וכמה.

עיסאווי פריג': אין דירות כאלה בארץ?

עיסאווי פריג': במידה שיהיו, ישלמו.

מרב מיכאלי: אני מכירה באופן אישי כמה אנשים עם דירות כאלה.

ניסן סלומינסקי: לפני יומיים נמכרה בתל אביב דירה ב-86 מיליון שקלים.

מיכל בירן: כמה כסף זה מכניס לאוצר המדינה?

ניסן סלומינסקי: אתם רוצים להוסיף עוד מדרגה, בסדר.

ניסן סלומינסקי: תרשמו.

עיסאווי פריג': אני שואל את רואה חשבון אשר למה הוא אומר שאין תוספת הכנסות אם רק לפני יומיים נמכרה דירה ב-86 מיליון שקלים.

ניסן סלומינסקי: זה אני אמרתי.

מרב מיכאלי: אני לא מבינה את התשובה שאין בזה הרבה כסף.

מרב מיכאלי: יש בזה מעט כסף, זה יכניס מיליונים בודדים, אני יודעת שהרבה פעמים אנחנו מבקשות להוסיף נניח עשרים מיליון שקלים לטיפול בנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, זה כסף שאין אותו.

עיסאווי פריג': חמישה מיליון זה סעיף תקציבי.

מרב מיכאלי: זה לכל דבר ועניין.

מרב מיכאלי: איך אתה לא מצדיק את זה?

מרב מיכאלי: אני לא מבינה.

ניסן סלומינסקי: יש הסתייגות.

ניסן סלומינסקי: נתקדם.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות ברורה ואין כאן ויכוח עם משה אשר.

מרב מיכאלי: יש ויכוח עם משה אשר.

ניסן סלומינסקי: את רוצה להוסיף דרגה.

מרב מיכאלי: אני רוצה להוסיף לו והוא לא רוצה לקחת.

מרב מיכאלי: אני רוצה להבין למה.

ניסן סלומינסקי: לא עכשיו.

ניסן סלומינסקי: את זה היינו צריכים לעשות בדיון הקודם.

ניסן סלומינסקי: עכשיו יש הסתייגויות.

מרב מיכאלי: אז אל תגיד שיש הסכמה עם משה אשר, כי אין הסכמה אתו.

ניסן סלומינסקי: לא אמרתי.

ניסן סלומינסקי: משה לא מצביע.

ניסן סלומינסקי: הסתייגות אחת היא להוסיף דרגה נוספת.

עיסאווי פריג': להלן – הקבוצה.

נסים זאב: מעל איזה סכום?

מיכל בירן: מעל שמונה מיליון שקלים.

נסים זאב: מעל עשרים מיליון שקלים, יהיו עשרה אחוזים.

מיכל בירן: מעל שמונה מיליון.

מיכל בירן: אתה מכיר אנשים נורמליים שהדירה שלהם עולה שמונה מיליון שקלים?

נסים זאב: ודאי שיש.

מיכל בירן: לי אין חברים כאלה.

נסים זאב: הדירה שלי עולה יותר.

ניסן סלומינסקי: מירב, כדי שנתגבש כולם, בואו נחליט על עשרה מיליון שקלים – עשרה אחוזים.

מרב מיכאלי: מקובל.

מרב מיכאלי: כרגיל היושב ראש בא עם הפשרה המושלמת.

ניסן סלומינסקי: עשרה מיליון – עשרה אחוזים.

עיסאווי פריג': יפה.

יעקב ליצמן: כמה כסף זה מכניס?

מיכל בירן: הם לא יודעים.

מרב מיכאלי: יש בזה גם אמירה.

מרב מיכאלי: אנחנו כל הזמן מדברות ומדברים על הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: יש כאן הסבר.

ניסן סלומינסקי: משה, תסביר.

משה אשר: מס הרכישה הוא מס שמוטל כתוספת עלות רכישה.

משה אשר: האדם עוד לא הרוויח אבל כבר גובים ממנו מס על עצם זה שהוא רכש.

משה אשר: זה באופן עקרוני מס שהוא לא על רווח.

משה אשר: בעינינו יש סוג של בעייתיות לגבות בהיקפים משמעותיים גדולים מדי מס בטרם ייצרת רווח מאותו נכס.

משה אשר: יש מעט מאוד דירות בסכום הזה.

משה אשר: בסטטיסטיקה שאנחנו עשינו לגבי חמישה מיליון שקלים, מצאנו שבשנים האחרונות נמכרו כ-300-350 דירות שעלותן מעל חמישה מיליון שקלים.

עיסאווי פריג': אתה אומר שהבסיס לא רחב.

עמר בר-לב: אנשים שאין להם, זה בסדר, ואנשים שיש להם, זה לא בסדר?

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: זאת שאלה.

ניסן סלומינסקי: הדברים נאמרו.

ניסן סלומינסקי: אותי משה שכנע.

עיסאווי פריג': רואה חשבון אשר, אתה מציין שני אלמנטים.

עיסאווי פריג': אתה אומר שבסיס המס לא רחב ואין הרבה.

ניסן סלומינסקי: תציע הצעה ונצביע עליה.

עיסאווי פריג': אני רוצה שההצעה תהיה על בסיס פשרה.

מיכל בירן: מעל שמונה מיליון.

ניסן סלומינסקי: את הדיון הזה כבר קיימנו.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו בהסתייגות.

עיסאווי פריג': חשוב לי הצד המקצועי בדיון.

ניסן סלומינסקי: אתה צריך להצביע על ההסתייגות.

עיסאווי פריג': מה הסכום שבעיניך אפשר להטיל עליו מס, על בן אדם שקונה דירה יקרה?

ניסן סלומינסקי: מה ההצעה עליה אנחנו נצביע?

נסים זאב: אני מציע מעל עשרים מיליון – עשרה אחוזים.

עיסאווי פריג': נשמע את מנהל רשות המסים כי יכול להיות שנשתכנע ונרד מההצעה.

ניסן סלומינסקי: אני השתכנעתי, אבל כבר שמעתי אותו פעם.

ניסן סלומינסקי: בסדר, דבר אליהם כי אני שמעתי והשתכנעתי.

מרב מיכאלי: שאלה חדשה, תשובה חדשה.

משה אשר: אנחנו הצענו שאת מרכיב היוקרה , נגבה מס רכישה בשיעור של שמונה אחוזים.

משה אשר: בהצעה המקורית הגדרנו את מרכיב היוקרה, את הסכום שעולה על חמישה מיליון שקלים.

משה אשר: ההצעה המתוקנת שעומדת בפניכם היא ארבעה וחצי מיליון שקלים.

משה אשר: אנחנו חושבים שזה שיעור גבוה, ואולי יחסית גבוה מאוד.

עמר בר-לב: אבל יש יוקרה ויש יוקרת יתר.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, זה לא ויכוח.

ניסן סלומינסקי: הצעות.

ניסן סלומינסקי: מירב, הצעה.

מרב מיכאלי: אנחנו נשארות בהצעה שלנו.

עיסאווי פריג': 15 מיליון.

עיסאווי פריג': יוקרת יתר, נחייב אותה בעשרה אחוזים.

ניסן סלומינסקי: יש עוד הצעות?

מרב מיכאלי: ה-15 מיליון, זאת הצעה שלך, עיסאווי?

עיסאווי פריג': אני בשם הקבוצה.

מיכל בירן: אם אין הסכמה עם הקואליציה, כל אחד יגיש את שלו.

מיכל בירן: תשאירו את שלנו כעבודה.

ניסן סלומינסקי: מה שלכם כעבודה?

מיכל בירן: מעל שמונה מיליון, עשרה אחוזים.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים להגיע לפשרה יחד אתך, עם צד שמאל וימין.

מיכל בירן: אם זה בפשרה, גם אנחנו מוכנים להתפשר.

ניסן סלומינסקי: 15 מיליון – עשרה אחוזים.

ניסן סלומינסקי: לא אכפת לי.

מיכל בירן: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אז גם נסים ילך אתנו.

ניסן סלומינסקי: 15 מיליון – עשרה אחוזים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההצעה של הקבוצה פלוס הקבוצה פלוס החבורה?

ניסן סלומינסקי: מי בעד להוסיף עוד דרגה של דירה ששוויה מעל 15 מיליון שקלים, עשרה אחוזים?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: אושר.

מרב מיכאלי: יש לנו עוד הסתייגות.

שגית אפיק: נאמר רק על מה הצבעתם.

שגית אפיק: במס רכישה אתם רוצים שבין ארבעה וחצי מיליון ל-15 מיליון, תהיה מדרגה של שמונה אחוזים.

שגית אפיק: מעל 15 מיליון שקלים, תהיה מדרגה של עשרה אחוזים.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: זאת ההצעה.

אורי מקלב: יש חלק שני.

אורי מקלב: בדירות הנמוכות התקרה תעלה ולא למיליון ומאתיים אלף שקלים.

ניסן סלומינסקי: עזוב.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה, תעלה, אבל אי אפשר.

אורי מקלב: אני מעלה את זה.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר כי לא נעשה כאן את המסחר.

מיכל בירן: אני רוצה להעלות הסתייגות לגבי המדרגה התחתונה.

מרב מיכאלי: אני רוצה לוודא.

מרב מיכאלי: ה-15 מיליון עבר.

שגית אפיק: כן, עבר.

ניסן סלומינסקי: זאת הייתה הצעה של כולנו.

ניסן סלומינסקי: אם מישהו רוצה להסתייג, יגיד ונצביע.

ניסן סלומינסקי: אין יותר משא ומתן.

מיכל בירן: יש הסתייגות נוספת.

מיכל בירן: אני רוצה שהמדרגה התחתונה לא תהיה מיליון ו-250 אלף אלא כפי שזה היה, מיליון ו-400 אלף.

מיכל בירן: היום אין דירות במיליון ו-250 אלף – למרות שאני חברת כנסת, אין לי כסף לקנות דירה – ואני חושבת שזה בסיסי.

מיכל בירן: למי שקונה דירה צנועה, לא צריך להעיק עליו.

עיסאווי פריג': את רוצה להעלות את הסכום למיליון ו-400.

ניסן סלומינסקי: אנחנו דיברנו על דירה ששוויה מיליון ו-470 אלף.

שגית אפיק: העניין הוא שכרגע יש הוראת שעה עד 2015 שאכן המדרגה הראשונה היא מיליון ו-470 אלף.

שגית אפיק: ב-1 בינואר 2015 הסכומים יחזרו להיות מיליון ו-240 אלף.

עיסאווי פריג': עד ה-1 בינואר 2015 יהיה בסדר.

עיסאווי פריג': הם מסכימים.

שגית אפיק: היא מציעה גם שם לשנות את זה למיליון ו-470 אלף.

מיכל בירן: זה ממש סביר.

שגית אפיק: נכון.

שגית אפיק: זה סביר.

ניסן סלומינסקי: זה באמת סביר.

מרב מיכאלי: יש הסתייגות על זה, שזה יישאר מיליון ו-400 אלף.

ניסן סלומינסקי: על זה אנחנו מדברים.

מרב מיכאלי: זאת אומרת שזאת לא תהיה הוראת שעה אלא תהיה הוראת קבע.

שגית אפיק: נכון.

מרב מיכאלי: אנחנו חוזרות ואומרות שוב שאלה לא התעקשויות סתם.

מרב מיכאלי: ניסן, חשוב לי לנמק את ההסתייגות הזאת.

מרב מיכאלי: זאת לא התעקשות.

מרב מיכאלי: זאת הסתייגות חשובה ואני רוצה לנמק אותה.

ניסן סלומינסקי: הסברנו וכולם הבינו.

ניסן סלומינסקי: מה שקיים היום, במקום לפי הוראת הקבע שיש כאן, בעוד שנתיים, במקום שהסכום יעלה, הוא יורד ואנחנו רוצים להשאיר את הסכום באותו סכום.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות התקבלה.

עיסאווי פריג': העלאת הסף.

עיסאווי פריג': זה חשוב.

שגית אפיק: ההסתייגות התקבלה.

שגית אפיק: מה-1 בינואר 2015 יהיה כמו הוראת השעה, מיליון ו-470 אלף, עם עדכוני המדד שיחולו.

ניסן סלומינסקי: ממשיכים.

ניסן סלומינסקי: אתם רוצים להמשיך עם ההסתייגויות?

עיסאווי פריג': מה שקשור למשפרי דיור, יורד.

שגית אפיק: הסתייגויות של סיעת בל"ד.

שגית אפיק: יש כאן מישהו שמייצג את סיעת בל"ד?

מיכל בירן: אפשר לדבר בשמם?

שגית אפיק: לא.

עיסאווי פריג': אל תמחקי.

עיסאווי פריג': הם ידברו במליאה אם הם רוצים.

שגית אפיק: אם אף אחד לא מציג את ההסתייגויות כאן, הן לא עולות למעלה.

עיסאווי פריג': זה לא הגון.

עיסאווי פריג': תנו להם.

שגית אפיק: אני אומר את ההסתייגויות ומישהו ייקח אותן על עצמו.

שגית אפיק: העלאת מדרגות מס הרכישה.

ניסן סלומינסקי: כולם יהיו נגד ואז זה יעלה למעלה.

ניסן סלומינסקי: לא?

שגית אפיק: כן, אבל צריך להגיד מה ההסתייגות.

שגית אפיק: אתה לא יכול להצביע על כלום.

שגית אפיק: ההסתייגות אומרת להעלות את מדרגות מס הרכישה.

שגית אפיק: את המדרגה הראשונה להוריד לארבעה אחוזים, במדרגות שלאחר מכן להעלות משש לשבע, משמונה לתשע ומחמש לשבע.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה לאמץ את ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: לא.

שגית אפיק: ההסתייגות יורדת.

שגית אפיק: חד"ש מבקשים שהמדרגה השנייה תבוטל, המדרגה של חמישה אחוזים.

שגית אפיק: מבקשים להעלות את השיעורים משבעה לשמונה אחוזים ומשמונה לעשרה אחוזים.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה לאמץ את ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: לא.

שגית אפיק: ההסתייגות יורדת.

שגית אפיק: אין אף אחד מטעם חד"ש.

שגית אפיק: יש כאן הסתייגות של חבר הכנסת ליצמן לעניין תושב חוץ.

שגית אפיק: אתה מבקש שיראו מכירת דירה שפוצלה למספר יחידות דיור כמכירת דירה אחת.

יעקב ליצמן: מישהו גר בשלושה חדרים ורוצה למכור דירה אחת, הוא ישלם על זה מס?

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של ליצמן?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב ליצמן: עפר, לא אוטומטית כששומעים הסתייגות של ליצמן צריך להצביע נגד.

ניסן סלומינסקי: דווקא הרב פעמים הצבענו אתך בעד.

יעקב ליצמן: למישהו יש דירה, הוא מפצל אותה ורוצה למכור חלק מהדירה.

יעקב ליצמן: צריך להבין על מה מדובר.

יעקב ליצמן: אני מבקש רביזיה.

שגית אפיק: רביזיה על ההסתייגות של חבר הכנסת ליצמן.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר יהיה להצביע על כל הפרק הזה.

יעקב ליצמן: לפי המצב, ממילא אתה יושב עוד חצי שעה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אני הולך להצביע עכשיו על החוק, על משפרי הדיור.

שגית אפיק: על הכול, גם על מס שבח וגם על משפרי דיור.

יעקב ליצמן: אני מבקש עוד פעם להסביר את ההסתייגות שלי.

שגית אפיק: אי אפשר.

שגית אפיק: כבר הצביעו עליה.

שגית אפיק: רק ברביזיה.

עפר שלח: אפשר להצביע עכשיו על הרביזיה.

ניסן סלומינסקי: אם הוא יסכים, אני אצביע.

שגית אפיק: יש הסתייגות נוספת של הקבוצה ויש עניין אחד, אביבה, שהבטחתם לחזור אליו עם תשובה.

יעקב ליצמן: שגית, הרביזיה שלי היא רק לגבי תושב חוץ לארץ?

שגית אפיק: ההסתייגות שלך הוא לתושב חוץ.

יעקב ליצמן: יורד.

שגית אפיק: יורד.

שגית אפיק: בסדר.

שגית אפיק: יורד מהרביזיה או יורד מההסתייגות?

יעקב ליצמן: מהרביזיה.

יעקב ליצמן: מההסתייגות לא.

שגית אפיק: הסתייגות של הקבוצה לגבי זכאי הלוואות לדיור, להוריד את הריבית לזכאי משרד הבינוי והשיכון שזכאים להלוואה לדיור בשיעור שנע בין שמונים אלף למאה אלף שקלים לזוג.

שגית אפיק: להוריד את הריבית לשני אחוזים מטעם משרד השיכון.

שגית אפיק: נעשה תיקון דומה לפני שנה וחצי על ידי הוועדה הזאת ושם ירדה הריבית לשלושה אחוזים.

שגית אפיק: עכשיו הבקשה היא להוריד את הריבית לשני אחוזים כדי שזה יעלה בקנה אחד עם הריבית במשק.

עיסאווי פריג': יש מישהו נגד זה?

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: כולם בעד.

אורי מקלב: לאחר שהוועדה הורידה את הריבית, אחוז לקיחת המשכנתאות עלה במאות אחוזים.

יעקב ליצמן: אמרנו שבמשרד השיכון הריבית יותר גבוהה מאשר בבנקים.

יעקב ליצמן: לכן צריך להוריד את הריבית לזוגות הצעירים.

אורי מקלב: במקום שיישארו מאות מיליוני שקלים במשרד השיכון.

ניסן סלומינסקי: אריאל יוצר, משרד האוצר.

אריאל יוצר: הצעד שמדובר עליו כאן, למעשה זה המצב שיש בתוקף היום עד סוף שנת 2013.

אריאל יוצר: הדיון האם הצעד הזה הוא צעד מוצלח ומה ההשפעות שלו הוא דיון מורכב ואני מציע שאין סיבה דחופה לבטל את זה כרגע.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: זאת ריבית גבוהה.

אריאל יוצר: אני יכול לתת את כל הטיעונים ואת הבעייתיות של הנושא הזה.

אריאל יוצר: גם כך זה המצב כרגע.

אריאל יוצר: אני מציע שבמידה ורוצים לעשות את זה, ננהל על העניין הזה דיון מסודר עם כל היתרונות והחסרונות של הצעד כי כרגע זה המצב נכון להיום עד סוף שנת 2013.

ניסן סלומינסקי: מה המשמעות הכספית אם יעשו את זה?

אריאל יוצר: המשמעות הכספית הוערכה בחוק האמור ב-150 מיליון שקלים.

שגית אפיק: היא הוגבלה ב-150 מיליון שקלים עד סוף שנת 2013.

יעקב ליצמן: זה לא יכול להיות.

יעקב ליצמן: בשנים עברו הסבסוד במשרד השיכון הוא 300 מיליון שקלים.

ניסן סלומינסקי: חבריי חברי הקואליציה.

ניסן סלומינסקי: למרות שאנחנו כן רוצים להוריד את הריביות על המשכנתאות, בחוק הזה מאחר שאנחנו הולכים בהבנה לבטל כאן מיליארד וחצי שקלים, אני לא מרגיש שאנחנו יכולים מהצד להוסיף עוד דבר כזה, מה עוד שלא קיימנו דיון ולא שמענו את הצדדים לכאן ולכאן.

ניסן סלומינסקי: אני מציע לחבריי לא לגעת בזה כרגע, לא לאשר את זה ונקיים על זה דיון, כמו שבזמנו דיברנו עת היה כאן שר השיכון.

ניסן סלומינסקי: דיברנו על כך שנקיים על זה דיון בנפרד ואחרי שנשמע את כל הצדדים ונרגיש שכך צריך להיות ולא נהיה תחת ההבנות בנושא, אז נוכל לעשות את זה.

אורי מקלב: אפשר להצביע ולפצל את זה.

ניסן סלומינסקי: לא צריך לפצל.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נדון בזה.

ניסן סלומינסקי: אני מציע להוריד את ההסתייגות הזאת ואחרי הפגרה אנחנו נקיים דיון אליו נזמין את שר השיכון ואת כל האנשים הרלוונטיים, נשמע את כל הצדדים ואם נרגיש שכך צריך לעשות, נוכל אז לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: נעשה את זה אחרי שבאמת נבין ולא נהיה כפופים לזה שהגענו להסכם טוב ואנחנו כאילו מהצד מכניסים עוד משהו שהוא לא הוגן.

אורי מקלב: הצעת פשרה.

אורי מקלב: מכיוון שוועדת הכספים קיבלה, כדי לא לבטל עד שתדון, אני מציע שימשיכו בהסדר הקיים היום ולא יופסק ההסדר הזה.

אורי מקלב: אנשים מתחילים את התהליך.

ניסן סלומינסקי: מאחר והוא אומר שבין כה וכה זה קיים עד סוף 2013, לפני סוף השנה נקיים את הדיון הזה.

יעקב ליצמן: נחיל את זה רק על זוג צעיר ועד מחיר מסוים.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב שאני לא חושב שזה הוגן שנעשה דבר כזה בלי שקיימנו דיון ועוד אגב זה שאנחנו מוחקים כאן מיליארד וחצי.

עיסאווי פריג': זה לא המניע.

עיסאווי פריג': המניע הוא 150 מיליון שקלים.

ניסן סלומינסקי: אני אומר את זה.

עיסאווי פריג': ההיגיון אומר להוריד.

ניסן סלומינסקי: איזה הגיון?

ניסן סלומינסקי: אמרתי שאני רוצה אבל לא קיימנו דיון ושמענו את הצדדים, ושנית, אני לא מרגיש שזה הוגן מהבחינה שלנו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מוחקים מיליארד וחצי ומהצד ניקח עוד 150 מיליון שקלים.

ניסן סלומינסקי: אני לא מרגיש שזה הוגן.

ניסן סלומינסקי: אחרי הפגרה נקיים דיון ואם נשתכנע, בידינו הדבר.

ניסן סלומינסקי: אורי, הצעת את ההצעה.

ניסן סלומינסקי: אם מישהו רוצה להציע, נצביע.

אורי מקלב: אנחנו נציע.

ניסן סלומינסקי: אני אומר מה אני מרגיש ואני חושב שזה לא הוגן.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה להציע כאן הסתייגות?

אורי מקלב: אני רוצה להסביר את זה.

ניסן סלומינסקי: לא, לא להסביר.

ניסן סלומינסקי: כבר הסבירו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עכשיו בהצבעות.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, יש כאן הסתייגות.

שגית אפיק: להוריד את הריבית לשני אחוזים.

אורי מקלב: אני מגביל את זה ל-25 מיליון.

אורי מקלב: אני מתחבר לדבריך.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על 25 מיליון.

אורי מקלב: אני אומר לחברי הקואליציה לאשר את זה לתקופה מוגבלת כדי שתספיק לדון בנושא.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות של אורי?

יעקב ליצמן: גם של הקבוצה.

יעקב ליצמן: גם שלי.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות של אורי והקבוצה?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נקיים דיון נפרד בנושא הזה.

שגית אפיק: שתי שאלות לרשות המסים.

שגית אפיק: הראשונה, הבטחתם לבדוק את תקופות הצינון לגבי מתנה ולחזור אלינו עם תשובה.

שגית אפיק: השאלה השנייה, בימים האחרונות היועץ המשפטי לכנסת, אני ויושב ראש הכנסת קיבלנו מספר מכתבים הן מלשכת עורכי הדין והן מלשכת רואי החשבון שלטענתם כיוון שהגיעו אתם להסכמות שונות, ורשות המסים בשלב מסוים חזרה בה מההסכמות האלה והן לא עולות כאן, יש חשש שיהיה קושי ליישם את הצעת החוק הזאת וכי יש בה חסרים מקצועיים והיא עלולה להיות בעייתית.

שגית אפיק: אני רוצה לקבל את ההתייחסות שלכם לכך ולהוריד את הנושא הזה מהשולחן.

שגית אפיק: הם טוענים שההצעה הופכת להיות לא מקצועית, לא רצינית, קשה ליישום.

שגית אפיק: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות שלכם.

עיסאווי פריג': להלן – הקבוצה אתך.

שגית אפיק: זאת לא הקבוצה.

שגית אפיק: אלה הלשכות שפנו ליושב ראש הכנסת, ליועץ המשפטי לכנסת ואלי.

שגית אפיק: לגבי קיצור תקופות הצינון לגבי מתנה, הבטחתם שתחזירו תשובה לוועדה.

שגית אפיק: אמרתם שתשקלו את זה.

משה אשר: במודל של הכחול.

משה אשר: אנחנו נשארים בכחול.

אורי מקלב: מה זה אומר?

שגית אפיק: לא הבנתי את התשובה.

שגית אפיק: אתה חושב שהצעת החוק הזאת ניתנת ליישום, אין בה צרכים חדשים ואין צורך בהסכמות אליהן הגעתם עם הלשכות?

אורי מקלב: אתם הודעתם בדיון.

אורי מקלב: אני נכחתי בדיון.

משה אשר: בפני הוועדה הוצגו שתי תפיסות, האחת שהייתה בהצעת החוק ואחת נוספת.

משה אשר: בסופו של דבר הוועדה הכריעה בהצעה הזאת.

שגית אפיק: אבל אחרי שהוועדה הכריעה, המשכתם לעשות הסכמות.

שגית אפיק: חזרתם אלינו עם נוסחים שונים.

שגית אפיק: הטענה שלהם היא שההצעה כפי שהוועדה עומדת להצביע עליה – וכיועצת משפטית של הוועדה אני רוצה לוודא את זה קודם – היא הצעה בעייתית.

שגית אפיק: יש בהצעה בעיות שונות והן עלולות להתגלות במהלך היישום.

משה אשר: בכל הצעה יש יתרונות וחסרונות.

משה אשר: ההצעה הזאת היא ישימה ובוודאי יותר טובה מכפי שיש לנו היום.

משה אשר: לכן, כפי שחברי ועדת הכספים הכריעו.

שגית אפיק: אתה מצביע על סעיף 43(1).

שגית אפיק: פסקה (2) יורדת כי הצבענו עליה כבר בשערוך.

שגית אפיק: סעיף 43(1), 43(3) עם התיקונים של שתי ההסתייגויות שהתקבלו, 43(4) עם התיקונים שאביבה הקריאה, 46 ו-47 עם התוספות, פסקה (8), פסקה (9), פסקה (10), פסקה (11), פסקה (12), פסקה (13), פסקה (14ׂ), פסקה (15), פסקה (16).

שגית אפיק: פסקה (17) יורדת כי הצבענו עליה אתמול בפעולה חייבת בדיווח וקנס גירעון.

שגית אפיק: סעיף 44א(1)(ב), (ג), (ד) עם התוספות שהוקראו.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להבין.

ניסן סלומינסקי: אחרי שאנחנו מצביעים ומאשרים את זה, אין משפרי דיור שלושה וחצי אחוזים?

עיסאווי פריג': אין.

אורי מקלב: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית האם מצביעים גם על מס השבח לגבי דירה שנייה?

שגית אפיק: הכול נכנס פנימה.

אורי מקלב: אני מבקש שתי הסתייגויות בשם הקבוצה.

אורי מקלב: ראשית, היה מדובר על כך שלשכת עורכי הדין ואחרים ישבו ויגיעו להסכמות גם לגבי מתנה.

אורי מקלב: אני שומע כאן עכשיו שלא הגעתם להסכמות ולכן גם לא הגשנו הסתייגויות בכתב אלא חיכינו לראות מה אתם מציעים.

אורי מקלב: במתנה צמצמתם את המושג של מתנה לא רק במובן ההרחבה של קרוב משפחה אלא צמצמתם את זה רק לאבא ובן.

אורי מקלב: זה אומר שאם אדם קנה דירה לבן שלו לפני גיל 18, אין כזה דבר לרשום דירה על שם ילד לפני גיל 18.

אורי מקלב: כשהוא קונה על שם הילד שלו, זה כשהילד לפני גיל 18 והוא קונה לעצמו.

אורי מקלב: הגיע לגיל 18, הוא נותן לו את הדירה.

ניסן סלומינסקי: אורי, מה ההסתייגות שלך?

ניסן סלומינסקי: אתה מתחיל את הדיון שכבר עשינו.

ניסן סלומינסקי: תגיד את ההסתייגות שאתה רוצה.

אורי מקלב: אני מסביר את ההסתייגות.

יעקב ליצמן: הוא אמר שלא נתנו לו להגיש הסתייגות כי הם אמרו שיבואו עם הסכמות.

ניסן סלומינסקי: אני נותן לו להגיש הסתייגות אבל לא דיון.

יעקב ליצמן: הוא מסביר את ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: לא, את הדיון הזה כבר עשינו.

ניסן סלומינסקי: תאמין לי שאני יודע אותו בעל פה.

ניסן סלומינסקי: תגיד לי את ההסתייגות.

אורי מקלב: בתוך הדקה ורבע שיש לי, אני רוצה גם להסביר את זה.

אורי מקלב: ההסתייגות אומרת שדירה ראשונה שאתה מעביר לילד שלך במתנה, תחול תקופת הצינון כפי שהייתה עד היום.

אביבה אטיאס: אל תשכח שיש ליניאריות פטורה.

אביבה אטיאס: הרי הבן נכנס לנעלי האבא.

ניסן סלומינסקי: אורי, זה לא רציתי שיהיה כי זה היה כבר בדיון שקיימנו.

ניסן סלומינסקי: אם אתה יודע לנסח הסתייגות, נסח אותה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להשאיר את התקופה כפי שהיה עד עכשיו.

משה אשר: אנחנו לא מקבלים את זה.

ניסן סלומינסקי: יש כאן הסתייגות של אורי.

אורי מקלב: ושל הקבוצה.

ניסן סלומינסקי: רשות המסים לא מקבלת אותה.

שגית אפיק: תחזור על ההסתייגות כדי שנרשום אותה.

אורי מקלב: בהעברה למתנה, התקופה עליה יחול הפטור תהיה כפי שהייתה עד היום.

שגית אפיק: לבטל את תקופות הצינון ואת הקריטריון החדש לתקופות הצינון כפי שמוצע כאן.

שגית אפיק: אחרי: זאת הסתייגות אחת.

שגית אפיק: הנושא השני הוא הנושא עליו דיברנו, הנושא של ביטול הפטור של ארבע שנים בדירה שנייה.

שגית אפיק: עד היום היה פטור אם החזקת בדירה השנייה ארבע שנים.

יעקב ליצמן: אגב, מתי זה נכנס לתוקף?

אורי מקלב: מ-2014.

אורי מקלב: מה-1 בינואר 2014.

אורי מקלב: כולם אומרים שעל דירה אחת אמור להיות פטור.

אורי מקלב: המצב עכשיו, בניסוח של החוק עכשיו, זה אומר שגם אם מכרתי את הדירה שלי היחידה, הדירה שלי שאני גר בה, כשאני מוכר אותה כדי לשפר את הדיור, אני צריך לשלם מס שבח.

אורי מקלב: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

אורי מקלב: זה דבר שגם אתם הסכמתם שהוא דבר לא הגיוני.

אורי מקלב: זאת לקונה מאוד גדולה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: הבנו.

ניסן סלומינסקי: לפני שנצביע על החוק עצמו, יש כאן שתי הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: אני לא חושב שנצליח בזמן של הצבעה כשלא הצלחנו בדיונים רחבים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא יכולים לקיים כאן דיון כי אנחנו בשלב ההצבעה.

ניסן סלומינסקי: אפשר להעלות את זה לדיון נוסף אבל לא צריך לעשות את זה עכשיו בחוק ההסדרים.

אורי מקלב: זה בנימוקי ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: הסתייגות ראשונה של אורי.

אורי מקלב: של הקבוצה.

עיסאווי פריג': להלן – הקבוצה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

מרב מיכאלי: אנחנו בעד ההסתייגות של אורי.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות השנייה של הקבוצה ואורי?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

ניסן סלומינסקי: אורי, את כל הדיון הזה אנחנו נקיים אבל בניחותא.

אורי מקלב: אני יודע שמאחורי המלים האלה אין שום דבר.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אתה תראה שנעשה את זה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו עכשיו מצביעים על החוק עצמו.

שגית אפיק: על הסעיפים שאמרתי קודם.

ניסן סלומינסקי: על כל הסעיפים ששגית ציינה.

שגית אפיק: עם ההסתייגויות שהתקבלו ועם התיקונים שהוקראו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור החוק עם הסעיפים והתיקונים כפי ששגית הקריאה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: רבותיי, היסטוריה.

ניסן סלומינסקי: הסעיפים – אושרו פה אחד.

עיסאווי פריג': ליצמן, התייעצות סיעתית לפני הפרק הבא.

ניסן סלומינסקי: בוא קודם נראה מה הפרק הבא.

יעקב ליצמן: יש לי רביזיה על אורי.

שגית אפיק: מה זה רביזיה על אורי?

יעקב ליצמן: על ההסתייגות של אורי.

ניסן סלומינסקי: אני כבר הצבעתי.

שגית אפיק: לא שמעתי שאמרת רביזיה.

יעקב ליצמן: אני אומר עכשיו.

שגית אפיק: אתה לא יכול להגיד עכשיו.

שגית אפיק: הוצבע כל הפרק.

שגית אפיק: הצבעתם על הכול.

יעקב ליצמן: רביזיה על החוק.

שגית אפיק: זה אתה יכול.

ניסן סלומינסקי: בינתיים לא נכנס הנושא של משפרי הדיור.

יעקב ליצמן: על זה לא הגשתי רביזיה.

ניסן סלומינסקי: הגשת רביזיה על החוק.

גילה גמליאל: הוא יכול להגיש רביזיה על כל הפרקים חוץ ממשפרי דיור.

ניסן סלומינסקי: יש לנו עכשיו את הרביזיות.

שגית אפיק: אתה יכול להגדיר את הרביזיה שלך כפי שאתה רוצה.

שגית אפיק: פרק מיסוי מקרקעין כולל הרבה דברים.

יעקב ליצמן: יש רביזיה.

ניסן סלומינסקי: ליצמן מגיש רביזיה על אורי.

שגית אפיק: לא, לא על אורי.

שגית אפיק: הוא לא יכול להגיש על אורי.

יעקב ליצמן: אנחנו רוצים להקל על זוגות צעירים ואתם לא נותנים.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, רביזיות.

ניסן סלומינסקי: יש רביזיה אחת של מירב על הכול.

ניסן סלומינסקי: רביזיית סל.

מיכל בירן: את יכולה להסביר את ההיגיון?

עיסאווי פריג': תסבירי את ההיגיון שהחברים ידעו על מה הם מצביעים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה של מירב?

עיסאווי פריג': אתה צריך ללכת סעיף-סעיף.

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: הוא יכול להגדיר את זה כך.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה של מירב?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: הרביזיה לא התקבלה.

עיסאווי פריג': לפני הפרק הבא, אני מבקש התייעצות סיעתית.

מיכל בירן: כן.

מיכל בירן: התייעצות סיעתית.

עיסאווי פריג': שגית, כמה פרקים נשארו לנו?

שגית אפיק: שניים.

ניסן סלומינסקי: עכשיו 6:30, הפסקה חמש דקות וחוזרים ב-6:35.

בשעה 18: חברת משלח יד זרה וחברה נשלטת זרה

ניסן סלומינסקי: אנחנו מתחילים עם החמי"ז-חנ"ז.

שגית אפיק: חברת משלח יד זרה וחברה נשלטת זרה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: הנושא הראשון שעולה הוא הנושא של חמי"ז-חנ"ז.

ניסן סלומינסקי: אני אתן למנהל רשות המסים להסביר את הנושא.

ניסן סלומינסקי: מאחר והמגמה היא לפצל, אני אתן את רשות הדיבור למנהל רשות המסים כדי שיוכל להסביר לנו את הנושא.

משה אשר: בקצרה.

משה אשר: חנ"ז זה ראשי תיבות של חברה נשלטת זרה, וחמי"ז זה ראשי תיבות של חברת משלח יד זרה.

משה אשר: מדובר בשני סוגים של חברות זרות.

משה אשר: למעשה מדובר בסעיפים אנטי תכנוניים של השקעות של ישראלים בחוץ לארץ ומניעת תשלומי מסים בישראל.

משה אשר: במסגרת סגירת פרצות המס לאור חוק ההסדרים הבאנו לא מעט תיקונים ואחד מהם או שניים מהם אלה הם התיקונים האלה.

משה אשר: סדרת תיקונים במקומות בהם יש נזילות מס משמעותיות.

משה אשר: תוך כדי הדיונים המעמיקים בכל הנושאים, בנושא הזה עלו מספר הערות של הלשכות המקצועיות והגענו אתם אפילו לנוסחים מוסכמים אבל לא הספקנו להקריא את הנוסחים ולקיים על הנוסחים המשותפים דיון בוועדה.

משה אשר: לכן אנחנו מבקשים לפצל את הנושא הזה ולדון בו מחוץ לחוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: כי לא הספקתם לקיים את הדיון, אתה ממליץ לפצל.

שגית אפיק: זה לא עניין של המלצה.

שגית אפיק: לא הספקנו לסיים את הדיון, כך שאי אפשר להגיע להצבעות.

ניסן סלומינסקי: לפני שנפצל את זה, אני רוצה לומר שהתקיימו בשני הנושאים האלו דיונים לעומק, דיונים שנמשכו הרבה שעות.

ניסן סלומינסקי: התקיימו דיונים עם רשות המסים, כמובן עם הוועדה, עם חלק מהלשכות ועם אנשים שקשורים ונדמה לי שבאו במיוחד לצורך כך אנשים מחוץ לארץ.

ניסן סלומינסקי: התקיימו דיונים אבל הרגשנו שהנושא לא סגור.

משה אשר: בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: לכן ביקשנו מרשות המסים שאם היא מרגישה שזה חשוב, שתשב עם לשכת עורכי הדין ועם לשכת רואי החשבון ועם גורמים נוספים שרלוונטיים לנושא ובסופו של דבר תגבש הצעה טובה ומקובלת, כך שלא נתחיל עוד פעם לדון על כל פרט ולשמוע עשרים דעות על כל דבר.

ניסן סלומינסקי: הם הגיעו אלינו לפני כמה ימים עם הצעה שהם אומרים שהיא הצעה מוסכמת על כולם, אבל כבר לא יהיה לנו את הזמן לקיים דיון כי כבר נכנסנו למסגרת ההצבעות ולכן אנחנו מפצלים את הנושא.

ניסן סלומינסקי: בשבוע הבא נשתחרר מההצבעות – לא ממש, כי יש לנו עוד הצבעה אחת גדולה על התקציב עצמו – ונוכל לדון בזה.

ניסן סלומינסקי: כרגע אנחנו מנועים מלהצביע על התקציב כי תקציב הביטחון עוד לא נמסר.

יעקב ליצמן: כמה תקציב הישיבות?

עדי קול: אולי אין?

ניסן סלומינסקי: רק רגע.

ניסן סלומינסקי: אין.

יעקב ליצמן: זה מה שאני אומר.

ניסן סלומינסקי: רק בשבוע הבא תשב הוועדה המיוחדת לתקציב הביטחון לדיון.

ניסן סלומינסקי: רק אחרי כן אנחנו כוועדת כספים נוכל לקבל ממנה את המלצותיה ואז נוכל לקיים את ההצבעה לגבי התקציב.

ניסן סלומינסקי: בדרך כלל, כפי שכולם יודעים, כל מה שקשור לתקציב, כל ההסתייגויות, אוטומטית עלו למליאה דרך המחשב ואנחנו לא דנים בזה, בניגוד לחוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: לכן היה סיכום עם משה אשר, לאור העובדה שהנושא לא היה בשל ומוכן, שהיום נפצל אותו ובשבוע הבא, כשיהיה בעזר השם זמן, נקיים את הדיון כי בסך הכול שני הנושאים האלה הם מאוד חשובים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לוחצים עליהם כי זה גם עוזר לכל אותו תהליך בו אנחנו לוחצים על רשות המסים – והיא עושה זאת גם בעצמה – לחסום פרצות מס ולנסות להביא כספים ממקומות אחרים כדי שלא נצטרך להטיל עוד מסים ועוד מסים על תושבי ישראל או על מעמד הביניים והנמוך.

ניסן סלומינסקי: משה, גם על דעתך אנחנו מפצלים.

שגית אפיק: ההחלטה היא לפצל את זה לפי סעיף 84 לתקנון.

שגית אפיק: מדובר בסעיפים 40(3), (20), (21), (22), (42), (ב1)(א) ב-9, ו-(ג1).

שגית אפיק: אתה יכול להצביע על פיצול.

שגית אפיק: זה יעלה למליאה עם יתר הפיצולים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד פיצול נושא חמי"ז וחנ"ז?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: הפיצול – אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: אדוני מנהל רשות המסים, עכשיו עליך ההוכחה שכשאנחנו נבוא לדון לא יתברר לנו פתאום שרואי החשבון התכוונו לזה ועורכי הדין התכוונו לזה ואתם התכוונתם לזה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מקווים שילך טוב וחלק.

ראובן ריבלין: אנחנו נוכיח לך שאפשר להעביר חוקים גם לא דרך חוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: כי הנושאים האלה חשובים.

ניסן סלומינסקי: הנושאים האלה הם מאוד חשובים ואנחנו מאוד תומכים בהם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים לסעיף השני שהוא קביעת ארנונה לפי מיצוי כושר השתכרות.

שגית אפיק: יש כאן גם מקדם עדכון.

אחמד טיבי: קח בחשבון שאני יוצא בעוד שבע דקות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מעלים את הנושא של ארנונה לפי מיצוי כושר השתכרות.

ניסן סלומינסקי: בקשתי ותחינתי, קשה עלי כי הודעתי שנפצל את זה וזאת הייתה תחושתי, אבל כרגע אני לא יכול.

ניסן סלומינסקי: רציתי לפתוח בפיצול, דבר שהיה אולי טוב, אבל כרגע אני לא יכול כך שאני מעלה את זה.

יעקב ליצמן: אולי תעלה את זה להצבעה ונצביע.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מעלים עכשיו את הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: שגית.

שגית אפיק: בפניכם יש שני דברים.

שגית אפיק: אנחנו בפרק ג' שאצלכם מופיע ב', מקדם עדכון ומיצוי כושר השתכרות.

שגית אפיק: פרק ג', רשויות מקומיות, סימן ב': תיקוני חקיקה.

שגית אפיק: זה כולל שני תיקונים.

שגית אפיק: בכחול זה בעמוד 616.

שגית אפיק: סעיף 16 כולל שני תיקונים.

שגית אפיק: פסקה אחת עוסקת במקדם העדכון שהוועדה קיימה עליו דיון ביחד עם ההסדר של הרשויות המקומיות.

עיסאווי פריג': ה-0.3.

שגית אפיק: יש לנו כאן כמה תיקוני נוסח שתכף אתייחס אליהם.

שגית אפיק: הפסקה השנייה היא הפסקה של מיצוי כושר השתכרות שגם אני מודה שהבנתי שלא יסתיים בה הדיון.

שגית אפיק: אני חושבת שעלו בא שאלות.

שגית אפיק: אני לפחות הצגתי בעיות עקרוניות ולא הגענו לבעיות הספציפיות ולא הסתיים הדיון.

שגית אפיק: עלו בה בעיות ספציפיות.

שגית אפיק: הוצאתי את הפרוטוקול לוודא את זה עם עצמי.

שגית אפיק: הבטיחו לנו תשובות.

שגית אפיק: ראובן קוגן אומר כמה פעמים: נחזור אליכם עם תשובות.

שגית אפיק: אלעזר במברגר, היועץ המשפטי של משרד האוצר ואיתיאל מלאכי, היועץ המשפטי של משרד הפנים הבטיחו לחזור עם תשובות לגבי הסוגיות העקרוניות שבחלקן גם אני העליתי.

שגית אפיק: לא הספקנו להגיע לשאלות היותר ספציפיות.

שגית אפיק: אתה גם סיכמת את הדיון ואמרת: "אני מרגיש שלא הגענו למיצוי כושר הדיון ואנחנו נצטרך בינינו לחשוב ולראות איך מתקדמים, בוודאי שיצטרך להיות לפחות עוד דיון אחד, אז בינתיים אנחנו נעצרים כאן".

ניסן סלומינסקי: את זה אני אמרתי?

שגית אפיק: כן.

שגית אפיק: הוצאתי את הפרוטוקול לבדוק את עצמי.

שגית אפיק: האמת שלא קיבלתי אפילו הסתייגות לדבר הזה, כך שאני לא יודעת איך אתה יכול להתקדם להצבעה.

שגית אפיק: הדיון לא מוצה.

שגית אפיק: אם רוצים למצות את הדיון, אפשר אבל לא בזמן הצבעות.

יעקב ליצמן: אמרנו שאין הגדרה.

שגית אפיק: זה היה בשאלות.

ניסן סלומינסקי: שגית תסיים להציג את הנושא ומי שרוצה, יירשם.

ניסן סלומינסקי: נשמע אחד את השני.

גילה גמליאל: מי מהאוצר עונה לנו?

ניסן סלומינסקי: קודם שגית תסיים את דבריה.

משה גפני: למה צריך לענות?

משה גפני: לפי מה שנאמר הדיון לא מוצה.

אלעזר שטרן: אפשר למצות אותו?

ניסן סלומינסקי: תן לשגית לסיים את דבריה.

שגית אפיק: אני אומרת שברגע שלא הסתיים הדיון ואין בפניך איזשהו נוסח אחר שאפשר לדון עליו, אני לא יודעת איך אתה יכול לכת להצבעות.

שגית אפיק: שאל חבר הכנסת אלעזר שטרן האם אפשר למצות את הדיון ולהתקדם בו.

שגית אפיק: התשובה היא כן.

שגית אפיק: לא נהוג לעשות את זה בזמן הצבעות, לא עשינו גם בפרקים האחרים.

אלעזר שטרן: השאלה שלי הייתה שאלה אחרת.

שגית אפיק: אבל אפשר להמשיך.

אלעזר שטרן: המוזיקה הייתה אחרת.

ניסן סלומינסקי: שגית, מאחר שאנחנו מכירים את כישוריך כעורכת דין, תגידי לנו במלים אחרות האם אנחנו יכולים להתקדם או לא.

שגית אפיק: לא הסתיים הדיון.

שגית אפיק: עלו כאן בעיות עקרוניות, לא נכנסנו אפילו לבעיות הספציפיות והנוסח נותר כפי שהוא.

שגית אפיק: אתמול בערב הועבר אלי נוסח שבא לתקן.

אלעזר שטרן: ניסן, אתה לא תשמע אצלה את התשובה.

אלעזר שטרן: את התשובה היא כבר אמרה לך.

אלעזר שטרן: בתשובה היא כבר אמרה לך הכול.

גילה גמליאל: אני אפרש את דבריה.

גילה גמליאל: היא אומרת לך שלא ראוי להעלות את הנושא הזה.

עיסאווי פריג': שגית נתנה את התשובה.

גילה גמליאל: היא אומרת חד וחלק שזה לא ראוי להעלות את זה כאן.

מיכל בירן: בהבנת הנשמע, כפי שלימדו אותי ביסודי, היא אמרה שאי אפשר.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, תהיה לכם זכות דיבור, אבל לא כך.

ישראל אייכלר: אני מבקש להירשם.

משה גפני: בשביל מה?

ניסן סלומינסקי: אנשים רוצים לדבר.

עיסאווי פריג': הדברים מובנים.

עיסאווי פריג': שגית אמרה אותם.

עיסאווי פריג': למה לטחון מים?

עיסאווי פריג': הדברים מובנים.

אחמד טיבי: מה הצפי?

אחמד טיבי: כמה זמן?

ניסן סלומינסקי: לא יודע.

אלעזר שטרן: עשרים דקות.

ניסן סלומינסקי: רובי קיבל את זכות הדיבור.

ישראל אייכלר: אני רוצה שנכבד את הדת המוסלמית.

ישראל אייכלר: או שאתם מפצלים מיד או שטיבי הולך לאכול.

עיסאווי פריג': בעוד עשר דקות שבירת הצום.

אחמד טיבי: ב-7:30 הצבעות, זה בסדר?

שגית אפיק: ועדת הכנסת מתכנסת ב-9.

אחמד טיבי: אם בוועדת הכנסת הם מתחילים ב-9:00, מצביעים ב-9:30.

משה גפני: אפשר לעשות הצבעה.

משה גפני: לאור הדברים, אנחנו מבקשים לפצל.

ניסן סלומינסקי: אתמול אמרנו ש-8:15 זה סביר שתוכל לחזור אלינו.

עיסאווי פריג': איך הוא יחזור?

עיסאווי פריג': הוא צריך לאכול.

ניסן סלומינסקי: רובי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: קיבלת את רשות הדיבור.

משה גפני: למה לא לעשות הצבעה על הפיצול?

ניסן סלומינסקי: רובי קיבל זכות דיבור.

ניסן סלומינסקי: בוא נעשה את זה מכובד.

ניסן סלומינסקי: לכולנו קשה.

משה גפני: לי לא קשה.

משה גפני: לא קשה כלום.

ניסן סלומינסקי: אולי לא קשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, אמרתי שאנחנו מחויבים – כמובן אותם אנשים שמשתייכים סיעתית לקואליציה – להעביר את התקציב.

ראובן ריבלין: לא ידעתי שיש בתקציב גם אלמנטים שהם עקרוניים וטוב שכך.

ראובן ריבלין: טוב שאנחנו עוסקים גם בנושאים עקרוניים.

ראובן ריבלין: כאשר עמדתי על העניין וביקשתי לפצל את החוק הזה, התרעתי.

ראובן ריבלין: התרעתי גם בפני חבריי בקואליציה, חלקם, שאני לא רואה איך יהיה רוב לחוק הזה.

ראובן ריבלין: לכן גם כדי לא להביא את הקואליציה לידי איזושהי הפרדה שהיא לא טובה לקואליציה, ביקשתי שחוק זה יופרד.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שיש כאן נימוקים שמבחינתי יכולים להיות פורמליים כמו נימוקים משפטיים שהיועצת המשפטית דיברה בהם, שהם כוללים הגדרה וכוללים גם את הדיון במסגרת חוק ההסדרים, אבל אני לא אשקר – זאת לא ההתלבטות שלי.

ראובן ריבלין: בעניינים אלה, חייתי פעם עם אלה ופעם עם אלה והכול זה רק תרגילים.

ראובן ריבלין: אני מדבר כאן על נושא שאצלנו בליכוד הוא נושא שאנחנו שומרים עליו מאז ימי מנחם בגין וזאב ז'בוטינסקי וזה חופש הצבעה בכל מה שקשור למלחמת תרבות בישראל.

ראובן ריבלין: אנחנו משאירים את חופש ההצבעה לחברינו בכל הדורות, והיו לנו פעמים רבות ויכוחים לא פשוטים בין החרותניקים לליברלים, החרותניקים שהם יותר קרובים למערכת המסורתית, ואנחנו בעניין הזה הסתדרנו על ידי כך שנתנו חופש הצבעה.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם שניתן לי בצורה מפורשת חופש ההצבעה בסעיף זה.

ראובן ריבלין: אני מבקש ומתחנן שתפצלו את העניין הזה על מנת שנוכל לקיים דיון בליכוד האם מדובר כאן בדבר שהוא תקציבי וזאת עמדת הממשלה ועמדת הליכוד, או שאנחנו נמצאים במצב בו יבואו ויאמרו אנשי הסיעה שבאמת מדובר כאן בנושא שהוא מצפוני ובחופש ההצבעה.

ראובן ריבלין: אל תעמידו בפני מכשול.

ראובן ריבלין: אני בחיים שלי לא נמנעתי.

ראובן ריבלין: אני מצביע או בעד או מצביע נגד ואני מבקש לא להחיל עלי את ההכרעה הזאת שאני אצטרך להצביע בעד או נגד.

ראובן ריבלין: חשבתי ללכת וגם הלכתי, אבל לא בורחים ממערכה ונבחר ציבור צריך לומר בכל מקום ומקום מה עמדתו ומה דעתו.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאנשי הקואליציה, אל תעמידו אותנו במבחן לכאן או לכאן.

ראובן ריבלין: בואו נפצל את זה ונדון.

ראובן ריבלין: גם כל אחת מהסיעות תדון בעניין הזה ויביאו את זה כאיזשהו דבר שהוא במסגרת הקווים על פיהם הקמנו את הקואליציה ושעל פיהם אנחנו מחויבים.

ראובן ריבלין: אני גם רוצה לומר שדיברתי עם אנשי האוצר – אני לא רוצה להזכיר שמות כאלו ואחרים – ולחוק הזה אין ערך תקציבי כרגע.

ראובן ריבלין: אין לו ערך תקציבי.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, דחיית ההצבעה בו לא תפגע בתקציב המדינה.

ראובן ריבלין: משאלתי, יקיריי, אלה שהלכתי אתם את כל הדרך מסביב לשולחן זה ללא סייג ולא על מנת לקבל פרס אלא מתוך הכרה שמדינת ישראל זקוקה לתקציב ואני מבקש שבנושא זה אל תעמידו אותנו במבחן ואל תעמידו את הקואליציה במבחן כי זה לא טוב.

ראובן ריבלין: לא טוב שהקואליציה תיפול בעניין זה או אחר.

ראובן ריבלין: מבחינה מצפונית ועל פי הדרך בה חונכתי, אני יודע שאני לא רוצה להתערב כאשר יש ויכוח לגבי אופייה של מדינת ישראל ומה היא מדינה יהודית.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לומר את כל הדברים שאמרתי ושפעמים רבות זכיתי לביקורות לא מעטות.

ראובן ריבלין: אני מודה לכם על תשומת הלב.

ראובן ריבלין: כמובן שאני לא אמנע.

ראובן ריבלין: אני אצביע או בעד או נגד.

ניסן סלומינסקי: אלעזר.

אלעזר שטרן: אני רוצה להמשיך את הדברים של רובי ולומר שהמסורת שהוא מדבר עליה, בלי שחונכתי על ברכי ז'בוטינסקי ובגין, כך חונכתי.

ראובן ריבלין: היו עוד בתים טובים.

אלעזר שטרן: אני מחשיב את עצמי כאחד מהכוהנים הגדולים של השוויון בנטל ולצד השירות הצבאי אני גם מכיר בשירות של כושר ההשתכרות אבל אני מודה שאני חושב שלפחות בשלב הזה – וכמו שגם אנחנו שמענו – כשאנחנו הופכים ערך, ובעיני השוויון וההשתכרות זה ערך, אנחנו הופכים אותו לעגל זהב וזה מכל הבחינות שעלו כאן ואני אזכיר.

אלעזר שטרן: גם יכולת ההגדרה ששגית רמזה לה, גם היכולת באמת לצאת לשוק העבודה במקומות הכי קשים וזה עוד לפני שעשינו תהליך של הכשרה לעבוד.

אלעזר שטרן: אני לא מדבר על הסוגיות של התעבורה במקום בו אני גר והאבטלה שבאותם מקומות קיימת יותר.

אלעזר שטרן: אני רוצה לומר עוד משהו.

אלעזר שטרן: האוכלוסיות בהן אנחנו מדברים כאן, בעיני לפחות, הן בגדול אפשר להגיד חרדים וערבים.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': בכולם.

אלעזר שטרן: יש לי אתם הסכמות, עם כל אחת מהאוכלוסיות בתחומים אחרים וגם יש לי אתן מחלוקות גדולות, אבל תמיד, גם לפי מה שאני חווה בכנסת הזאת, להבדיל ממה שחוויתי לפני שבאתי, זה נעשה תוך הסתכלות בעיניים והבנה שאתה אומר את מה אתה מאמין בו ואתה מוכן לשלם על זה את המחיר, לא בשביל למחוק את המחלוקות.

אלעזר שטרן: אני חושב שהנושא הזה בשלב הזה של הכנסת הזאת ועוד לפני שאנחנו עומדים לפני אתגרים כמו שדיברתי עליהם קודם, יעמיד אותי באותה דילמה בדיוק עליה דיבר רובי ויכול להיות שהוא לא היה מספיק ברור.

אלעזר שטרן: אני בעניין הזה אתקשה מאוד מאוד מאוד לתמוך בשלב הזה, וזה לא משנה אם פורמלית נקיים כאן דיון של עוד שעה.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה דווקא כמי שחושב שבסוף צריך להגיע לשילוב מקסימלי בשוק העבודה ובכושר ההשתכרות.

אלעזר שטרן: דווקא כמי שחושב שהשוויון בנטל, יש לנו הרבה מה לעשות בו.

אלעזר שטרן: אני חושב שהוויכוח שלנו, צריך לשמור עליו כוויכוח אמיתי.

אלעזר שטרן: גם אני מצטרף לבקשה להפריד ולא להביא אותנו בערב הזה להחלטה.

ניסן סלומינסקי: עפר.

עפר שלח: אני רוצה לומר למה הנושא הזה עולה על סדר היום.

עפר שלח: הוא עולה על סדר היום, ואנחנו נגענו בו בוועדה הזאת יותר מפעם אחת, מפני ששאלת יציאתם לעבודה של ציבורים שזה לא שהם אינם יכולים לצאת לעבודה אלא שמכל מיני סיבות – בעיני חלקם בחטאיה של מדינת ישראל, בחטאיהם של הסדרים פוליטיים מגונים שאנחנו מנסים להתמודד אתם ביושר ושהציבור הישראלי הודיע שנקעה נפשו מהם.

עפר שלח: אמרתי לחבריי החרדים היושבים כאן, ואני לא משתמש במילה ---

יצחק כהן: אלה אותם מנדטים.

ישראל אייכלר: איך הוא מדבר בשם הציבור?

ישראל אייכלר: הוא לא יכול לדבר בשם הציבור.

ישראל אייכלר: נקעה נפשו של הציבור מכם.

ניסן סלומינסקי: לא כך.

ניסן סלומינסקי: אתם רק מקלקלים.

יצחק כהן: אלה אותם מנדטים.

עפר שלח: אני חוזר ואומר.

עפר שלח: זה בכלל לא משנה, אני לא נכנס כאן להשוואות האלה.

עפר שלח: אנחנו יושבים בחדר הזה כבר כמעט יומיים ואנחנו אנשים שמכירים אחד את השני ומכבדים אחד את השני ומנהלים כאן שיח גלוי עיניים, עם כל זה שאנחנו קואליציה ואופוזיציה והתקציב הזה הוא תקציב שבסופו של דבר לא תקציב של איחוד.

עפר שלח: הוא לא תקציב של איחוד בגלל מצב נתון.

עפר שלח: בגלל מצב כלכלי נתון ולא בגלל שום דבר אחר.

עפר שלח: השאלה הזו מי יעבוד, מי יישא בנטל, בנטל של הכלכלה, מי בסופו של דבר יהיה הציבור שעובד ומשלם מסים ונושא על כתפיו את המשק הישראלי, היא שאלה שאתם צריכים להכיר בה.

עפר שלח: כולנו צריכים להכיר בה בצד זה שאנחנו אומרים שצריך לאפשר לכל אדם שרוצה לעבוד, לעבוד.

עפר שלח: בצד זה שאנחנו אומרים שיש ציבורים במדינת ישראל שכן רוצים לעבוד והמדינה לא נתנה להם את השירות המספיק כדי שהם יוכלו לעשות זאת.

עפר שלח: בצד זה אנחנו צריכים להכיר בזה שזאת בעיה אמיתית וצריך להתמודד אתה וכולם צריכים להכיר בזה.

עפר שלח: נקעה הנפש, לא מזה.

עפר שלח: זה לא משנאת האחר אלא מהתחושה של אוזלת יכולת של הממלכה בסופו של דבר ליצור תנאים בהם כולם יישאו בנטל וליצור תרבות בה כולם נושאים בנטל.

עפר שלח: אחרי שאמרתי את זה, אני רוצה להגיד לכם עוד דבר.

עפר שלח: שגית תיארה היטב את המצב המשפטי.

עפר שלח: לא נעשתה העבודה שהייתה צריכה להיעשות כדי להביא בסופו של דבר משהו שנוכל להתמודד אתו.

עפר שלח: אני אומר לכם שלחוק הזה כמו שהוא מופיע כאן, יש רוב בחדר הזה.

עפר שלח: יש לו רוב.

עפר שלח: אל תסתכל עלי כך.

עפר שלח: אני אספור לך את האצבעות ואני אגיד לך.

עפר שלח: יש לו רוב בחדר הזה.

עפר שלח: אנחנו דאגנו לכך שיהיה לו רוב בחדר הזה.

עפר שלח: יש משמעת קואליציונית.

עפר שלח: סיעות הקואליציה חתומות על הסכם קואליציוני שהקריטריון הזה נמצא בו.

עפר שלח: הן מחויבות לו.

עפר שלח: אגב, הוא עבר בהחלטת ממשלה בעניין אחר, בעניין הדיור.

ראובן ריבלין: זה נכון.

עפר שלח: אני רוצה להזכיר שכאשר הכוח היה בידיים של מישהו אחר, הוא קבע קריטריונים שניקרו את עיני הציבור הכללי באותה מידה בדיוק, הלא הוא קריטריון הוותק בנישואין ואתם יודעים בדיוק על מה אני מדבר.

עפר שלח: האמירה הזאת שמי שיש לו כוח מכתיב, היא עובדת לשני הצדדים.

עפר שלח: לחוק הזה יש רוב.

עפר שלח: הוא יעבור כאן והוא יעבור ברביזיה.

עפר שלח: אם נרצה, הוא יעבור.

עפר שלח: אחרי שאמרתי את זה, בגלל שהעבודה הזאת לא מונחת לפנינו, בגלל האווירה בה אנחנו מדברים, אני אומר לכם שאני מבקש שהדיון בנושא הזה יתקיים ואני אומר לכם שאנחנו נדאג שהוא יתקיים בתוך ימיו של המושב הזה.

עפר שלח: אני מבקש שהוא לא יתקיים עכשיו, אבל אני מבקש התחייבות של יושב ראש הוועדה שהוא יתקיים בתוך המושב הזה.

עפר שלח: ברגע שיונחו הקריטריונים בחדר, שהדיון יתקיים.

עפר שלח: הסירו דאגה מלבכם, ידידיי המתנגדים, החוק עבור יעבור.

עפר שלח: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: שמענו את שגית שאמרה שחסרים כאן דברים שהשרים צריכים להביא לנו ואנחנו מנועים מלקיים את הדיון, אנחנו נפצל את הדיון בנושא.

שגית אפיק: רק את 16(2).

שגית אפיק: יש לנו כאן גם את 16(1).

שגית אפיק: מיצוי כוח ההשתכרות הוא 16(2).

משה גפני: מה זה 16(1)?

שגית אפיק: 16(1) זה מקדם העדכון.

שגית אפיק: זה נדון יחד עם הרשויות המקומיות, עם ההסכם ברשויות המקומיות.

שגית אפיק: יש לנו כמה תיקוני נוסח עליו.

ניסן סלומינסקי: נפצל את הנושא וברגע שנקבל את כל מה שנצרך כדי לקיים דיון רציני בנושא הזה – גם אם זה יהיה בשבוע הבא או בעוד שבועיים – נעשה זאת.

עפר שלח: עד סוף המושב הזה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נקיים את הדיון בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: ברגע זה אני מעלה להצבעה.

שגית אפיק: אתה מעלה להצבעה את פיצול סעיף 16(2) לפי סעיף 84 לתקנון.

שגית אפיק: נניח את הודעת הפיצול יחד עם כל יתר הודעות הפיצול למליאה.

ניסן סלומינסקי: מחוסר נתונים לסעיף הזה, אני מציע לפצל את הסעיף.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הפיצול?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: סעיף 16(2) – פה אחד אושר פיצול הסעיף.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד.

ניסן סלומינסקי: מקרב לב אני מודה לעפר.

יצחק כהן: גם אני רוצה להגיד משהו.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שזה לא קל.

ניסן סלומינסקי: עברתי אתו הרבה שעות בנושא הזה ואני יודע מה המשמעות של מה שהוא עשה.

ניסן סלומינסקי: אני ממש מודה לך, תודה, עפר.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשאול את ליצמן.

ניסן סלומינסקי: יש לנו כמה נושאים שאנחנו מנועים מלדון בהם.

גילה גמליאל: הצעה לסדר.

גילה גמליאל: אתמול העלינו את זה כפשרה ואז לא היינו צריכים לסבול את כל השעות האלה עד הדיון.

גילה גמליאל: מה היה ההיגיון לדחות את זה להערב?

ניסן סלומינסקי: גילה, זה לא מוסיף.

עיסאווי פריג': היא צודקת מאוד.

עיסאווי פריג': אנחנו סבלנו.

עיסאווי פריג': עברנו שעות של סבל.

גילה גמליאל: אתמול הצעתי את זה.

גילה גמליאל: ישבתי עם הקואליציה והבאתי את זה כהצעה מטעמם.

גילה גמליאל: היום מתעוררים ונזכרים לעשות את אותו הדבר.

עיסאווי פריג': צודקת.

עיסאווי פריג': התחננו שזה יהיה אתמול והיינו גומרים את הכול.

עיסאווי פריג': לא היינו צריכים לנסוע ב-3 וב-4 לפנות בוקר.

גילה גמליאל: העיקר לקבל קרדיט.

גילה גמליאל: אני הצעתי אתמול ש-יש עתיד ייקחו את הקרדיט על העניין הזה.

ניסן סלומינסקי: ליצמן, יש לי בקשה.

ניסן סלומינסקי: מאחר וכמה חוקים הוגדרו כנושא חדש למרות שהם באמת חלק אינטגרלי, יש לי בקשה והיא להוריד את הנושא של נושא חדש כדי שנוכל לקיים דיון ולא לחכות.

עיסאווי פריג': ליצמן, אני מצטרף לבקשה של ניסן.

גילה גמליאל: זה לא בסדר.

גילה גמליאל: כי ניסן היה אמור לקבל את הקרדיט על העניין הזה.

ניסן סלומינסקי: עזבו את הקרדיט.

ניסן סלומינסקי: ליצמן, תוותר כדי שנוכל ללכת הביתה.

גילה גמליאל: ניסן, מגיע לך הקרדיט.

גילה גמליאל: אתמול הודעת לנו בקואליציה.

ניסן סלומינסקי: עזבי.

ניסן סלומינסקי: אין לי קרדיט.

ראובן ריבלין: תוותר על ועדת הכנסת כי הוועדה שיושבת כאן תעבור לוועדת הכנסת והיא תהיה אותה ועדה.

ניסן סלומינסקי: ליצמן קיבל את זכות הדיבור.

אלעזר שטרן: מירב, רובי אתמול בצדק נתן לך קרדיט על ההמצאה של נושא חדש.

מרב מיכאלי: זה כתוב בתקנון.

אלעזר שטרן: אבל חוץ מה-1.4 יצא מזה רק טרטור.

ניסן סלומינסקי: ליצמן קיבל את רשות הדיבור.

עיסאווי פריג': יש שיר בערבית שאומר: מי שסיבך אותנו, ישחרר אותנו.

יעקב ליצמן: כל הנושא של הנושא החדש, אני לא צריך להחליט לבד אלא אני רוצה לצאת עם החברים ולדבר אתם שתי דקות בחוץ.

ניסן סלומינסקי: בסדר גמור.

יעקב ליצמן: דבר שני.

יעקב ליצמן: אני חייב להעיר לעפר ואני מדבר ברצינות.

יעקב ליצמן: דיברת ברצינות וגם אני מדבר ברצינות.

יעקב ליצמן: אני חושב שיש לי הרבה מה לענות לך.

יעקב ליצמן: אני חושב שיש לך הרבה אי הבנה במגזר החרדי.

יעקב ליצמן: אני אומר את הדברים ברוגע ובלי צעקות, מה גם שכבר אין לי קול.

יעקב ליצמן: אני אומר לך שיש הרבה אי הבנה במה שקורה גם בעבודה וגם בקבלת עבודה.

יעקב ליצמן: אני אזמין אותך כדי שתראה את הדברים מקרוב.

יעקב ליצמן: לכן אני לא רוצה להרחיב בנושא הזה אבל אני אומר לך שאתה טועה בגדול.

יעקב ליצמן: אני מבקש הפסקה.

עיסאווי פריג': לפני ההפסקה אני רוצה להתייחס למגזר הערבי.

עיסאווי פריג': לימדו אותי שאת הסוס שמים לפני העגלה ואז סוחבים.

עיסאווי פריג': אתה מבקש מהחברה והמגזר הערבי לשים את העגלה לפני הסוס ואתה אומר לסוס שידחף את העגלה.

עיסאווי פריג': האישה הערבייה מאוד רוצה לעבוד, אבל תאפשר לה את התנאים ואת השירותים המינימליים לעבוד ואתה תראה איזה מגזר תקבל ולאיזה מגזר יהיה משקל בתרומה ובצמיחה.

עיסאווי פריג': הגיע הזמן שנתייחס לחברה הערבית כי כל שקל שאנחנו שמים שם הוא לא הוצאה אלא הוא השקעה.

ניסן סלומינסקי: לפני שאנחנו עושים הפסקה של כמה דקות, לבקשתה של שגית נחזור לסעיף 16(1).

שגית אפיק: אני מבקשת שתצביעו על הסעיף.

שגית אפיק: אנחנו בסעיף ב', סעיף 16(1).

שגית אפיק: יש כמה תיקוני נוסח מאוד מאוד קלים.

שגית אפיק: בכותרת שוליים, זה תיקון חוק ההסדרים במשק המדינה והוראת שעה לשנת 2014.

שגית אפיק: יש שם הפניה, בהגדרה מדד השכר הציבורי, שאמרנו שננסח אותה והניסוח יהיה: לפי מגזר, תת מגזר וענף כלכלי ראשי בסך כל השירותים הציבוריים, עמודה סך כולל.

שגית אפיק: זה יהיה במקום לוח ה'5 כמו שכתוב אצלכם – לוח ה'9.

שגית אפיק: פסקה (ג) היא הוראה חדשה שניסחנו.

שגית אפיק: "בשנת 2014 יקראו את ההגדרה שיעור עדכון מדד השכר הציבורי כך.

שגית אפיק: שיעור עדכון מדד השכר הציבורי, שיעור השינוי במדד השכר הציבורי בין המדד שנקבע לחודש מסוים (להלן – חודש הייחוס) שהיה המדד האחרון הידוע ב-20 באוקטובר של שנת הכספים 2013 לעומת מדד השכר הציבורי שנקבע לחודש שקדם ב-12 חודשים לחודש הייחוס, לפי המדגם החדש" - בדקנו וזה באותו לוח.

שגית אפיק: זאת הערת נוסח – "כמשמעותו בפרסום הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה האמור בהגדרה מדד השכר הציבורי".

שגית אפיק: זה מקדם העדכון.

שגית אפיק: לא היו לנו הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את סעיף 16(1)?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: סעיף 16(1) – אושר פה אחד.

יעקב ליצמן: אני מוריד את הרביזיה שלי.

ניסן סלומינסקי: הפסקה של חמש דקות.

ניסן סלומינסקי: (הישיבה הופסקה 19:15 בשעה וחודשה בשעה 19:30)

ניסן סלומינסקי: אנחנו מחדשים את הישיבה.

שגית אפיק: חבר הכנסת ליצמן, ההחלטה שלכם היא להסיר את כל הנושאים החדשים שהיו אמורים לעלות.

יצחק כהן: כן.

יעקב ליצמן: כן.

יצחק כהן: להלן – הקבוצה.

שגית אפיק: בנוסף הסרת את הרביזיה שלך לגבי פרק מיסוי מקרקעין.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: אמרתי לפרוטוקול.

שגית אפיק: פרק מיסוי מקרקעין – אושר בוועדה.

שגית אפיק: משהסרת את הרביזיה שלך, האישור שלו נותר בתוקף כפי שהוא היה.

ניסן סלומינסקי: צריך להודיע לוועדת הכנסת שאין צורך בכינוסה.

יעקב ליצמן: הודענו להם.

ניסן סלומינסקי: חברה שקופה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אמרו לנו ב-9:10 יש סיכוי שיסגרו את החשמל.

שגית אפיק: חברה שקופה, נושא י' אצלכם.

שגית אפיק: היה לגביה נושא חדש.

שגית אפיק: משהוסר הנושא החדש, אפשר להצביע על חברה שקופה.

שגית אפיק: אין הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: אושר.

שגית אפיק: כ"ב.

שגית אפיק: דחיית תיאום נקודות זיכוי.

שגית אפיק: התווסף לזה דחיית תיאום של תקרות ההכנסה.

שגית אפיק: משהוסרה טענת נושא חדש, אני אקריא את הסעיף המלא עם התוספת: 41.

שגית אפיק: על אף הוראות סעיף 120ב(א) – זה הסעיף שעוסק בתיאום – ב-1 בינואר של שנת המס 2014 לא יתואמו תקרות ההכנסה וסכומי נקודות הזיכוי.

שגית אפיק: ב-1 בינואר של שנת 2015 יתואמו לפי הוראות הסעיף האמור תקרות ההכנסה וסכומי נקודות הזיכוי כפי שהיו ב-1 בינואר של שנת 2014 לפי שיעור עליית המדד בשנת המס 2014.

שגית אפיק: אתה יכול להצביע.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: סעיף 41 - אושר.

שגית אפיק: אנחנו עוברים ל-י"א, פרק הנאמנויות.

שגית אפיק: יש לנו כאן הסתייגויות של מחיקה.

אייל לב ארי: יש תיקוני נוסח.

אייל לב ארי: הראשון, בעמוד הראשון, יש שתי כוכביות.

אייל לב ארי: הוכנסו הגדרות של נאמנות נהנה תושב ישראל – "נאמנות כאמור בסעיף 75ח(1).

אייל לב ארי: נאמנות קרובים, נאמנות כאמור בסעיף 75ח(1)(ב)".

אייל לב ארי: בסעיף התחילה, תחולה והוראות מעבר, סעיף 42(ו)(1), הפניה לסעיף, לא 75ח(1)(ב) אלא לסעיף 75ח(1)(ד).

אייל לב ארי: הסתייגות לסעיף 42.

שגית אפיק: הסתייגות של הקבוצה לסעיף 42(ב)(1), שהתחילה תהיה ביום 1 בינואר 2015.

ניסן סלומינסקי: מי בעד קבלת ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

שגית אפיק: הסתייגות של הקבוצה שגם הוראת המעבר בנאמנויות, תחילתה תהיה ב-1 בינואר 2015 ולא ב-1 בינואר 2014.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

שגית אפיק: אתה יכול להצביע על פרק הנאמנויות שזה 40(23), (24), (25), (26), (27), (28) עד (36), (42)(ב), פסקאות (47)(א)(1), (3) ו-(ג), פסקה (60) וסעיף 42(ב)(9)(א) ו-42(ו)(1) עד (3).

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור הסעיפים עם תיקוני הנוסח כפי שהוקראו?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: הסעיפים – אושרו.

שגית אפיק: סעיפים 82(2).

שגית אפיק: אני מדברת על חינוך כיתות ב'.

ניסן סלומינסקי: הנושא של החצי מיליארד שירד מהחינוך.

ניסן סלומינסקי: קיבלנו את הפירוט וראינו שחלק מזה זה הנושא של כיתות א'.

ניסן סלומינסקי: על זה אנחנו נקיים את הדיון.

ניסן סלומינסקי: מאחר שבין כך אנחנו צריכים לקיים את הדיון על החלק התקציבי ביום שני הבא, לאחר שיהיה דיון על תקציב הביטחון, אז נקיים דיון גם על זה ולצורך כך נוכל להזמין את כל הנוגעים בדבר כדי שהדיון יהיה דיון לעומק, דיון מסודר ונקבל החלטות טובות.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על הנושא של כיתות א'.

טמיר כהן: סדר יום, כולל הנושא הזה, ליום שני – ייכלל.

שגית אפיק: אנחנו מחכים לנועה.

שגית אפיק: נשאר הקייפינג, ביטוח סיעודי והסטודנטים.

ראובן ריבלין: את הקייפינג סיימנו כשהתקבלה ההסתייגות של רוברט.

רוברט אילטוב: לא.

רוברט אילטוב: ההסתייגות לא התקבלה.

רוברט אילטוב: התקבל הדיון.

רוברט אילטוב: אמרתי שלא נצביע על ההסתייגות אלא נעביר אותה למליאה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, הוא רוצה להשאיר את ההסתייגות בלי שהוא מצביע עליה.

ניסן סלומינסקי: הגיעה נועה.

ראובן ריבלין: אנחנו שבים לקייפינג.

ראובן ריבלין: ההסתייגות התקבלה ורוברט רוצה שזה ייכנס כהסתייגות למליאה.

נועה בן שבת: אנחנו מדברים על סעיף 27.

נועה בן שבת: ההסתייגות הייתה של חברי הכנסת חמד עמאר ורוברט אילטוב שהציעו להגיד שיחריגו את מתן השירותים על ידי בית חולים ירושלמי, למעט בית חולים שביקש להיכנס להתחשבנות.

רוברט אילטוב: ההסתייגות עברה בפעם הראשונה.

רוברט אילטוב: ביקשנו רביזיה.

רוברט אילטוב: הרביזיה עברה והייתה כאן החלטה של הקבוצה שזה נושא חדש.

רוברט אילטוב: חבר הכנסת ליצמן טען שזה נושא חדש.

רוברט אילטוב: עכשיו הוא הסיר את טענתו לנושא חדש ואני מבקש להעלות את ההסתייגות שלי למליאה.

ניסן סלומינסקי: כדי שזה יקרה, אנחנו צריכים להצביע ולהפיל את זה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נצביע נגד כדי שהוא יוכל להעלות את זה למליאה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של רוברט?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

ניסן סלומינסקי: היא עולה למליאה.

נועה בן שבת: כיוון שההסתייגות נפלה, אנחנו נצביע על סעיף 27 כולל רשימה של גורמים שלא חל עליהם הסדר ההתחשבנות וגם קובע את מועד התחילה והתוקף של ההוראה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 27 כפי שהגדירה לנו נועה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: סעיף 27 – אושר.

רוברט אילטוב: אני נמנע.

ראובן ריבלין: גם ליצמן נמנע.

נועה בן שבת: סליחה, הסעיף לא כולל את מועד התחילה.

נועה בן שבת: רק את מועד התוקף.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: זה אושר.

נועה בן שבת: בצהרים התברר לי שהנתון הוא לא נכון.

נועה בן שבת: אמורים להיות עוד שני בתי חולים בירושלים שהם כן בהסדר אבל מתברר שיש בתי חולים של המיסיון בירושלים אבל הם לא בהסדר.

ניסן סלומינסקי: נמסרה הודעה לפרוטוקול שבירושלים שני בתי החולים של המיסיון שנאמר שהם בתוך ההסדר, הם לא בתוך ההסדר.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה לך.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, גילה הגיעה.

ניסן סלומינסקי: נקודות זיכוי לסטודנטים.

מיכל בירן: אני מבקשת התייעצות סיעתית.

גילה גמליאל: למה עכשיו?

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: חמש דקות.

ניסן סלומינסקי: יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, בחוץ סיכמנו שזאת תהיה הוראת שעה ואני לא יודע למה צריך עוד פעם התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: צריך רק להצביע.

יעקב ליצמן: אז תצביע.

ניסן סלומינסקי: אבל היא ביקשה התייעצות סיעתית.

יעקב ליצמן: בחוץ סיכמנו אתה.

ניסן סלומינסקי: דבר אתה.

יעקב ליצמן: אני לא אצא פעמיים למשא ומתן על אותו נושא.

יעקב ליצמן: (הישיבה נפסקה בשעה 19:50 ונתחדשה בשעה 19:55)

ניסן סלומינסקי: היה משהו בהתייעצות שאנחנו צריכים לדעת או אנחנו רצים הלאה?

מיכל בירן: קטעת אותנו באמצע.

ניסן סלומינסקי: גילה.

ניסן סלומינסקי: הנושא של הסטודנטים.

ניסן סלומינסקי: אם יש מישהו שרוצה להתייעץ, שיעשה את זה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: תעשו את זה במקביל ולא בטור.

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, אתה ממשיך את הישיבה?

ניסן סלומינסקי: כן.

ראובן ריבלין: אני לא מבין.

ראובן ריבלין: יש רק מקום אחד שאנשים יכולים לדרוש וזה כאשר יש אנשים שנענים.

ראובן ריבלין: אני לא אומר סוחטים.

ראובן ריבלין: הם רוצים.

ראובן ריבלין: מה זה הדבר הזה?

ניסן סלומינסקי: זה הסכם.

ראובן ריבלין: זה כאילו עושים מכולנו סמרטוטים.

ראובן ריבלין: תסלח לי.

ראובן ריבלין: מה זה הדבר הזה?

ראובן ריבלין: מפסיקים ישיבות.

ראובן ריבלין: אתה היושב ראש, תתחיל לנהל את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: זה הנושא עכשיו.

ניסן סלומינסקי: תעשו את זה ממש דקה.

גילה גמליאל: אני סיכמתי עם אייל על 2014.

ניסן סלומינסקי: בנושא של הסטודנטים, בכחול מופיע שרוצים לבטל את נקודות הזיכוי של בוגרי תואר ראשון ובוגרי תואר שני, כל אחד לפי דרגתו ומעלתו.

ראובן ריבלין: נקודות הזיכוי.

ניסן סלומינסקי: נקודות הזיכוי.

ניסן סלומינסקי: יש כאן הצעה שאומרת שבוגרי תואר ראשון, תישאר להם נקודת זיכוי אחת לשנה, ובוגרי תואר שני, תישאר להם חצי נקודת זיכוי לשנה וזאת תהיה הוראת שעה עד סוף 2014.

ניסן סלומינסקי: זה סיכום שהוסכם גם עם הסטודנטים.

יצחק כהן: זה שיפור.

גילה גמליאל: משמעותית.

גילה גמליאל: בסך הכול שנה אחת ואז החוזר חוזר עם כל ההטבות שלו.

יצחק כהן: מה שהשיגו הסטודנטים, זה שיפור.

מיכל בירן: שגית, אני מבקשת שיירשם נושא חדש.

יצחק כהן: זה לא נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: בשביל זה הייתה ההתייעצות?

רוברט אילטוב: מה הנושא החדש שם?

ראובן ריבלין: הם יכולים להתווכח בחוץ.

ראובן ריבלין: תצביע.

ניסן סלומינסקי: על מה אני אצביע?

ניסן סלומינסקי: היא אומרת לי שזה נושא חדש ולכן אני לא יכול להצביע.

ראובן ריבלין: אבל היא לא הייתה כאן חמש דקות.

ראובן ריבלין: לא יכול להיות הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: מירב, תסבירי לי מה הולך כאן.

ראובן ריבלין: ניסן, העם השתנה בארבע השנים שהלכת לגלות.

ראובן ריבלין: צריך להבין שאנחנו צריכים להתאים את עצמנו לעם.

ראובן ריבלין: חמש דקות – תצביע.

ניסן סלומינסקי: אתם יורדים מזה?

ניסן סלומינסקי: אם זה נושא חדש, לא ידונו בזה אלא יישאר הכחול.

ניסן סלומינסקי: זה נושא חדש או שאנחנו מצביעים על הכחול?

מיכל בירן: זה נושא חדש.

מיכל בירן: אני מבקשת שוועדת הכנסת תכריע בעניין.

ראובן ריבלין: שמענו אותך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מעלים את הנוסח בכחול.

ראובן ריבלין: זה אומר שמבטלים את נקודות הזיכוי.

ניסן סלומינסקי: יש את ההצעה של בועז טופורובסקי.

רוברט אילטוב: היא לא יכולה להגיע להסכם ולטעון שההסכם שלה הוא נושא חדש.

רוברט אילטוב: יש גבול לתעלול.

ניסן סלומינסקי: זה לא יכול להיות.

מרב מיכאלי: לא הגיעו אתנו לשום הסכם.

ניסן סלומינסקי: תבינו, אם אתם טוענים שזה נושא חדש, אין לי בעיה, אני חוזר לנושא הישן, להצעה של בועז.

ראובן ריבלין: אני יודע לקרוא כמה מהלכים ואני ידעתי שזה הולך להיות.

ניסן סלומינסקי: זה לא יהיה בחוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: יישאר הכחול.

גילה גמליאל: אני אמצא לזה פתרון.

ניסן סלומינסקי: אין ועדת כנסת ובסוף יישאר הכחול.

גילה גמליאל: אתה תמתין בסבלנות.

ראובן ריבלין: מה זה?

ראובן ריבלין: מה זה אתה תמתין בסבלנות?

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, יש סדר יום.

ראובן ריבלין: אתה גומר את הישיבה או אתה רוצה שנמתין בסבלנות?

ניסן סלומינסקי: יש שני נוסחים.

ראובן ריבלין: לא נשמע דבר כזה.

עדי קול: אי אפשר שכולם יסכימו כל הזמן.

ראובן ריבלין: לא נשמע דבר כזה, שאנחנו נחכה.

רוברט אילטוב: מה הצעתו של בועז טופורובסקי?

ניסן סלומינסקי: אותו הדבר.

ניסן סלומינסקי: בוגרי תואר ראשון – נקודת זיכוי, בוגרי תואר שני – חצי נקודת זיכוי.

יצחק כהן: היא ירדה מזה.

ראובן ריבלין: היא ירדה מנושא חדש.

גילה גמליאל: היא ירדה מזה בלי קשר למה שדיברתי אתך.

מרב מיכאלי: אין קשר.

ראובן ריבלין: אין סוחטים בלי שיש נסחטים.

יצחק כהן: חד וחלק.

ניסן סלומינסקי: אם היא נשארת בזה, אנחנו מבטלים את ה-1.4.

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: האוצר יוותר על ה-1.4.

ניסן סלומינסקי: לא, לא האוצר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו.

ניסן סלומינסקי: אם הם נשארים כך ומשחקים עם כולם.

ניסן סלומינסקי: תגמרי את זה.

גילה גמליאל: אני לא אמורה להגיע אתם להסכם.

ניסן סלומינסקי: אז נעשה הצבעה.

ניסן סלומינסקי: אם היא אומרת שזה נושא חדש, אין דיון.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נסיים מה שהתחלנו קודם.

שמרית גיטלין שקד: סעיף 56(11).

ניסן סלומינסקי: אנחנו באמצע הביטוח הלאומי.

ניסן סלומינסקי: הלכו להביא את החומר.

שמרית גיטלין שקד: אני מקריאה את פסקה 56(11).

שמרית גיטלין שקד: בלוח ב' בטור שכותרתו שיעור בפרט 2.4., במקום 210 יבוא 173.

שמרית גיטלין שקד: יש לנו שלוש הסתייגויות עליהן צריך להצביע.

שמרית גיטלין שקד: הסתייגות ראשונה של חבר הכנסת משה גפני ומיקי רוזנטל שמציעים במקום 210, יבוא 164.5.

ניסן סלומינסקי: הם לא נמצאים כאן.

ניסן סלומינסקי: מישהו לוקח את זה?

מרב מיכאלי: כן.

שמרית גיטלין שקד: המשמעות היא שלא יופחת הסכום שמשרד האוצר מציע אלא יהיה רק הסכום שמשקף את ההכנסות של המוסד לביטוח לאומי בפועל.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

מיכל בירן: אני מבקשת רביזיה.

ראובן ריבלין: הצבעה ביום שני.

ניסן סלומינסקי: אין בעיה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

שמרית גיטלין שקד: הסתייגות של חבר הכנסת יעקב ליצמן.

שמרית גיטלין שקד: הצעת שההפחתה תהיה מקסימום עד מאה מיליון שקלים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

שמרית גיטלין שקד: הסתייגות של קבוצת חד"ש שמציעה במקום 164.5 – יבוא 250.

ניסן סלומינסקי: אין אף אחד מחד"ש.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות יורדת.

ניסן סלומינסקי: בגלל הרביזיה אנחנו לא יכולים להצביע על זה.

ראובן ריבלין: דבר ראשון ביום שני בבוקר.

אלעזר שטרן: אפשר לעשות את זה ב-8:45.

ניסן סלומינסקי: אם נהיה כאן.

ניסן סלומינסקי: גילה, נקודות זיכוי.

ניסן סלומינסקי: יש לנו שלוש הצעות לנקודות זיכוי.

ניסן סלומינסקי: הצעה אחת היא של הספר הכחול שמבטל לגמרי, הצעה שנייה של בועז והצעה שלישית קיימת שתציגי.

ראובן ריבלין: היא הציגה את זה.

ניסן סלומינסקי: גילה, להצביע על ההצעה שלך?

גילה גמליאל: תנו לי להסביר.

ניסן סלומינסקי: אמרו שזה נושא חדש?

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: אם זה נושא חדש, זה לא רלוונטי.

מיכל בירן: לא, זה לא נושא חדש.

גילה גמליאל: מירב, אני סוגרת אתכם שזה לא נושא חדש ואת אומרת שזה נושא חדש?

ניסן סלומינסקי: זה לא נושא חדש?

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: היא סומכת עלי מספיק.

ניסן סלומינסקי: זה לא עניין של סומכת.

ניסן סלומינסקי: היא צריכה להגיד את זה כי אחרת זה לא עוזר לנו.

גילה גמליאל: מיכל, תגידי.

מיכל בירן: זה לא נושא חדש.

גילה גמליאל: מה שניתן להשיג במגבלות הקיימות, הוראת שעה עד שנת 2015 וההסתייגות של עפר שלח בנושא של 1.4 לא תעלה ובזה זה נגמר.

עדי קול: זה לא מה שסיכמנו.

גילה גמליאל: מה שסוכם עם אפשטיין זה או 2015 בלי 1.4 או 2014 עם 1.4.

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין את הקשר בין הדברים.

גילה גמליאל: סגרנו או 2015 בלי 1.4 או 2014 עם 1.4.

גילה גמליאל: אני אומרת עד סוף2015 בלי 1.4.

עפר שלח: הוראת שעה עד סוף 2015.

גילה גמליאל: זה היה ההסכם וזה מה שקורה בפועל.

ראובן ריבלין: אתם מסכימים?

שגית אפיק: כבר עדיפה ההצעה של טופורובסקי, אם את עושה הוראת שעה לשנתיים.

שגית אפיק: את פוגעת יותר סטודנטים.

גילה גמליאל: לא, אני לא פוגעת.

גילה גמליאל: החוק מתבטל לגמרי.

שגית אפיק: אבל את פוגעת בסטודנטים בשנתיים הקרובות.

גילה גמליאל: רגע.

גילה גמליאל: אני אסביר לכם את החוק כי אני יודעת אותו על בוריו.

גילה גמליאל: לפי ההצעה של טופורובסקי נכון להיום על פי החוק מצמצמים לאקדמאים בוגרי תואר ראשון ותואר שני רק לשנה אחת בלבד וזה החוק מכאן והלאה.

גילה גמליאל: מה שאומרת הוראת השעה זה שאת הפשרה של טופורובסקי, אנחנו הולכים אתה קדימה להוראת שעה.

גילה גמליאל: כלומר, הוראת השעה היא לא על החוק הכחול אלא היא על הפשרה.

שגית אפיק: על הפשרה.

גילה גמליאל: ברור שזה על הפשרה.

גילה גמליאל: יש כאן בכלל שאלה?

גילה גמליאל: על הפשרה.

גילה גמליאל: הוראת שעה היא על הפשרה עד שנת 2015.

שגית אפיק: זאת אומרת, עד 2015.

גילה גמליאל: אנחנו דיברנו על כך שיש כאן פשרה.

ערן יעקב: אנחנו חשבנו שנה.

ערן יעקב: את אומרת ששנתיים.

גילה גמליאל: אני אומרת לשנתיים ואז אתם לא פוגעים בהישג של ליצמן ושל מירב.

ערן יעקב: הוא מפסיד שנה.

גילה גמליאל: אבל זה על בסיס הפשרה.

גילה גמליאל: אתה לא מבין מה אני אומרת.

גילה גמליאל: אנחנו ממש לא מקלים.

גילה גמליאל: אני אסביר.

גילה גמליאל: שגית, תחזרי על הדברים כי את אמרת דברים לא נכונים.

שגית אפיק: חשבתי שאת מבטלת את השנתיים.

שגית אפיק: אני מתנצלת.

גילה גמליאל: זה אומר שבמקום שהפשרה תיכנס לתוקפה כחוק ותפגע בסטודנטים לעתיד לבוא לאורך זמן, שזה יצטמצם לאקדמאים רק למשך שנה.

גילה גמליאל: השלוש שנים יחזרו והשנתיים יחזרו כעבור שנתיים מהיום הזה, כלומר, ב-2015.

גילה גמליאל: תודה.

שגית אפיק: הוראת שעה על הפשרה של טופורובסקי.

גילה גמליאל: בוודאי.

שגית אפיק: הוא יוכל לקבל שנה.

שגית אפיק: רק נגיד את זה.

שגית אפיק: אם אני טועה, תקנו אותי.

שגית אפיק: למעשה ההצעה המתוקנת אומרת שבמהלך השנתיים הקרובות סטודנט לתואר ראשון ולתואר שני יוכל לבחור לקבל נקודת זיכוי עבור תואר ראשון וחצי נקודת זיכוי עבור תואר שני במשך שנה אחת בלבד, באחת מבין השנתיים.

שגית אפיק: בסוף 2015 חוזרים בחזרה לחוק המקורי.

גילה גמליאל: בדיוק.

ראובן ריבלין: אני למדתי הערב משהו.

גילה גמליאל: רובי, היה שווה לחכות?

ראובן ריבלין: אנחנו מסכימים אם את מבטלת את הרביזיה על הקייפינג.

ראובן ריבלין: את קודם ביקשת רביזיה וזה אומר שנצטרך לחכות עד 8:45.

גילה גמליאל: מירב, הגענו להסכמות לרדת מהרביזיה.

גילה גמליאל: מיכל, אם אפשר לרדת מהרביזיה.

ראובן ריבלין: עשרים דקות את מבזבזת את זמננו.

שגית אפיק: אנחנו מדברים על סטודנטים שסיימו את לימודיהם וזכאים לתואר בין 2014 עד סוף 2015.

שגית אפיק: בעצם רק מי שיסיים בשנתיים האלה, ייפגע.

ראובן ריבלין: היא מושכת את הרביזיה.

ראובן ריבלין: מצוין.

ראובן ריבלין: נצביע על זה.

ראובן ריבלין: היא מבטלת את בקשתה לרביזיה.

טמיר כהן: אלעזר, אתה מסיר את הרביזיה?

אלעזר שטרן: זה חלק מההסכם.

טמיר כהן: יש לנו כאן שתי הסרות רביזיה.

טמיר כהן: גם שלה וגם של שטרן.

אלעזר שטרן: אני מסיר את הרביזיה לגבי ה-1.4.

ניסן סלומינסקי: ההצעה ברורה?

שגית אפיק: אני אומר אותה שוב.

שגית אפיק: זה יחול לגבי סטודנטים שיסיימו את לימודיהם בין 2014 ל-2015.

גילה גמליאל: אני התעקשתי עם אפשטיין שזה יהיה עד 2014 ולא 2015.

גילה גמליאל: הוא אמר בהתניה שה-1.4 של אתמול שלקחו לו, תוסר.

גילה גמליאל: אמרתי שנחזור להצעה המקורית שהייתה עם אפשטיין כך שזה לא יהיה 2014 אלא זה יהיה 2015 ואז לא צריך את ה-1.4 שלו.

ערן יעקב: לא.

גילה גמליאל: מה זה לא?

גילה גמליאל: כן.

גילה גמליאל: זה מה שנסגר.

גילה גמליאל: אל תבלבלו לי את המוח.

גילה גמליאל: דברו עם אפשטיין ורדו ממני.

גילה גמליאל: אתם לא מבינים עברית?

גילה גמליאל: עד 2014 זה היה אמור להיות עם ה-1.4.

יעקב ליצמן: מס הכנסה לא רוצה לוותר על ה-1.4.

יעקב ליצמן: ולא בגלל הכסף אלא בגלל נוחיות כי לא נעים להם לעשות את ה-0,1 אחוז.

יעקב ליצמן: ועדת הכספים לא יכולה להתחשב.

יעקב ליצמן: כסף זה דין אחד, נוחיות זה דין שני.

יעקב ליצמן: אנחנו לא מוכנים לוותר על זה בגלל הנוחיות שלהם.

גילה גמליאל: זה נגמר.

גילה גמליאל: כבר אין לכם צורך לוותר.

גילה גמליאל: הוא כבר משך את הרביזיה ואפשר להתקדם.

עפר שלח: אתה לא יכול להגיד ש-0,1 אחוז זה לא כסף.

יעקב ליצמן: אם כך, בוא נפתח עכשיו את הכול.

ערן יעקב: זה לא עניין של נוחיות.

ניסן סלומינסקי: מיכל, ויתרת על הרביזיה?

מיכל בירן: בחשש כבד אבל אני בוחרת להאמין למילות הנוגעים בדבר.

מיכל בירן: לא ויתרתי אבל אני מוכנה שתצביע עליה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אני לא יכול.

ראובן ריבלין: יבואו היועצים המשפטיים ויסבירו לך.

ניסן סלומינסקי: את צריכה לוותר.

מיכל בירן: אני מסירה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: מיכל ומירב הן שתי חברות כנסת היותר מצוינות שיש.

ניסן סלומינסקי: היא הסירה את הרביזיה.

טמיר כהן: זה היה ביטוח לאומי.

שמרית גיטלין שקד: פסקה 56(11), בלוח ב', בטור שכותרתו שיעור בפרט 2.4, במקום 210 יבוא.

שמרית גיטלין שקד: ..

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את זה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: אושר.

ניסן סלומינסקי: להצעה של גילה.

שגית אפיק: ההצעה של גילה, כפי שהוסברה קודם.

שגית אפיק: 40(11).

ראובן ריבלין: היא מגישה הסתייגות וכולנו מקבלים את ההסתייגות.

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: אז זה עולה כהסתייגות?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אנחנו נאמץ את זה.

שגית אפיק: זה ייכנס כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: אני לא מבקש ממך לסמוך עלי, אבל תאמיני לי, יש לי כל כך הרבה ניסיון.

שגית אפיק: הועברו אלינו שלוש הסתייגויות.

שגית אפיק: שתי הסתייגויות עוסקות בהוראת שעה.

שגית אפיק: לאור ההצעה שגילה מציעה, כל הוועדה מחליטה לאמץ אותה, ההסתייגויות האלה נופלות.

רוברט אילטוב: צריך להבין את המחלוקת עם האוצר.

שגית אפיק: נגמרה המחלוקת.

אלעזר שטרן: לא שמעתי שהיא נגמרה.

יעקב ליצמן: נגמרה.

אלעזר שטרן: שהם יגידו לי שנגמר.

מאיר בינג: אם הוראת השעה תהיה לשנתיים.

גילה גמליאל: עד 2015.

גילה גמליאל: אם אתם לא מבינים את ההצעה, אני אסביר עוד פעם.

יעקב ליצמן: לא, לא צריך להסביר.

יעקב ליצמן: די.

ראובן ריבלין: זה שינוי דרמטי מהצעת טופורובסקי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו הבנו את ההצעה.

שגית אפיק: הצבעה על הצעתה של גילה להפוך את הנוסח שבפניכם להוראת שעה לשנתיים שתחול על מי שסיים בין השנים 2014 ו-2015.

גילה גמליאל: בדיוק.

יצחק כהן: זה משפר את ההצעה של טופורובסקי.

ראובן ריבלין: אין ספק.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה

ניסן סלומינסקי: ההצעה – אושרה.

שגית אפיק: לאור אישור ההצעה, כל ההסתייגויות האחרות מתייתרות ואנחנו נמחק אותן.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, נעשתה היסטוריה.

ניסן סלומינסקי: סיימנו את חוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: סיימנו אותו בזמן וסיימנו אותו טוב, באהבה, באחווה, בשלום וברעות.

ראובן ריבלין: כל הכבוד ליושב ראש.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: הפחתת תשלומים למוסד לביטוח לאומי

ניסן סלומינסקי: היה משהו בהתייעצות שאנחנו צריכים לדעת או אנחנו רצים הלאה?

מיכל בירן: קטעת אותנו באמצע.

ניסן סלומינסקי: גילה.

ניסן סלומינסקי: הנושא של הסטודנטים.

ניסן סלומינסקי: אם יש מישהו שרוצה להתייעץ, שיעשה את זה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: תעשו את זה במקביל ולא בטור.

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, אתה ממשיך את הישיבה?

ניסן סלומינסקי: כן.

ראובן ריבלין: אני לא מבין.

ראובן ריבלין: יש רק מקום אחד שאנשים יכולים לדרוש וזה כאשר יש אנשים שנענים.

ראובן ריבלין: אני לא אומר סוחטים.

ראובן ריבלין: הם רוצים.

ראובן ריבלין: מה זה הדבר הזה?

ניסן סלומינסקי: זה הסכם.

ראובן ריבלין: זה כאילו עושים מכולנו סמרטוטים.

ראובן ריבלין: תסלח לי.

ראובן ריבלין: מה זה הדבר הזה?

ראובן ריבלין: מפסיקים ישיבות.

ראובן ריבלין: אתה היושב ראש, תתחיל לנהל את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: זה הנושא עכשיו.

ניסן סלומינסקי: תעשו את זה ממש דקה.

גילה גמליאל: אני סיכמתי עם אייל על 2014.

ניסן סלומינסקי: בנושא של הסטודנטים, בכחול מופיע שרוצים לבטל את נקודות הזיכוי של בוגרי תואר ראשון ובוגרי תואר שני, כל אחד לפי דרגתו ומעלתו.

ראובן ריבלין: נקודות הזיכוי.

ניסן סלומינסקי: נקודות הזיכוי.

ניסן סלומינסקי: יש כאן הצעה שאומרת שבוגרי תואר ראשון, תישאר להם נקודת זיכוי אחת לשנה, ובוגרי תואר שני, תישאר להם חצי נקודת זיכוי לשנה וזאת תהיה הוראת שעה עד סוף 2014.

ניסן סלומינסקי: זה סיכום שהוסכם גם עם הסטודנטים.

יצחק כהן: זה שיפור.

גילה גמליאל: משמעותית.

גילה גמליאל: בסך הכול שנה אחת ואז החוזר חוזר עם כל ההטבות שלו.

יצחק כהן: מה שהשיגו הסטודנטים, זה שיפור.

מיכל בירן: שגית, אני מבקשת שיירשם נושא חדש.

יצחק כהן: זה לא נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: בשביל זה הייתה ההתייעצות?

רוברט אילטוב: מה הנושא החדש שם?

ראובן ריבלין: הם יכולים להתווכח בחוץ.

ראובן ריבלין: תצביע.

ניסן סלומינסקי: על מה אני אצביע?

ניסן סלומינסקי: היא אומרת לי שזה נושא חדש ולכן אני לא יכול להצביע.

ראובן ריבלין: אבל היא לא הייתה כאן חמש דקות.

ראובן ריבלין: לא יכול להיות הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: מרב, תסבירי לי מה הולך כאן.

ראובן ריבלין: ניסן, העם השתנה בארבע השנים שהלכת לגלות.

ראובן ריבלין: צריך להבין שאנחנו צריכים להתאים את עצמנו לעם.

ראובן ריבלין: חמש דקות – תצביע.

ניסן סלומינסקי: אתם יורדים מזה?

ניסן סלומינסקי: אם זה נושא חדש, לא ידונו בזה אלא יישאר הכחול.

ניסן סלומינסקי: זה נושא חדש או שאנחנו מצביעים על הכחול?

מיכל בירן: זה נושא חדש.

מיכל בירן: אני מבקשת שוועדת הכנסת תכריע בעניין.

ראובן ריבלין: שמענו אותך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מעלים את הנוסח בכחול.

ראובן ריבלין: זה אומר שמבטלים את נקודות הזיכוי.

ניסן סלומינסקי: יש את ההצעה של בועז טופורובסקי.

רוברט אילטוב: היא לא יכולה להגיע להסכם ולטעון שההסכם שלה הוא נושא חדש.

רוברט אילטוב: יש גבול לתעלול.

ניסן סלומינסקי: זה לא יכול להיות.

מרב מיכאלי: לא הגיעו אתנו לשום הסכם.

ניסן סלומינסקי: תבינו, אם אתם טוענים שזה נושא חדש, אין לי בעיה, אני חוזר לנושא הישן, להצעה של בועז.

ראובן ריבלין: אני יודע לקרוא כמה מהלכים ואני ידעתי שזה הולך להיות.

ניסן סלומינסקי: זה לא יהיה בחוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: יישאר הכחול.

גילה גמליאל: אני אמצא לזה פתרון.

ניסן סלומינסקי: אין ועדת כנסת ובסוף יישאר הכחול.

גילה גמליאל: אתה תמתין בסבלנות.

ראובן ריבלין: מה זה?

ראובן ריבלין: מה זה אתה תמתין בסבלנות?

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, יש סדר יום.

ראובן ריבלין: אתה גומר את הישיבה או אתה רוצה שנמתין בסבלנות?

ניסן סלומינסקי: יש שני נוסחים.

ראובן ריבלין: לא נשמע דבר כזה.

עדי קול: אי אפשר שכולם יסכימו כל הזמן.

ראובן ריבלין: לא נשמע דבר כזה, שאנחנו נחכה.

רוברט אילטוב: מה הצעתו של בועז טופורובסקי?

ניסן סלומינסקי: אותו הדבר.

ניסן סלומינסקי: בוגרי תואר ראשון – נקודת זיכוי, בוגרי תואר שני – חצי נקודת זיכוי.

יצחק כהן: היא ירדה מזה.

ראובן ריבלין: היא ירדה מנושא חדש.

גילה גמליאל: היא ירדה מזה בלי קשר למה שדיברתי אתך.

מרב מיכאלי: אין קשר.

ראובן ריבלין: אין סוחטים בלי שיש נסחטים.

יצחק כהן: חד וחלק.

ניסן סלומינסקי: אם היא נשארת בזה, אנחנו מבטלים את ה-1.4.

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: האוצר יוותר על ה-1.4.

ניסן סלומינסקי: לא, לא האוצר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו.

ניסן סלומינסקי: אם הם נשארים כך ומשחקים עם כולם.

ניסן סלומינסקי: תגמרי את זה.

גילה גמליאל: אני לא אמורה להגיע אתם להסכם.

ניסן סלומינסקי: אז נעשה הצבעה.

ניסן סלומינסקי: אם היא אומרת שזה נושא חדש, אין דיון.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נסיים מה שהתחלנו קודם.

שמרית גיטלין שקד: סעיף 56(11).

ניסן סלומינסקי: אנחנו באמצע הביטוח הלאומי.

ניסן סלומינסקי: הלכו להביא את החומר.

שמרית גיטלין שקד: אני מקריאה את פסקה 56(11).

שמרית גיטלין שקד: בלוח ב' בטור שכותרתו שיעור בפרט 2.4., במקום 210 יבוא 173.

שמרית גיטלין שקד: יש לנו שלוש הסתייגויות עליהן צריך להצביע.

שמרית גיטלין שקד: הסתייגות ראשונה של חבר הכנסת משה גפני ומיקי רוזנטל שמציעים במקום 210, יבוא 164.5.

ניסן סלומינסקי: הם לא נמצאים כאן.

ניסן סלומינסקי: מישהו לוקח את זה?

מרב מיכאלי: כן.

שמרית גיטלין שקד: המשמעות היא שלא יופחת הסכום שמשרד האוצר מציע אלא יהיה רק הסכום שמשקף את ההכנסות של המוסד לביטוח לאומי בפועל.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

מיכל בירן: אני מבקשת רביזיה.

ראובן ריבלין: הצבעה ביום שני.

ניסן סלומינסקי: אין בעיה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

שמרית גיטלין שקד: הסתייגות של חבר הכנסת יעקב ליצמן.

שמרית גיטלין שקד: הצעת שההפחתה תהיה מקסימום עד מאה מיליון שקלים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההסתייגות לא התקבלה.

שמרית גיטלין שקד: הסתייגות של קבוצת חד"ש שמציעה במקום 164.5 – יבוא 250.

ניסן סלומינסקי: אין אף אחד מחד"ש.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות יורדת.

ניסן סלומינסקי: בגלל הרביזיה אנחנו לא יכולים להצביע על זה.

ראובן ריבלין: דבר ראשון ביום שני בבוקר.

אלעזר שטרן: אפשר לעשות את זה ב-8:45.

ניסן סלומינסקי: אם נהיה כאן.

ניסן סלומינסקי: גילה, נקודות זיכוי.

ניסן סלומינסקי: יש לנו שלוש הצעות לנקודות זיכוי.

ניסן סלומינסקי: הצעה אחת היא של הספר הכחול שמבטל לגמרי, הצעה שנייה של בועז והצעה שלישית קיימת שתציגי.

ראובן ריבלין: היא הציגה את זה.

ניסן סלומינסקי: גילה, להצביע על ההצעה שלך?

גילה גמליאל: תנו לי להסביר.

ניסן סלומינסקי: אמרו שזה נושא חדש?

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: אם זה נושא חדש, זה לא רלוונטי.

מיכל בירן: לא, זה לא נושא חדש.

גילה גמליאל: מרב, אני סוגרת אתכם שזה לא נושא חדש ואת אומרת שזה נושא חדש?

ניסן סלומינסקי: זה לא נושא חדש?

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: היא סומכת עלי מספיק.

ניסן סלומינסקי: זה לא עניין של סומכת.

ניסן סלומינסקי: היא צריכה להגיד את זה כי אחרת זה לא עוזר לנו.

גילה גמליאל: מיכל, תגידי.

מיכל בירן: זה לא נושא חדש.

גילה גמליאל: מה שניתן להשיג במגבלות הקיימות, הוראת שעה עד שנת 2015 וההסתייגות של עפר שלח בנושא של 1.4 לא תעלה ובזה זה נגמר.

עדי קול: זה לא מה שסיכמנו.

גילה גמליאל: מה שסוכם עם אפשטיין זה או 2015 בלי 1.4 או 2014 עם 1.4.

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין את הקשר בין הדברים.

גילה גמליאל: סגרנו או 2015 בלי 1.4 או 2014 עם 1.4.

גילה גמליאל: אני אומרת עד סוף2015 בלי 1.4.

עפר שלח: הוראת שעה עד סוף 2015.

גילה גמליאל: זה היה ההסכם וזה מה שקורה בפועל.

ראובן ריבלין: אתם מסכימים?

שגית אפיק: כבר עדיפה ההצעה של טופורובסקי, אם את עושה הוראת שעה לשנתיים.

שגית אפיק: את פוגעת יותר סטודנטים.

גילה גמליאל: לא, אני לא פוגעת.

גילה גמליאל: החוק מתבטל לגמרי.

שגית אפיק: אבל את פוגעת בסטודנטים בשנתיים הקרובות.

גילה גמליאל: רגע.

גילה גמליאל: אני אסביר לכם את החוק כי אני יודעת אותו על בוריו.

גילה גמליאל: לפי ההצעה של טופורובסקי נכון להיום על פי החוק מצמצמים לאקדמאים בוגרי תואר ראשון ותואר שני רק לשנה אחת בלבד וזה החוק מכאן והלאה.

גילה גמליאל: מה שאומרת הוראת השעה זה שאת הפשרה של טופורובסקי, אנחנו הולכים אתה קדימה להוראת שעה.

גילה גמליאל: כלומר, הוראת השעה היא לא על החוק הכחול אלא היא על הפשרה.

שגית אפיק: על הפשרה.

גילה גמליאל: ברור שזה על הפשרה.

גילה גמליאל: יש כאן בכלל שאלה?

גילה גמליאל: על הפשרה.

גילה גמליאל: הוראת שעה היא על הפשרה עד שנת 2015.

שגית אפיק: זאת אומרת, עד 2015.

גילה גמליאל: אנחנו דיברנו על כך שיש כאן פשרה.

ערן יעקב: אנחנו חשבנו שנה.

ערן יעקב: את אומרת ששנתיים.

גילה גמליאל: אני אומרת לשנתיים ואז אתם לא פוגעים בהישג של ליצמן ושל מרב.

ערן יעקב: הוא מפסיד שנה.

גילה גמליאל: אבל זה על בסיס הפשרה.

גילה גמליאל: אתה לא מבין מה אני אומרת.

גילה גמליאל: אנחנו ממש לא מקלים.

גילה גמליאל: אני אסביר.

גילה גמליאל: שגית, תחזרי על הדברים כי את אמרת דברים לא נכונים.

שגית אפיק: חשבתי שאת מבטלת את השנתיים.

שגית אפיק: אני מתנצלת.

גילה גמליאל: זה אומר שבמקום שהפשרה תיכנס לתוקפה כחוק ותפגע בסטודנטים לעתיד לבוא לאורך זמן, שזה יצטמצם לאקדמאים רק למשך שנה.

גילה גמליאל: השלוש שנים יחזרו והשנתיים יחזרו כעבור שנתיים מהיום הזה, כלומר, ב-2015.

גילה גמליאל: תודה.

שגית אפיק: הוראת שעה על הפשרה של טופורובסקי.

גילה גמליאל: בוודאי.

שגית אפיק: הוא יוכל לקבל שנה.

שגית אפיק: רק נגיד את זה.

שגית אפיק: אם אני טועה, תקנו אותי.

שגית אפיק: למעשה ההצעה המתוקנת אומרת שבמהלך השנתיים הקרובות סטודנט לתואר ראשון ולתואר שני יוכל לבחור לקבל נקודת זיכוי עבור תואר ראשון וחצי נקודת זיכוי עבור תואר שני במשך שנה אחת בלבד, באחת מבין השנתיים.

שגית אפיק: בסוף 2015 חוזרים בחזרה לחוק המקורי.

גילה גמליאל: בדיוק.

ראובן ריבלין: אני למדתי הערב משהו.

גילה גמליאל: רובי, היה שווה לחכות?

ראובן ריבלין: אנחנו מסכימים אם את מבטלת את הרביזיה על הקייפינג.

ראובן ריבלין: את קודם ביקשת רביזיה וזה אומר שנצטרך לחכות עד 8:45.

גילה גמליאל: מרב, הגענו להסכמות לרדת מהרביזיה.

גילה גמליאל: מיכל, אם אפשר לרדת מהרביזיה.

ראובן ריבלין: עשרים דקות את מבזבזת את זמננו.

שגית אפיק: אנחנו מדברים על סטודנטים שסיימו את לימודיהם וזכאים לתואר בין 2014 עד סוף 2015.

שגית אפיק: בעצם רק מי שיסיים בשנתיים האלה, ייפגע.

ראובן ריבלין: היא מושכת את הרביזיה.

ראובן ריבלין: מצוין.

ראובן ריבלין: נצביע על זה.

ראובן ריבלין: היא מבטלת את בקשתה לרביזיה.

טמיר כהן: אלעזר, אתה מסיר את הרביזיה?

אלעזר שטרן: זה חלק מההסכם.

טמיר כהן: יש לנו כאן שתי הסרות רביזיה.

טמיר כהן: גם שלה וגם של שטרן.

אלעזר שטרן: אני מסיר את הרביזיה לגבי ה-1.4.

ניסן סלומינסקי: ההצעה ברורה?

שגית אפיק: אני אומר אותה שוב.

שגית אפיק: זה יחול לגבי סטודנטים שיסיימו את לימודיהם בין 2014 ל-2015.

גילה גמליאל: אני התעקשתי עם אפשטיין שזה יהיה עד 2014 ולא 2015.

גילה גמליאל: הוא אמר בהתניה שה-1.4 של אתמול שלקחו לו, תוסר.

גילה גמליאל: אמרתי שנחזור להצעה המקורית שהייתה עם אפשטיין כך שזה לא יהיה 2014 אלא זה יהיה 2015 ואז לא צריך את ה-1.4 שלו.

ערן יעקב: לא.

גילה גמליאל: מה זה לא?

גילה גמליאל: כן.

גילה גמליאל: זה מה שנסגר.

גילה גמליאל: אל תבלבלו לי את המוח.

גילה גמליאל: דברו עם אפשטיין ורדו ממני.

גילה גמליאל: אתם לא מבינים עברית?

גילה גמליאל: עד 2014 זה היה אמור להיות עם ה-1.4.

יעקב ליצמן: מס הכנסה לא רוצה לוותר על ה-1.4.

יעקב ליצמן: ולא בגלל הכסף אלא בגלל נוחיות כי לא נעים להם לעשות את ה-0,1 אחוז.

יעקב ליצמן: ועדת הכספים לא יכולה להתחשב.

יעקב ליצמן: כסף זה דין אחד, נוחיות זה דין שני.

יעקב ליצמן: אנחנו לא מוכנים לוותר על זה בגלל הנוחיות שלהם.

גילה גמליאל: זה נגמר.

גילה גמליאל: כבר אין לכם צורך לוותר.

גילה גמליאל: הוא כבר משך את הרביזיה ואפשר להתקדם.

עפר שלח: אתה לא יכול להגיד ש-0,1 אחוז זה לא כסף.

יעקב ליצמן: אם כך, בוא נפתח עכשיו את הכול.

ערן יעקב: זה לא עניין של נוחיות.

ניסן סלומינסקי: מיכל, ויתרת על הרביזיה?

מיכל בירן: בחשש כבד אבל אני בוחרת להאמין למילות הנוגעים בדבר.

מיכל בירן: לא ויתרתי אבל אני מוכנה שתצביע עליה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אני לא יכול.

ראובן ריבלין: יבואו היועצים המשפטיים ויסבירו לך.

ניסן סלומינסקי: את צריכה לוותר.

מיכל בירן: אני מסירה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: מיכל ומרב הן שתי חברות כנסת היותר מצוינות שיש.

ניסן סלומינסקי: היא הסירה את הרביזיה.

טמיר כהן: זה היה ביטוח לאומי.

שמרית גיטלין שקד: פסקה 56(11), בלוח ב', בטור שכותרתו שיעור בפרט 2.4, במקום 210 יבוא.

שמרית גיטלין שקד: ..

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את זה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה אושר.

ניסן סלומינסקי: להצעה של גילה.

שגית אפיק: ההצעה של גילה, כפי שהוסברה קודם.

שגית אפיק: 40(11).

ראובן ריבלין: היא מגישה הסתייגות וכולנו מקבלים את ההסתייגות.

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: אז זה עולה כהסתייגות?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אנחנו נאמץ את זה.

שגית אפיק: זה ייכנס כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: אני לא מבקש ממך לסמוך עלי, אבל תאמיני לי, יש לי כל כך הרבה ניסיון.

שגית אפיק: הועברו אלינו שלוש הסתייגויות.

שגית אפיק: שתי הסתייגויות עוסקות בהוראת שעה.

שגית אפיק: לאור ההצעה שגילה מציעה, כל הוועדה מחליטה לאמץ אותה, ההסתייגויות האלה נופלות.

רוברט אילטוב: צריך להבין את המחלוקת עם האוצר.

שגית אפיק: נגמרה המחלוקת.

אלעזר שטרן: לא שמעתי שהיא נגמרה.

יעקב ליצמן: נגמרה.

אלעזר שטרן: שהם יגידו לי שנגמר.

מאיר בינג: אם הוראת השעה תהיה לשנתיים.

גילה גמליאל: עד 2015.

גילה גמליאל: אם אתם לא מבינים את ההצעה, אני אסביר עוד פעם.

יעקב ליצמן: לא, לא צריך להסביר.

יעקב ליצמן: די.

ראובן ריבלין: זה שינוי דרמטי מהצעת טופורובסקי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו הבנו את ההצעה.

שגית אפיק: הצבעה על הצעתה של גילה להפוך את הנוסח שבפניכם להוראת שעה לשנתיים שתחול על מי שסיים בין השנים 2014 ו-2015.

גילה גמליאל: בדיוק.

יצחק כהן: זה משפר את ההצעה של טופורובסקי.

ראובן ריבלין: אין ספק.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה ההצעה – אושרה.

שגית אפיק: לאור אישור ההצעה, כל ההסתייגויות האחרות מתייתרות ואנחנו נמחק אותן.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, נעשתה היסטוריה.

ניסן סלומינסקי: סיימנו את חוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: סיימנו אותו בזמן וסיימנו אותו טוב, באהבה, באחווה, בשלום וברעות.

ראובן ריבלין: כל הכבוד ליושב ראש.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.