הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 19, פרוטוקול מספר 94, 2014-07-14 09:00

עליזה לביא: בוקר טוב ובוקר שקט, יום שני, ה-14 ביולי 2014, ט"ז בתמוז תשע"ד, ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה, ישיבה משותפת עם ועדת המשנה למדיניות חוץ, הסברה והתודעה המדינית של ועדת החוץ והביטחון, ועדה לא חסויה.

עליזה לביא: אולי יגיעו ימים שהוועדה הזאת כן תהיה חסויה, אנחנו מקוות, לשם כך אנחנו מתכנסות, וההערה שלך ככה הקפיצה אותנו לדיון.

עליזה לביא: בוקר טוב, חבר הכנסת רונן הופמן.

רונן הופמן: בוקר טוב, בוקר אור.

עליזה לביא: תודה על הנכונות לקיים את הוועדה הזאת כוועדה משותפת, גם בשל חשיבות הנושא וגם מהעובדה שלא רק בנושא הזה אלא גם בנושאים נוספים, נשים לא יכולות לקדם, ולא צריכות ולא נכון שהן תקדמנה נושאים לבד.

עליזה לביא: הכול לדעתי צריך להיות ממקום של שותפות ושל הבנה, שכשנשים לא נמצאות בתוך תהליכים ובתוך ועדות ובתוך ארגונים, מי שמפסידות מזה זה כמובן נשים, אבל מי שמפסידה יותר זו החברה כולה.

עליזה לביא: הון אנושי, נשי, לא מנוצל, זה נזק לחברה.

עליזה לביא: זה אומר שבעצם ההון האנושי שיש ל-50% מהאוכלוסייה לא בא לידי ביטוי ולא תורם את חלקו.

עליזה לביא: אנחנו מתכנסים הבוקר על החלטה 1325 של האו"ם, שהיא יישום תוכנית הפעולה לשילוב נשים במוקדי קבלת החלטות, הטמעת החשיבה המגדרית והגנה על נשים.

עליזה לביא: רק ככה להזכיר, אני בטוחה שגם הדוברות תעשינה את זה בהרחבה, אבל בשנת 2000 מתקבלת החלטה 1325 של מועצת הביטחון של האו"ם, שקובעת ייצוג מגוון נשים ושילוב חשיבה מגדרית בכל מוקדי קבלת ההחלטות ובכל הנושאים, לרבות בגופים העוסקים ביחסי חוץ וביטחון, הגנה על נשים מפני אלימות ומניעת אלימות וסכסוכים ברמה הבין-לאומית.

עליזה לביא: בעקבות ההחלטה הזאת כאן אצלנו בשנת 2005 מתקבל סעיף 6ג1 לחוק שיווי זכויות האישה, שקבע שחובת ייצוג הולם לנשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה בוועדות ציבוריות ובצוותים הממומנים על-ידי הממשלה לעיצוב מדיניות לאומית, לרבות בנושאי חוץ וביטחון.

עליזה לביא: 45 מדינות בעולם מחליטות כי הדרך הנכונה ליישום עקרונות ההחלטה הינה אימוץ תוכנית פעולה ממשלתית המרכזת את כלל המאמצים והמשאבים הלאומיים הנדרשים לטובת העניין.

עליזה לביא: ומה קורה אצלנו?

עליזה לביא: אנחנו נפגשים הבוקר בעיצומם של ימים מאוד לא פשוטים ולא קלים, ובתוך עמנו אנחנו חיים ואנחנו רואים ורואות איפה נשים נמצאות ואיפה הן גם לא נמצאות.

עליזה לביא: אני רוצה לצטט מאיזה פוסט שקראתי אתמול בעקבות הפאנל המאוד מאוד לא משקף של הימים האחרונים שהיה כאן בערוץ 1, שמי שהנחה אותו ויזם אותו זה אורי לוי.

עליזה לביא: ומי שכותבת, תיכף אמצא את השם שלה, אומרת: היום קרה משהו לא רגיל בטלוויזיה הישראלית.

עליזה לביא: לכאורה התפאורה אותה תפאורה – אולפן הטלוויזיה, מלחמה, היום החמישי למבצע, צריך למלא זמן מסך, לדבר על המצב, התוצאה תמיד זהה: גברים מקיר לקיר מדברים על ביטחון או רוב גברי מדבר על ביטחון עם אישה אחת כעלה תאנה לאפליה מגדרית.

עליזה לביא: אבל היום בערוץ 1 נרשמה היסטוריה: "צוק איתן", בין השעה 14:00 ל-15:00, כחלק מהמשדר המיוחד המסקר את המבצע באולפן חמש נשים, ונשים בלבד, לדיון על המצב הביטחוני.

עליזה לביא: אז קודם כול, אורי לוי מהערוץ הראשון כן מכנס פאנל כזה, אבל הפאנל הזה הוא חריג, הוא לא משקף את הנעשה כאן במדיה.

עליזה לביא: והוא גם לא משקף את מה שנעשה בוועדות ובארגונים ובכל הגורמים המעורבים.

עליזה לביא: אז אני חושבת שהמציאות היום היא מבחינתנו כדור להנחתה בכלל לגבי הדיון, אבל גם מה ניתן לעשות?

עליזה לביא: איך אפשר לאמץ?

עליזה לביא: וגם איך אפשר שהחדר הזה, חבר הכנסת רונן הופמן, יהיה מגוון יותר גם בנציגות עצמן?

עליזה לביא: בעיקר נמצאות פה נציגות של ארגוני נשים ונציגות שאחראיות על מעמד האישה בארגונים השונים ובקבוצות השונות, ואתה רואה בדיוק מי לא נמצא כאן.

עליזה לביא: וחשוב שיהיו פה עוד אנשים ועוד בעלי תפקידים כדי באמת להעלות את הנושא הזה, ואז אנחנו, אני חושבת, נוכל להמשיך.

עליזה לביא: חבר הכנסת הופמן, זה לא רק השיח שלנו, הנשים.

עליזה לביא: ולכן באמת ביקשנו ישיבה משותפת גם ללמוד מהניסיון שלך בתת הוועדה שאתה מנהל, אבל גם ב-20 השנים שאתה מקדם נושאים שנמצאים על סדר-היום.

עליזה לביא: איך אפשר להעלות את המודעות?

עליזה לביא: זה לא סוד שגם בוועדות פה בכנסת בשנה האחרונה מאז שהתמניתי להיות ועדת כנסת, גם ועדת פרי שדנה בנושאים מאוד מהותיים ומשמעותיים שמקרינים על השיח, מלכתחילה אין בה אישה, לא הייתה בה שרה, ורק אחרי פניות חוזרות ונשנות ראש הממשלה נעתר ומצרף את השרה לימור לבנת.

עליזה לביא: ועדת ששינסקי, ועדת לוקר ועוד ועדות.

עליזה לביא: כלומר, למעשה אנחנו פה נמצאות על המשמר כדי שהעובדה הזאת לא תשנה כל פעם מחדש.

עליזה לביא: אין הטמעה, ראינו את זה גם בבחירה לרבנים ראשיים מבחינת הגוף הבוחר והמלחמות עקובות הדם שהיו כאן.

עליזה לביא: עוד דבר שאני רוצה לציין זה שהשנה הזאת מביאה אותה שתי הזדמנויות מאוד מאוד גדולות לנו.

עליזה לביא: במרץ 2015 יתקיים באו"ם הכנס הגדול – פעם בחמש שנים הכנס הגדול, אבל פעם ב-20 שנים הכנס הענק – והמשלחת הישראלית תהיה משלחת גדולה.

עליזה לביא: קיימנו כבר ישיבה בנושא הזה עם משרד החוץ ועם נציגי המשלחת הישראלית לאו"ם, וביקשו שהמשלחת שלנו תביא מנעד של נושאים.

עליזה לביא: וזאת הזדמנות גם להזמין אתכן ואתכם נציגי הארגונים, תהיה לנו הזדמנות לארח במשלחת הישראלית לאו"ם גם נציגי ונציגות ארגונים.

עליזה לביא: לארח מבחינת כמובן התכנים וההצעות, ואני קוראת לכם להעביר לנו הצעות לפאנלים, למושבים, לכל מה שקשור לשבועיים המרתקים הללו שיהיו באו"ם בכנס המאוד מאוד גדול הזה, גם בנושאים שמעניינים את השולחן הזה.

עליזה לביא: והנה אמרתי, ועוד נחזור ונפרט.

עליזה לביא: ועוד הזדמנות שתהיה כאן זה במאי 2015, מי שהספיק לעבור על העיתונים הבוקר, כנס ענק כאן שיהיה באחריות כנסת ישראל בשיתוף משרדי הממשלה.

עליזה לביא: כנס שבו תהיה הצהרת כוונות לקידום נשים, מאי 2015.

עליזה לביא: האורחות הבכירות שתהיינה זה הילרי קלינטון, אנגלה מרקל ועוד נשים מובילות בעולם.

עליזה לביא: כאן ההובלה תהיה ישראלית.

עליזה לביא: אני שמחה מאוד שמארגני הכנס הסכימו לקיים את הכנס השנה בישראל, וזאת תהיה עוד הזדמנות כמובן גם להעלות את הנושאים הללו, כך שמחכה לנו שנה מאוד מאוד משמעותית מבחינת הנושאים שאנחנו מבקשים לקדם ולהעלות על סדר-היום.

עליזה לביא: ואני מעבירה לך, חבר הכנסת רונן הופמן, את רשות הדיבור.

עליזה לביא: ושוב, תודה לך על הנכונות לקיים את הדיון הזה במשותף.

עליזה לביא: בוקר טוב לחברת הכנסת זהבה גלאון, בוקר טוב לחברת הכנסת מיכל רוזין.

עליזה לביא: חבר הכנסת רונן הופמן, בבקשה.

רונן הופמן: בוקר טוב, בוקר אור לכולן.

רונן הופמן: אני קודם כול מודה לך, חברת הכנסת עליזה לביא, על היוזמה, על ההזדמנות שניתנה לי, בהיותי יושב-ראש ועדת המשנה למדיניות חוץ והסברה בוועדת החוץ והביטחון, להשתתף בדיון כל כך חשוב, ובעיני הוא באמת באמת דיון חשוב מאוד.

רונן הופמן: אני מבקש לשתף אתכם בחוויה האישית שלי בהקשר הדיון הזה.

רונן הופמן: נפלה בחלקי זכות אולי גדולה, הייתי חבר ומרכז משלחות המשא ומתן עם סוריה תחת שתי ממשלות במשך שנים.

רונן הופמן: ואני לא מתפלא, זאת אומרת זה נראה לי מאוד טבעי, שהחלטת האו"ם, החלטה 1325, ציינה במפורש את הצורך בנוכחות נשית בניהול יחסי חוץ וביטחון.

רונן הופמן: המשאים ומתנים שאני הייתי מעורב בהם למשל, הדבר שם בלט מאוד.

רונן הופמן: בקרב חברי המשלחות היו לנו מומחים לביטחון, היו לנו דיפלומטים, היו לנו משפטנים, היו אנשי מודיעין והיו גנרלים כמובן.

זהבה גלאון: בעיקר גנרלים.

רונן הופמן: בעיקר גנרלים.

רונן הופמן: זאת אומרת התפיסה הרווחת, הכוללת, היא בעיקר מיליטריסטית, ולא היו נשים.

רונן הופמן: אגב, אני מוכרח לומר: לא רק נוכחותן או היעדרן של נשים בתהליך המשא ומתן הזה בלטה, גם אנשים אחרים, זאת אומרת בכלל אנשים שלדעתי היו חייבים להיות, בעלי תפקידים שהיו חייבים להיות במשאים ומתנים הללו לא היו.

רונן הופמן: תראו, לפני שהייתי בכנסת לימדתי שנים עניין של יישוב סכסוכים ופיוס וכן הלאה, מודלים תיאורטיים.

רונן הופמן: אבל גם בחוויה שלי המעשית, בכלל בשיעור ראשון בחקר סכסוכים, אני זוכר ששאלתי את הסטודנטים: איפה לדעתם טמונה ליבה של סכסוך?

רונן הופמן: איפה היא נמצאת?

רונן הופמן: והם התחילו בביטחון, בדת.

רונן הופמן: ואחרי כמה דקות, כשחושבים על זה לעומק, מבינים שליבה של כל סכסוך נתונה קודם כול בתודעה ובאופן הנפשי והמנטלי שאתו בן-אדם מגיע.

רונן הופמן: וכל הטיפול בסכסוכים – בסכסוך הישראלי–פלסטיני, בסכסוכים בכלל ברחבי העולם שמנוהלים על-ידי פוליטיקאים ואנשי צבא כאמור – הטיפול בסכסוכים הללו מחפש את המטבע מתחת לפנס, זאת אומרת לא נוגעים באמת, לא מתקרבים אפילו באמת לגעת בליבה.

רונן הופמן: אין שם אנשים מתחום מדעי ההתנהגות, אין שם אנשים שמבינים בהגדרה באנשים, אין שם סוציולוגים, אין שם אנתרופולוגים, אין שם פסיכולוגים, וגם אין נשים.

רונן הופמן: והאטימות הזאת והאופן שבו המשאים ומתנים האלה מנוהלים קשורה בקשר ישיר לתוצאות של המשאים ומתנים הללו.

רונן הופמן: ועל כן אני חושב שזה אחד הדיונים החשובים אולי, לפחות שאני, שוב בהיותי יושב-ראש ועדת המשנה למדיניות חוץ, אחד הדיונים החשובים שהיו כאן בכנסת, לפחות בתקופה מאז שאני נמצא כאן.

רונן הופמן: אני לא רוצה להכביר מילים, אני רוצה אבל ברשותכן לקרוא חלק מפוסט שכתבתי בשבוע הקשה שבו האלימות וההסתה כאן התגברה מאוד, וקולן הכול כך צלול וברור של האימהות נשמע.

רונן הופמן: כתבתי ככה: "פיוס במזרח התיכון הרותח יתאפשר אולי ביום מן הימים, אבל רק אם את שיחות השלום תנהלנה אימהות.

רונן הופמן: כן כן, אימהות.

רונן הופמן: לא גנרלים, לא יועצים משפטיים, לא אנשי מודיעין, לא דיפלומטים, לא מומחים לביטחון לאומי, לא פוליטיקאים – אימהות.

רונן הופמן: האימהות הלביאות המגוננות על גוריהן בחירוף נפש בעיניים רושפות ובציפורניים שלופות מול כל אויב האורב לטרף, דווקא הן מבטאת בקול רם וברור את דברי ההיגיון, התבונה, המתינות והשפיות אל מול דם ואש ותימרות עשן.

רונן הופמן: הן מבטאות את השילוב אשר לנו הגברים נראה לעיתים כבלתי אפשרי, את תחושת הכאב והזעם מצד אחד, עם אפשרות לסובלנות ולמתינות.

רונן הופמן: הקול הנשי והאימהי הברור והחזק, המאפשר מגוון צבעים ססגוני ורחב על פני קשת הרגשות והמוטיבציות, לא רק בגוונים של שחור ולבן.

רונן הופמן: לנו הגברים והאבות יש המון מה ללמוד מכן, אם רק נשכיל להשיל מעצמנו משהו מן הגבריות הסטריאוטיפית המוכרת, מן המודל שבו אנו שבויים, המקדש שליטה כוחנית גברית והשגת עליונות בכל מחיר, אז כולנו כחברה וכעם נוכל להתחיל להתפייס עם הנרטיב שלנו, עם עצמנו, ובבוא היום אולי גם עם שכנינו, אם כי לצערי יחלפו עוד שנות דור עד שהם עצמם ילמדו ולו שמץ מכך מאתנו".

רונן הופמן: השאלה: מה עושים?

רונן הופמן: אני חושב שלצערי מה שצריך לעשות צריך להתחיל באופן מלאכותי.

רונן הופמן: באופן מלאכותי משום שזה מלאכותי לבוא ולנסות לשכנע את הדבר הכול כך מובן מאליו הזה, ולכפות את הדבר הכול כך מובן מאליו הזה.

רונן הופמן: אבל אני חושב שזה מה שצריך לעשות, ולדאוג באופן אופרטיבי בכל מיני אמצעים, שזאת הבמה לדון, כיצד לשנות את המצב הזה.

רונן הופמן: וזה לא צריך להיות הדרגתי, זה יכול להיות מהר, רק צריך להיות נחושים, וצריכה להתארגן מסה קריטית של קולות שקוראים ודורשים את הדבר הזה: נוכחות נשית מלאה בתהליכי קבלת ההחלטות הקריטיים והמרכזיים במדינה ובכלל.

רונן הופמן: תודה רבה.

עליזה לביא: תודה רבה, חבר הכנסת הופמן.

עליזה לביא: ענת, אני רוצה לבקש ממך גם כמנהגנו בוועדה להציג דמות של אישה בפתח ועדה, וגם להציג ככה בקצרה את הנושאים שעל השולחן.

עליזה לביא: ויוזמת הדיון, בבקשה.

ענת טהון אשכנזי: קודם כול, אתחיל בתודה.

ענת טהון אשכנזי: תודה על כך שמתקיים הדיון לחברת הכנסת עליזה לביא ולחבר הכנסת הופמן, וגם לחברות הכנסת זהבה גלאון ומיכל רוזין.

ענת טהון אשכנזי: ההתרגשות היום רבה באופן מיוחד בהתאם לעולם הפמיניסטי, כשהאישי הופך להיות מאוד מורכב יחד עם הציבורי, אז ההתרגשות עוד רבה.

ענת טהון אשכנזי: התבקשתי לדבר על אישה, בעצם מנהיגה, שבמידה מסוימת, כמו רבות כמוה נשים מנהיגות, ההיסטוריה קצת שכחה אותה.

ענת טהון אשכנזי: ובחרתי לדבר על הסבתא הגדולה שלי, שרה טהון, שבאופן מפתיע או לא, ואני חושבת שעל רק הימים האלו אתמקד בעשייתה לקידום 1325 – כן כן.

ענת טהון אשכנזי: היא נפטרה ב-1920, ועדיין העשייה שלה, אני חושבת, יכולה ללמד הרבה על עד כמה גם עד 1920, 1325, המוטיבים והעקרונות היו כל כך משמעותיים כמו שהם משמעותיים היום.

ענת טהון אשכנזי: אז בקצרה, קצת על ההיסטוריה שלה, היא נולדה במרץ 1881 בלבוב ונפטרה ב-1920 בתל-אביב בהיותה רק בת 39.

ענת טהון אשכנזי: היא ממייסדות התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל.

ענת טהון אשכנזי: היא הייתה האישה היחידה שכיהנה כחברה מן המניין בוועד הזמני של יהודי ארץ ישראל, במידה מסוימת הממשלה שהייתה באותה עת ביישוב היהודי.

ענת טהון אשכנזי: היא הקימה חמישה בתי-ספר למלאכת התחרה, מתוך תפיסה לקדם נשים עניות, נערות עניות למעשה, שלא יכלו להשתלב בעולם העבודה, לאפשר להן גם לקבל חינוך כדי שיהיה להן עתיד טוב יותר וגם לעבוד.

ענת טהון אשכנזי: היא פעלה כדי לשלב באותם ימים, מה שהיה מורכב, לשלב נשים בתחום החקלאות שנתפס במיוחד כתחום של גברים.

ענת טהון אשכנזי: ובהקשרים שלנו, במהלך מלחמת העולם הראשונה היא הקימה ב-1916 קופת נשים שתעזור, קופת חירום שתסייע לנשים במהלך המצוקה שלהן במלחמת העולם הראשונה.

ענת טהון אשכנזי: היא דאגה לתקציבים שיוקצו במיוחד לנשים, לאור התפיסה שמי שסובלות במיוחד במהלך המלחמה הן נשים.

ענת טהון אשכנזי: היא קידמה במסגרת התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל למעשה את זכות הבחירה לנשים, שכידוע רק אושרה ב-1925, היא לא זכתה לכך.

ענת טהון אשכנזי: אבל יחד עם ההתאחדות פעלו בקשיים רבים, בהרבה מאוד דילמות פמיניסטיות, שבאמת כרוכות מצד אחד במפעל ההתיישבותי, ומצד שני לדאוג לנשים ולקדם את זכותן של נשים.

ענת טהון אשכנזי: אירוע מיוחד שאפשר לציין זה עדותה במשפט אונס בשנת 2012, שלא היה נהוג, לא כאישה להעיד - - -

קריאה: לא 2012.

ענת טהון אשכנזי: 1912.

ענת טהון אשכנזי: סליחה, העבר והווה מתבלבלים.

ענת טהון אשכנזי: היא העידה במשפט אונס, ועל כך זכתה להרבה מאוד ביקורת, על העובדה שהיא בכלל מעידה כאישה במשפט אונס, וככה יש חילופי מאמרי דעה בעיתונות המקומית של אותה עת, על מה המשמעות של אישה להעיד במשפט אונס ובתפיסות שלה.

ענת טהון אשכנזי: ולמעשה אפשר לראות שכל הנושאים של התייחסות לנשים במצוקה במיוחד, הקידום של זכות הבחירה, וגם להוות מודל אישה, להיבחר לממשל באותה עת ויחד עם זאת לראות את האלימות המינית כנשים, כל הדברים הכרוכים יחד אפשר לראות.

ענת טהון אשכנזי: ואסיים רק בקטע מאוד מאוד קצר שאסתר עילם כתבה לפני מספר שנים על שרה טהון: שרה טהון העמידה נשים במרכז הקהל שלה.

ענת טהון אשכנזי: וכיוון שנשים אינן נותנות חלק מההגמוניה, מנהיגות כזאת לא נחשבת מנהיגות של ממש.

ענת טהון אשכנזי: לעומת המנהיגות הפטריארכלית, המנהיגות של שרה טהון הייתה פמיניסטית מטבעה, היא חתרה ואף הגיעה למנהיגות שונה.

ענת טהון אשכנזי: היא קיימה מנהיגות של Grassroots, זו המצויה בקשר אנושי ואינטימי עם הציבור והלומדת בדרך של דיאלוג אתו את צרכיו ואת רצונותיו, וכיצד יש לפעול כדי להשיגם.

ענת טהון אשכנזי: בימים אלו, אני חושבת שבשילוב בין החברה האזרחית לבין הכנסת, אני חושבת שזה יכול להיות השראה.

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: יפה, תודה.

עליזה לביא: בוקר טוב, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: בוקר טוב ליושבות הראש המכובדות.

עליזה לביא: ענת, את רוצה להמשיך?

עליזה לביא: שנראה קודם את הסרטון?

ענת טהון אשכנזי: אפשר.

עליזה לביא: אוקיי.

עליזה לביא: אז בואו נראה את הסרטון של מזכ"ל האו"ם באן קי-מון.

עליזה לביא: הסרט הועבר לארגוני הנשים לברכה על הפעילות לקידום תוכנית הפעולה, בסיוע שלך, חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: לא בסיוע שלי, ביוזמתי.

עליזה לביא: אוקיי, ביוזמתך.

עליזה לביא: הנה, בבקשה.

זהבה גלאון: תודה.

ענת טהון אשכנזי: הא איבד שליטה בין המחשב ל - - -

עליזה לביא: אוקיי.

עליזה לביא: תתחילי ונבקש פה סיוע טכני.

ענת טהון אשכנזי: זה איבד קשר לגמרי.

עליזה לביא: אז בואי, תתחילי את ונבקש פה סיוע טכני.

עליזה לביא: מה נעשה בישראל?

עליזה לביא: את מנהלת הפרויקט לקידום תוכנית הפעולה ליישום 1325.

עליזה לביא: מה קורה בישראל, תני לנו בבקשה תמונת מצב, וגם מה לא קורה בישראל.

ענת טהון אשכנזי: אוקיי.

ענת טהון אשכנזי: מה שקורה למעשה בישראל, כפי שציינת, בשנת 2005 ישראל הייתה המדינה הראשונה לאמץ את ההחלטה בדמות סעיף 6ג1, סעיף שהתייחס למעשה לייצוג נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה במוקדי קבלת החלטות בוועדות ציבוריות ובמשא ומתן לשלום.

ענת טהון אשכנזי: למעשה הסעיף הזה היה פריצת דרך משמעותית, גם בהקשר של איפה צריכות להיות נשים, החיבור המשמעותי בין משא ומתן לשלום לבין ייצוג נשים, בהיבט הזה הוא היה פריצת דרך.

ענת טהון אשכנזי: וגם בהקשר של הכרה בחשיבות של ייצוג נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה, הכרה בכך שנשים אינן קבוצה אחת, וכאשר דואגים לייצוג הולם צריך לדאוג לייצוג של מגוון הקולות.

ענת טהון אשכנזי: אבל התמונה הזאת הייתה טובה ויפה ומרגשת בשנת 2005.

ענת טהון אשכנזי: במשך השנים גם היישום של סעיף החוק למעשה יושם באופן מאוד מאוד חלקי עד כמעט לא יושם בכלל.

ענת טהון אשכנזי: נאלצנו כחברה אזרחית להגיש פעם אחר פעם עתירות לבג"ץ, ובעצם להעלות את המודעות גם לחשיבות של החוק וגם לחשיבות בכלל של התפיסה שמחברת בין נשים לבין אותם גופים חשובים.

ענת טהון אשכנזי: לא מדובר רק בייצוג הולם לנשים, אלא מדובר למעשה בתפיסה שנשים הן המפתח לקידום תכנים, גם בהקשר של משא ומתן לשלום, גם בהקשר בכלל הרחב, ההקשר המדיני-ביטחוני וגם כמובן בהקשרים החברתיים-כלכליים שאי-אפשר לנתק ביניהם.

ענת טהון אשכנזי: למעשה התפיסה הזאת של החלטה 1325, שזאת התפיסה שהיא מבטאת, לא בכדי היא החלטה שהתקבלה מתוך מועצת הביטחון של האו"ם, לא יכלה לקבל ביטוי באותו סעיף חוק צר.

ענת טהון אשכנזי: ובעוד שמדינות רבות בעולם בעצם קידמו את ההחלטה משנת 2005 על-ידי תוכניות פעולה כוללות, National Action Plans, כלומר החלטה ממשלתית רחבת היקף, שכוללת מדיניות סדורה, אסטרטגית.

ענת טהון אשכנזי: לא משרד אחד ולא רק זרקור אחד בנושא של ייצוג אלא תפיסה למעשה ממשלתית שלוקחת את כל עקרונות החלטה 1325, כלומר השתתפות נשים במוקדי קבלת החלטות, הגנה על נשים מפני אלימות, בעיקר בסכסוכים.

ענת טהון אשכנזי: אנחנו רואות היום עד כמה זה משמעותי וקריטי, איזה מחיר נשים משלמות במהלך מלחמה.

ענת טהון אשכנזי: בתוכניות הפעולה השונות רואים גם את ההקשר של קידום תפיסה מגדרית כדי למנוע סכסוכים, ובכלל תפיסה מגדרית שמוטמעת בכל החלטה והחלטה, ניתוח מגדרי משמעותי.

ענת טהון אשכנזי: ועל כל העקרונות האלו ממשלות בעולם לקחו חסות והבינו שכדי להטמיע את אותם עקרונות צריך תוכנית פעולה כוללת, ממשלתית, שמקצה גם משאבים, גם חשיבה, גם הסדרה ממסדית של ערוצי קבלת החלטות שונות, ואת זה אנחנו מנסות לקדם פה בישראל.

ענת טהון אשכנזי: לא עוד סעיף חקיקה כזה או אחר, חשוב ומשמעותי ככל שיהיה, אלא אחריותיות של הממשלה לקחת את הנושא הזה ולהצהיר: זה חשוב לא רק בשביל לקדם נשים, אלא זה חשוב כדי לקדם תפיסות אחרות, גם אחריותיות וגם הקצאת משאבים, הקצאת למעשה כוחות מכל משרדי הממשלה השונים כדי לקדם את אותה תפיסה.

ענת טהון אשכנזי: במסגרת הזאת אנחנו, הארגונים בחברה האזרחית, ארגוני נשים וזכויות אדם, "איתך-מעכ"י", "שוות" ו"אג'נדה", יחד עם עשרות ארגונים שנציגותיו יושבות בחדר זה, החל מינואר 2012 ישבנו וכתבנו תוכנית פעולה, שמהווה מודל, רוצה לתת דוגמה לממשלה, מהי התפיסה שלנו, איך אנחנו חושבות שנכון לאמץ את החלטה 1325 על כל נדבכיה.

ענת טהון אשכנזי: ההחלטה באמת יש בה הרבה מאוד יעדים, וחשוב להטמיע אותן בצורה כזאת שתתאים למדינת ישראל עם החסמים והקשיים שכרוכים ביישום של ההחלטה.

ענת טהון אשכנזי: אני רוצה לעבור בקצרה על היעדים שאנחנו ממליצות בתוך תוכנית הפעולה שתוכננה על-ידי הארגונים השונים.

ענת טהון אשכנזי: היעד הראשון של תוכנית הפעולה הוא ייצוג שוויוני של נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה במוקדי קבלת ההחלטות בכל הרמות, גם ברמה הלאומית וגם ברמה המקומית.

ענת טהון אשכנזי: וחשוב לומר, בכל מקום, בקבינט המדיני-ביטחוני ובקבינט החברתי-כלכלי, ברשויות המקומיות, בכל מקום שמתקבלות החלטות בהקשר המדיני-ביטחוני, במשא ומתן לשלום.

ענת טהון אשכנזי: בהקשר הזה אפילו עכשיו, במשא ומתן שמתקיים היום בהקשרים של המבצע הצבאי, בכל מקום שצריכות להתקבל החלטות חשוב שיהיו נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה שייקחו חלק בהחלטות.

ענת טהון אשכנזי: ובתוך כך לעודד נשים ונערות שמנהיגות היום – אנחנו לא צריכות ליצור את ההנהגה, היא קיימת – לעודד בכל דרך לתפוס את ההנהגה, לקחת חלק בהנהגה המקומית.

ענת טהון אשכנזי: היעד השני הוא הטמעת ניתוח מגדרי בקבלת ההחלטות ברמה הלאומית וברמה המקומית.

ענת טהון אשכנזי: ה-Gender mainstreaming, שחשוב בכל רמה אפשרית.

ענת טהון אשכנזי: כשאנחנו נשאלות: מה חשוב, העמדות או נשים?

ענת טהון אשכנזי: זה שניהם ביחד, אנחנו לא מעוניינות לבחור.

ענת טהון אשכנזי: חשוב גם ייצוג של נשים הולם כמספרן באוכלוסייה, אבל גם את אותו ניתוח מגדרי שישאל בכל החלטה: מה המשמעות לנשים?

ענת טהון אשכנזי: מה המשמעות לנשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה?

ענת טהון אשכנזי: אין החלטה שלא חשוב לעשות את אותו ניתוח מגדרי.

ענת טהון אשכנזי: היעד השלישי הוא הגנה על נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה מפני כל סוגי האלימות השונים המופנים נגדן, גם במרחב הפרטי וגם במרחב הציבורי.

ענת טהון אשכנזי: החלטה 1325 עיקרה בהקשר של אלימות שננקטת כלפי נשים, אלימות מינית בעיקרה.

ענת טהון אשכנזי: חשוב כמובן להתייחס לאלימות המינית, שיש לה קשר הדוק לסכסוך ולמצב הביטחוני בו אנחנו נמצאות.

ענת טהון אשכנזי: אבל לא רק מדובר על אלימות מינית – אלימות במשפחה ואלימות פוליטית, אלימות שאנחנו רואות גם היום, אלימות כנגד פעילות פוליטיות, שמופעלת כנגד נשים בהיותן נשים.

ענת טהון אשכנזי: זאת ההגנה שנדרשת.

ענת טהון אשכנזי: והגנה וייצוג כרוכים זה בזה.

ענת טהון אשכנזי: אם לא תהיה הגנה גם לא יהיה ייצוג הולם לנשים.

ענת טהון אשכנזי: היעד הרביעי הוא מניעת סכסוכים אלימים ומיגור הגזענות.

ענת טהון אשכנזי: למעשה הטמעה גם של תפיסות מגדריות על מנת לקדם מניעת סכסוכים, לקדם שיח אחר, לא ביטחוני, לא שיח צבאי בהכרח, אלא שיח שמקדם גם פתרונות אחרים ושיח שמקדם גזענות.

ענת טהון אשכנזי: ובעצם יצירת רשת בין-לאומית, יצירת רשת בין נשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה, גם בישראל, גם באזור וגם בעולם, שתסייע באמת לחבר בין הדוגמאות השונות של קידום כל הערכים האלו.

ענת טהון אשכנזי: היעד החמישי, וזה המקום הנכון להעביר אליכם, הוא לקדם את תוכנית הפעולה והחלטת 1325 במשרדי הממשלה השונים.

ענת טהון אשכנזי: אנחנו כחברה אזרחית, כארגוני נשים, חשוב שנהיה שם, יש לנו קול אחר, קולות אחרים, אנחנו לא קול אחיד, יש לנו מגוון קולות, ניסיון, מומחיות חשובה.

ענת טהון אשכנזי: אבל חשוב לנו, יחד עם זאת, שמי שיובילו את המהלך, כפי שנעשה בעולם ב-45 המדינות השונות, חשוב שהממשלה תעשה זאת.

ענת טהון אשכנזי: היעד החמישי הוא לקיחת אחריות על-ידי הממשלה.

ענת טהון אשכנזי: להקים, ראשית, תוכנית פעולה ואחרי זה ליישם אותה, להטמיע אותה בתוך משרדי הממשלה השונים.

ענת טהון אשכנזי: אנחנו מצפות שזה יהיה באמת בכל משרדי הממשלה, כי כפי שאמרתי, לא מדובר על אחריות של משרד אחד בלעדית, אלא שיתוף פעולה.

ענת טהון אשכנזי: ואנחנו גם רואות את זה בעולם.

ענת טהון אשכנזי: איפה שזה נעשה בשיתוף פעולה של משרדי הממשלה השונים - - -

עליזה לביא: תני לי דוגמה למדינה.

ענת טהון אשכנזי: אתן כמה דוגמאות.

ענת טהון אשכנזי: מאוד קל לי לתת את הדוגמאות של שבדיה ונורבגיה, הן דוגמאות נהדרות.

ענת טהון אשכנזי: אני יכולה להגיד דוגמה מצוינת של בוסניה, שאימצה תוכנית פעולה.

ענת טהון אשכנזי: אני מניחה שכולן מודעות לעובדה שזאת מדינה רוויית סכסוך, שחוותה באמת את המחירים הקשים ביותר במהלך סכסוך.

ענת טהון אשכנזי: ולמעשה תוכנית הפעולה היוותה חלק ממש מבניית המדינה.

ענת טהון אשכנזי: הבינו יחד עם ארגוני הנשים שדחפו לכך, אבל גם הממשל החדש הבינו שכדי למסד משהו שהוא אחר, לבנות תוכנית פעולה ממשלתית בהקשר הזה, ויש הוכחה ממש לעלייה, גם בייצוג נשים, גם בתוכניות ממשלתיות שפועלות כנגד אלימות באותה מדינה.

קריאה: גם רואנדה זה דוגמה מצוינת.

ענת טהון אשכנזי: רואנדה זו דוגמה מצוינת לכך.

ענת טהון אשכנזי: ואנחנו רואות שגם במקומות כמו הפיליפינים, שיש שוב מדינה שחוותה סכסוך אלים, סכסוך על רקע דתי, שהייתה בפיליפינים לדוגמה אפשרות לקדם תוכנית אחרת, שמתייחסת למגוון קבוצות האוכלוסייה, שמתייחסת לפרספקטיבה אחרת של ביטחון.

ענת טהון אשכנזי: אני רק אגיד בקצרה לגבי הפיליפינים.

ענת טהון אשכנזי: בפיליפינים התפיסה של תוכנית פעולה הייתה לא עוד אותו ביטחון, אותו הגדרה מסורתית של ביטחון, אלא לאמץ הגדרה של human security, שלוקחת בחשבון גם היבטים ביטחוניים אבל גם זכויות אדם וגם היבטים אזרחיים רבים.

ענת טהון אשכנזי: ובאמת גם בפיליפינים אפשר לראות שהתוכנית נשאה פירות משמעותיים.

ענת טהון אשכנזי: וזה באמת המקום להעביר את האחריות לממשל, לראות איך אפשר לקדם ולהציב את מדינת ישראל בשורה אחת יחד עם המדינות המובילות כיום בנושא.

עליזה לביא: תודה רבה.

רונן הופמן: אני מבקש מחברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: תודה רבה.

זהבה גלאון: תודה רבה ליושבי-הראש, חברת הכנסת עליזה לביא ורונן הופמן.

זהבה גלאון: הדיון הזה דווקא על רקע הימים האלה מקבל משנה חשיבות, אם אפשר לומר את זה באופן הזה.

זהבה גלאון: ותודה לענת טהון ולכל ארגוני החברה האזרחית, נעלמה לי נעמי חזן חברתנו.

קריאה: היא יצאה לדבר בטלפון שיחה חשובה.

זהבה גלאון: בסדר.

זהבה גלאון: אז רציתי גם לברך את נעמי חזן, ששנים פעלה, הייתה המורה שלנו, המדריכה שלנו לצורך להפנים שאנחנו זקוקים לתפיסה של מגדור השיח, בעיקר בימי קונפליקט וימים שהם לא ימים כתיקונם.

זהבה גלאון: עכשיו, אני רוצה לספר איזה סיפור קצר לוועדה.

זהבה גלאון: לפני כמה חודשים הייתי באו"ם ונפגשתי עם מזכ"ל האו"ם.

זהבה גלאון: פגישה מדינית, היכרות, לא קשור לנושאים מידיים.

זהבה גלאון: ובמסגרת השיחה אמרתי לו: תשמע, בקרוב אנחנו מציינים בישראל עשור לקבלה של ההחלטה של האו"ם ויש כנס שארגנו "איתך-מעכ"י", שבא לציין גם את הדרך הארוכה שנעשתה או לא נעשתה – תיכף אגיד למה אני חושבת שקברו את ההחלטה החשובה הזו ממשלות ישראל קבורת חמור במהלך השנים.

זהבה גלאון: ואני מספרת לו שהעבירו הצעת חוק נורא חשובה בכנסת.

זהבה גלאון: אולי זו ההזדמנות להגיד שמי שהעביר את הצעת החוק הזו זה אתי לבני ויולי תמיר בזמנו.

זהבה גלאון: והולך להיות כנס, וכמה חשוב שמזכ"ל האו"ם ייתן ברכה לכנס הזה, כדי באמת להראות איזו עמדה בין-לאומית וגיבוי בין-לאומי למהלך כזה.

זהבה גלאון: וסיפרתי לו איך בישראל ארגוני החברה האזרחית נאלצים לעתור כל פעם מחדש לבג"ץ ולעשות פניות, כדי בעצם לדאוג שאת הדבר הבסיסי הזה של שילוב נשים – הרי אנחנו לא מחפשים נשים שתהיינה עלה תאנה למירוק המצפון, אנחנו מחפשים נשים שוות ממגוון אוכלוסיות שתהיינה שותפות לוועדות, למקומות של קבלת החלטות.

זהבה גלאון: ונתתי דוגמה של הקבינט.

זהבה גלאון: הקבינט הביטחוני היום, שיושב ומקבל החלטות על מה שקורה, להיום ולגבי כל דבר, מורכב משבעה גברים ובסופו של מאבק הכניסו גם את השרה לבנת.

זהבה גלאון: זה הרי בלתי מתקבל על הדעת שעשור אחרי שהחוק הזה עבר בכנסת, כבר היה צריך להפנים שאנחנו עושים כאן מגדור של השיח.

זהבה גלאון: ובאמת תיארת כל כך יפה בפוסט שכתבת כמה השיח הוא לאומני, הוא גזעני, הוא מסית, כמה הוא לא לוקח בחשבון פרספקטיבות של נשים, ואיזה כוח יש לנשים דווקא במקומות של קונפליקט להכניס את ההיבט המגדרי, בין אם זה בנושא של שלום ובין אם זה בנושא מיידי כרגע.

זהבה גלאון: אני לא נכנסת כרגע לעמדה הפוליטית שלי, אבל מה קורה עכשיו במסגרת מה שקורה, גם לאזרחים בישראל שנמצאים תחת מתקפת טילים וגם לתושבי עזה שנמצאים תחת ההפצצות מה זה אומר, איך זה משפיע על חיי היום-יום ומה הפרספקטיבה של נשים בהקשר הזה.

זהבה גלאון: ולכן אני חושבת שדווקא על רקע הימים האלה, המהלך המשותף שעשיתם כאן

זהבה גלאון: עם הארגונים – "איתך-מעכ"י" וכל שאר הארגונים שציינתי קודם – הוא מהלך חשוב ביותר.

זהבה גלאון: אני יודעת שגם נטל ההוכחה הוא קצת עלינו, שלא נדבר על מה קורה לנשים בתקופה של סכסוכים ובמקומות של סכסוכים, ונתנו כאן את הדוגמאות, אני לא רוצה להיכנס לזה.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה פשוט לא יכול להיות יותר, שעל כל ועדה אנחנו נאבקות.

עליזה לביא: אבל את יודעת שאם לא נהיה על המשמר, ונקבתי פה את שלוש-ארבע הדוגמאות:

עליזה לביא: גם ועדת פרי, גם ועדת לוקר, גם ועדת ששינסקי, גם הגוף הבוחר לרבנים הראשיים.

זהבה גלאון: אז את חוסכת לי.

זהבה גלאון: בדיוק.

עליזה לביא: זה כאילו בודקים אותנו כל הזמן אם אנחנו נרדמות בשמירה או לא נרדמות בשמירה.

זהבה גלאון: בדיוק.

זהבה גלאון: אז זה מה שאני רוצה להעיר.

זהבה גלאון: אני רוצה להעיר שאני חושבת שכבר אחרי עשור היינו צריכים להיות במצב שלא כל פעם או עליזה לביא או מרב מיכאלי או מיכל רוזין ואולי גם לפעמים אני – כל פעם אנחנו על המשמר, ואנחנו צריכות לפנות ואנחנו צריכות לעתור ואנחנו צריכות לכתוב ולאיים.

זהבה גלאון: זה לא סביר, זה לא מתקבל על הדעת.

זהבה גלאון: הגיע הזמן, ותודה רבה לכן.

ענת טהון אשכנזי: אולי זה זמן לראות את הסרטון?

עליזה לביא: הסרטון הגיע?

עליזה לביא: אז תודה חברת הכנסת זהבה גלאון.

עליזה לביא: הנה הסרטון.

עליזה לביא: (הקרנת סרטון)

רונן הופמן: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: טוב, חברות יקרות, חברים, אני קודם כול מתרגשת גם, ענת, מאוד, כי אני חייבת לומר שהייתי מעורבת והייתי בתפקידי הקודם שותפה לכל המפגשים וקבלת ההחלטות שהובילו "איתך-מעכ"י" עם ארגוני הנשים.

מיכל רוזין: ואני חייבת לספר גם שזה לא היה קל, זה לא קל.

מיכל רוזין: צריך היה להגיע להחלטות והסכמות בין ארגונים שונים מכל קצוות הקשת, וזה בהחלט היה אני חושבת משימה חשובה גם לנו של היכולת לשתף פעולה ולהגדיר ביטחון באופנים נוספים לזה שבאופן אינטואיטיבי כולנו מגדירים.

מיכל רוזין: כמו שאמרה זהבה, אני מסכימה, דווקא בעת הזאת, אני חושבת שזה חשוב מאוד שמתקיימת הישיבה היום.

מיכל רוזין: אנחנו רואים את המצב ואנחנו רואים באופן תדיר שוב כיצד גם באופן הייצוג, אם אנחנו מסתכלים על אולפני הטלוויזיה, כיצד אנחנו רואים שוב ושוב פאנלים שלמים של גברים שיושבים ומנתחים את המצב.

מיכל רוזין: וכמובן הם מנתחים רק מכיוון אחד או רק מהיבטים של ביטחון צבאי וכדומה, וכמעט ואין – זה גם מתייחס כמובן לתוכן, לא רק ייצוג – כמובן שאין תכנים של אזרחות וכיצד זה משפיע על החברה בישראל.

מיכל רוזין: זה כמעט נעדר מהשיח.

מיכל רוזין: אני רוצה לומר בהערת סוגריים.

מיכל רוזין: דיברת פה על התקפות על פעילות בהפגנות, פעילות חברתיות.

מיכל רוזין: עסקנו פה בוועדה בנושא הזה לא פעם.

עליזה לביא: כולל הישיבה עם השר לביטחון פנים.

מיכל רוזין: עם השר לביטחון פנים, בהחלט.

מיכל רוזין: ואני חייבת לומר, אני אומרת לכם מחוויה אישית שלי – אנחנו תמיד כנשים אומרות שקודם כול הכול מתחיל באמת בחוויה האישית , ואני רוצה להגיד לכם כחברת כנסת שעוסקת בנושאים, שכנראה יש אנשים – כנראה, מעט, אבל אנשים בחברה הישראלית שלא מסכימים איתי, והתגובות שאני מקבלת - - -

זהבה גלאון: מעט אנשים שלא מסכימים אתך?

מיכל רוזין: והתגובות שאני מקבלת, למשל בפייסבוק על הפוסטים שלי, בין אם זה בנושאים מדיניים ובין אם זה בנושאים חברתיים כאלה ואחרים, הם תמיד נסובים סביב אלימות מינית.

מיכל רוזין: כמות הפעמים שמברכים אותי שיאנסו אותי, בין אם זה ערבים כשזה פוסט מדיני ובין אם זה סודאנים ואריתריאים כשזה פוסט שקשור לנושאים של מבקשי המקלט וכדו' וכדו'.

מיכל רוזין: האלימות קיימת, היא אלימות מינית כלפי נשים, גם כלפי נבחרות ציבור.

מיכל רוזין: וזה קיים כל הזמן, חברותי בוודאי מכירות את זה.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד משהו על המצב, בכל זאת לרגע לא רק בעניין הייצוג כפי שאנחנו רואים אותו אלא גם בעניין של מהות.

מיכל רוזין: ואני חושבת, כשאתה מסתכל על המצב שקורה היום ועל המבצע, ועל המלחמה אפשר כבר לומר, אתה מסתכל על זה בעיניים מגדריות, אתה רואה, לא חשוב לאיזה צד אתה נוטה, אתה רואה שההתמודדות היא התמודדות גברית, שהמשחק הוא משחק גברי, של the winner takes it all.

מיכל רוזין: כולם מדברים על תמונת ניצחון, מי יביא את תמונת הניצחון.

מיכל רוזין: אני שוב אומרת, לא רק מעיניים של שמאל או ימין, ההסתכלות היא הסתכלות גברית.

מיכל רוזין: ודרך אגב, הסתכלות גברית היא גם אצל גברים וגם אצל נשים.

מיכל רוזין: כשאנחנו מדברים על הסתכלות מגדרית יש הסתכלות כזאת ואחרת, אבל גברים ונשים מעורבבים בעניין הזה.

עליזה לביא: כן, אבל זה גם עניין של רצייה חברתית, משום שאת יודעת - - -

מיכל רוזין: אבל העניין הזה של תמונת ניצחון ו- the winner takes it all, מאשר לדבר על win-win, איך אנחנו יוצרים מצב ששני הצדדים מנצחים, שני הצדדים מגיעים לאיזושהי פשרה.

מיכל רוזין: אני חושבת שאלה העיניים המגדריות שאנחנו מנסות ב-1325, אני חושבת שזה המסר החשוב ביותר.

מיכל רוזין: ושוב מבלי להיכנס לעמדתי הפוליטית שהיא ידועה, אלא באמת הסתכלות על המצב בעיניים אחרות, לעשות את ה-switch הזה.

מיכל רוזין: וגם גברים מסוגלים לעשות את זה, זה פשוט הסתכלות ומשקפיים אחרות, מגדריות.

מיכל רוזין: ושוב, ברכות, תודה רבה.

עליזה לביא: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

עליזה לביא: אני יודעת שכולן צריכות לעזוב.

מרב מיכאלי: כולנו הולכות לטפל בחלוקה פנסיונית אצל חיים כץ.

מרב מיכאלי: אנחנו רוצות לקוות שאחרי 14 שנה נצליח לסיים את הסאגה הזאת.

מרב מיכאלי: אולי היום, בעוד אתן יושבות כאן, זה יהיה.

מרב מיכאלי: נרד לספר.

מרב מיכאלי: אז קודם כול, תודה ליושבות-הראש.

עליזה לביא: אבל את יודעת, רונן הוא הגבר היחידי סביב השולחן – אני לא טועה?

עליזה לביא: אה, לא, הנה יש לנו.

עליזה לביא: הנה, אתה גם, אוקיי.

מרב מיכאלי: לא, אבל רונן, וזה אני יכולה להגיד מהישיבות המשותפות שלנו בוועדת החוץ והביטחון, רונן באמת יש לו תפיסה של ביטחון שהיא מאוד שונה ממה שמקובל במקומותינו.

מרב מיכאלי: הוא שותף, כמו שמיכל אמרה בדיוק כרגע, יש לו באמת הסתכלות שיש בה אלמנטים פמיניסטיים עמוקים, מאוד אינהרנטיים לאופן שבו הוא רואה את העולם.

מרב מיכאלי: ואני מאוד שמחה שאתה כאן אתנו היום, ואין הולם ממך להיות בעיני היושב-ראש המשותף לישיבה הזאת.

מרב מיכאלי: ואני רוצה רגע לצאת מהמצב, להגיד שגם כוועדת החוץ והביטחון צריך להגיד שאנחנו פעם אחרונה קיבלנו עדכון, ולדעתי העדכון היחידי, זהבה, תקני אותי אם אני טועה, שקיבלנו על מה שקורה היום היה ביום חמישי.

זהבה גלאון: העדכון שקיבלנו, כבר קראנו אותו בעיתון ושמענו עליו ברדיו.

מרב מיכאלי: זה הולך בלי לדבר, זה מובנה במערכת.

זהבה גלאון: בגדול.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: אבל גם זה קיבלנו פעם אחרונה ביום חמישי ולא נקבע לנו עוד בינתיים חדש.

מרב מיכאלי: אז גם זה חלק מאיך מתייחסת הממשלה בשאלה הגדולה של מי הביטחון הזה בכלל מלכתחילה, ברשות מי הוא, ומי קובע אותו ועל מי קובע אותו.

מרב מיכאלי: ואני בכוונה אומרת "קובע", ואתן יודעות שאצלי זה לא - - -

עליזה לביא: כל מי שתדרך ביום חמישי היו רק גברים.

עליזה לביא: כלומר אנחנו לא שמענו תדרוכים מנשים.

מרב מיכאלי: אז צריך להגיד שגם בהקשר הזה, וכולנו חוזרות אלייך, נעמי, היה לי מאוד חשוב להיות חברה בוועדת החוץ והביטחון בדיוק בעקבות חברות כנסת מורות ומודלות, גם את וגם זהבה וגם אחרות.

מרב מיכאלי: אבל המקום שבו לא רק החוק של 1325 הוא באמת אנדרטה מפוארת לאירוע אלא גם החוק שאתן העברתן, את צריך להגיד הובלת בשנת 2000, שדרש בעצם להשוות את תנאיהן של נשים בצבא הגנה לישראל.

מרב מיכאלי: שוויון הזדמנויות היה הדבר המרכזי, לפתוח את כל המקצועות בצבא, שאליו יש גיוס חובה, שירות חובה, דבר שלא באמת קרה עד היום.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, הצבא מתהדר בזה שבעיקרון באופן פורמלי 92% מהמקצועות פתוחים.

מרב מיכאלי: זה גם כן עניין מפוקפק ביותר, אבל עדיין ל-8% של מקצועות הליבה היוקרתיים ביותר, המשמעותיים ביותר, שמהם בעצם צומחת כל שדרת הפיקוד של הצבא, על זה הם בכלל לא מוכנים לנהל משא ומתן.

מרב מיכאלי: הייתה לנו השנה סאגה מאוד קשה מולם, בגלל שהם רצו להאריך את שירות הבנות בארבעה חודשים.

מרב מיכאלי: ואמרנו: בסדר גמור, בתנאי שתיישמו את דוח ועדת שגב, אגב שכבר בא אחרי החוק ומראה את אי השוויון, והוא מתווה שוב ועדה בראשות אלוף במיל.

מרב מיכאלי: , ראש אכ"א לשעבר, לא בדיוק ועדה פמיניסטית.

קריאה: אבל היו פמיניסטיות.

מרב מיכאלי: היו פמיניסטיות בוועדה, בוודאי, ברוך השם.

מרב מיכאלי: אבל אני מתכוונת שהוועדה לא הייתה הוועדה לקידום מעמד האישה.

עליזה לביא: אני רק מזכירה לך שלא הייתה אף חברת כנסת בוועדת שקד חוץ מהיושבת-ראש עצמה.

עליזה לביא: וזאת הייתה בעיה של המפלגות עצמן, כי כשניגשתי ליושב-ראש וביקשתי ממנו גם כאן לשנות, כמו שעשינו את זה בוועדת פרי, שהייתה ועדה ממשלתית, אז הוא ענה לי: אין לי כלים, כי בעצם המפלגות הן אלו ששלחו את הנציגים, לכו למפלגות.

מרב מיכאלי: וזה מה שהם ענו כשיפעת קריב אמרה: אין אף חברה בוועדה המשותפת לתקציב הביטחון, ואז זהבה מונתה מטעם ועדת הכספים.

מרב מיכאלי: וזה מה שאנחנו חוזרות ושומעות.

מרב מיכאלי: וזה מחזיר אותנו לעובדה שאנחנו רק רבע מחברי הכנסת, אז אם אנחנו רוצות להיות בכל מקום צריך שיהיו יותר מאתנו.

מרב מיכאלי: גם על זה אנחנו צריכות לעבוד עדיין.

מרב מיכאלי: זה מגיע לאבסורד בזה שאתמול הייתה לנו ישיבה של הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה על התקנות החדשות לאיך יתפסו את הנשים שמצהירות שהן דתיות אבל הן לא באמת דתיות וייקחו להן את הפטור.

מרב מיכאלי: ושם בתקנות האלה מוקמת ועדה, ועדה שיעמדו לפניה אך ורק נשים ותשפוט רק נשים, גם שם הייתי צריכה להיאבק על זה שיהיו מתוך חמישה חברים מינימום של שתי נשים, ושהמינימום שלושה גם כן לא יהיה בלי ייצוג נשי.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, הדבר הזה שאמרתי, זהבה, שכל פעם מישהי מאתנו צריכה להיות כלבלבת השמירה הענוגה.

קריאה: זה יותר לביאת השמירה, לא כלבלבה.

עליזה לביא: כן, אני גם לא אוהבת את זה.

עליזה לביא: קשה לי.

עליזה לביא: מאחר שאני עושה את זה, אני לא רוצה את התואר כלבלבה.

מרב מיכאלי: ג'ירפה, בסדר?

מרב מיכאלי: נסגור על חתול.

מרב מיכאלי: באמת, נבחר חיות.

מרב מיכאלי: בקיצור, אני רוצה להגיד שבאמת השאלה של מי הביטחון הזה היא שאלה שאנחנו צריכות כל הזמן לשים לנגד עינינו.

מרב מיכאלי: זה לא רק מי קובע את הביטחון אלא באמת על הביטחון של מי מסתכלות, איך הוא נראה, מה עושות בשביל להשיג אותו.

מרב מיכאלי: והמקום הוא באמת, וזה רק משפט אחרון להגיד, במדינת ישראל יותר, אני חושבת, מאשר ברוב המדינות שאת מדברת עליהן, עדיין יש הרבה יותר מדי דאגה לביטחון של המדינה מאשר לביטחון של האזרחיות והאזרחים שלה.

מרב מיכאלי: ולכן ודאי שהרבה יותר קל לדחוק את ביטחון האזרחיות, כי הפער בין המדינה לבין האזרחיות עובר דרך האזרחים הגברים, שגם שם הם עוד לא סגורים על זה שהמדינה והם זה לא אותו דבר.

מרב מיכאלי: ולכן זה כמו הפער בין אלוהים והאנשים.

מרב מיכאלי: הוא יותר גדול, יש גברים באמצע.

מרב מיכאלי: בואי נתחיל לדאוג לביטחון האזרחים, ואז אולי הוא יבחין שיש גם אזרחיות שיש להן ביטחון.

מרב מיכאלי: תודה.

זהבה גלאון: סליחה, אנחנו מתנצלות, יש לנו ועדה.

עליזה לביא: לפחות תשיגו הישגים.

עליזה לביא: אנחנו מאחלות לכן הצלחה רבה.

עליזה לביא: אבל אני רוצה, לפני שאני עוברת אלייך, ורד סוויד, אני רוצה לומר שכן נעשים דברים ואנחנו התקדמנו, כי כשאת באה ומדברת על לקדם יותר נשים אז חוקקנו לא מזמן חוק באמת שיתמרץ רשימות בבחירות המוניציפליות, רשימות שתכלולנה נשים; הוקמה ועדה מגדרית לביטחון תקציב מדינה.

עליזה לביא: בתקציב 2015 משרדי ממשלה יציגו את התקציב שלהם בהיבט המגדרי, כל משרדי הממשלה.

עליזה לביא: זאת הנחיה של הוועדה שרבות מכן יושבות בוועדה הזאת שהוקמה רק לפני כמה חודשים בהחלטתו של שר האוצר בעקבות פנייה שלי אליו, אחרי הרבה מאוד שנים שגם יושבות פה בחדר הזה ניסו לקדם את זה.

עליזה לביא: כלומר אנחנו כן רואים ורואות שינויים.

עליזה לביא: השאלה אבל איך לוקחים את זה לדבר הבא, כי גם כשישבנו כאן בישיבה עם שגריר בריטניה על פגיעה בנשים באזורים מוכי סכסוכים ואלימות, שמענו ולקחנו את הנושא הזה והרחבנו.

עליזה לביא: והנה רק לפני כמה ימים בהצעת חוק שאני מעלה במליאה בנושא של חובת הוכחה על פיטורי נשים שמתלוננות על הטרדות מיניות, אומר לי מעל מליאת הכנסת חבר הכנסת פייגלין: דווקא עכשיו בזמן הזה מצאת לדבר על הטרדות מיניות?

עליזה לביא: ואומר לי משפט אומלל ביותר: פרחים ותקיפות מיניות, רק כדי לחדד את העובדה שבאמת בתקופה של מלחמה מותר אולי לקדם את הפגיעה המינית הזאת כי חבל בכלל להתייחס אליה.

עליזה לביא: והנה, הוכחה חיה פה בכנסת ישראל לפני כמה ימים עד כמה הנושא הזה לא מעניין או אסור שהוא יעניין בתקופה של מלחמה, ואיך אני מעיזה בכלל לדבר על הטרדות מיניות בימים שכאלה.

עליזה לביא: אז לא צריך להביא ציטוטים מלפני 10 ו-20 שנים, הנה כאן בתוך הבית הזה הדברים קורים.

עליזה לביא: וורד, כשאנחנו מסכמות את השנה, והיו פה דברים השנה, ואנחנו באמת מקדמים ועושים, וגם בחקיקה וגם במודעות וגם שיתוף פעולה שהוא באמת מלבב בין ארגוני השטח ומובילות ומנהיגות, והוועדה לקידום מעמד האישה וכנסת ישראל, וח"כים וח"כיות, ואנחנו עוד לא שם.

עליזה לביא: מה מהמקום שלך, באמת איך אנחנו יכולים לדבר על תמונת המצב והטמעה של החלטה 1325 במשרדי הממשלה?

ורד סוויד פאר: אוקיי.

ורד סוויד פאר: אז קודם כול, תודה ליושבות-הראש.

ורד סוויד פאר: ואני אומרת יושבות-הראש, כי גם לשיח יש משמעות בחברה שאנחנו נמצאים, שכל הזמן מדברים בלשון זכר, כי מישהו דמיוני החליט שהמיעוט השתלט עלינו.

ורד סוויד פאר: מרגע קבלת החקיקה יש עלייה גדולה בייצוג הנשים בוועדות, אבל היא קורית סביב מאבק ומאבק יום-יומי, גם שלנו וגם שלכן.

ורד סוויד פאר: ב-2009 היו 23% נשים בלבד בוועדות הציבוריות, ועדות הקובעות מדיניות.

ורד סוויד פאר: וב-2013 אנחנו עומדים על 39.4%, וגם זה סביב מאבקים שלעיתים מאחר שאני חלק מהממשלה אני לא יכולה להוציא אותם לתקשורת, אבל לעיתים אני נראית בהם כתגרנית בשוק.

ורד סוויד פאר: אני יכולה לתאר לכם את נושא ועדת ששינסקי.

ורד סוויד פאר: הגענו לדיון בתוך משרד המשפטים, וכולם הסבירו את המושג שזה רק על-פי תפקיד ואי-אפשר.

ורד סוויד פאר: ורק אחרי שטרקתי את הדלת בצעקות על גבול הבכי הצלחתי לשכנע אותם שזה לא רלוונטי אם במקום פקיד השומה הראשי תשב סגניתו, בכל מקום ימנו את הסגנית.

ורד סוויד פאר: אבל כל דבר כזה קורה אחרי מאבק שלכן ושלנו.

ורד סוויד פאר: ואנחנו חייבים לשנות את השיח הזה שברגע שממנים אוטומטית, וזה לא יהיה תלוי בפרסונות שלוחמות ונלחמות, שזה יהיה מובנה אמיתי היישום.

ורד סוויד פאר: ולדעתי יש צורך להוסיף פה סנקציה כספית, שתגזור קנס כספי על גוף שלא ימנה, כולל ענישה בגריעת תקציב, כי בלי זה זה לא ילך.

ורד סוויד פאר: ואני חושבת שהגיע העת לשנות את השיח הזה ולנקוט פה גם איזשהו מקל.

ורד סוויד פאר: זה דבר אחד.

ורד סוויד פאר: הקמנו מאגר של מועמדות, שלא יהיה שיח שאנחנו לא מוצאים מהנדסת רכבות או מהנדסת טלפונים מתאימה.

ורד סוויד פאר: אי-אפשר להגיד יותר את השפה הזאת.

ורד סוויד פאר: איתרנו ועדות שלאורך שנים נפלו מתחת לרדאר, כמו ועדות שיקום של משרד הביטחון שלא מונו בהן, היו בהן מעט מאוד נשים מומחיות, ופנינו לכל בתי-החולים והכנסנו נשים לתוך הוועדות האלה.

ורד סוויד פאר: ואני טוענת שהייצוג של נשים הוא כן חשוב, כי כל אירועי הכשל שקרו לנו, בין אם אמירות של שופטים, שלחמנו ביחד נגדם, הם לא קרו על-ידי נשים.

ורד סוויד פאר: ולכן השיח הזה הוא מאוד חשוב.

ורד סוויד פאר: נפעל להוביל החלטת ממשלה, שתחייב את כל משרדי הממשלה בתוכנית גם מגדרית ובאחריות של הדרגים הבכירים, כפי שנקבע עכשיו בתוכנית של קידום נשים בשירות הציבורי, הגופים שיהיו חייבים בחובת הדיווח יהיו בדרג לפחות של סמנכ"ליות, סמנכ"לים, שהם גם יתוגמלו על זה.

ורד סוויד פאר: ורק בתפיסה הוליסטית שכל משרד אחראי על קידום, ולתת דוח של יישום שנתי, נוביל את זה ביחד עם הוועדה, אני מניחה, בחודשים הקרובים, את החלטת הממשלה על תוכנית ממשלתית.

ורד סוויד פאר: ואני חושבת שהכול קשור בקשור.

ורד סוויד פאר: ראינו עכשיו תופעה של נשים שמסרבות להתלונן על עבירות מין.

ורד סוויד פאר: חברתנו ב-2010 שיצאה באומץ גלוי ובפנים גלויות והתלוננה על מה שהיא עברה שילמה מחיר אישי ונשים חוששות היום להתלונן.

ורד סוויד פאר: ולכן אני חושבת שגם בקטע הזה צריך להקדיש מאמצים מאוד מרובים ולהילחם בתופעות, כגון של נשים שמעידות לטובת עברייני מין, והרבה פעמים העדות מתבררת כעדות שקר – לא קורה להן כלום, הן לא משלמות שום מחיר.

ורד סוויד פאר: וגם פה אני חושבת שנצטרך לעשות חקיקה, שנשים שפוגעות בנשים בתלונות על הטרדה מינית, על אונס, ומשמשות חלק מהמערכת שפוגעת בהן, גם נשים וגם גברים, אני חושבת שיצטרכו למצות את הדין איתן.

ורד סוויד פאר: ואני חושבת ששיתוף הפעולה ההדוק שמתקיים, היינו שותפות גם לכל התהליך של 1325 עם כל הארגונים וכל הנשים שמובילות את זה וחברות הכנסת בראשותך, אנחנו נוביל את ההחלטה הזאת במשותף.

ורד סוויד פאר: אני מניחה שתוך כחודשיים נעלה אותה לממשלה.

ורד סוויד פאר: אני לא יודעת להתחייב על גודל התקציבים, אני חושבת אבל שהאמירה העקרונית שכל משרד ממשלתי יצטרך לעבוד עם התוכנית ולהציג כל שנה את ההישגים שלו ביום מסוים, יש לה משמעות.

ורד סוויד פאר: הבעיה היא בעיה עולמית.

ורד סוויד פאר: אנחנו רואים את זה גם באו"ם וגם במדינות שאימצו את התוכנית, עדיין גם שם נשים לא יושבות במוקדי קבלת ההחלטות.

ורד סוויד פאר: ואני מאוד מתחברת לדוגמה שחבר הכנסת רונן הופמן נתן.

ורד סוויד פאר: אם במשא ומתן הקודם, במקומות שהיית, גם בממשלות קודמות, היו יושבות נשים, אני חושבת שהשיח היה מסתיים בצורה הרבה יותר פרודוקטיבית.

ורד סוויד פאר: אנחנו מקיימות במרכז כרמל מפגשים עם נשים פלסטיניות אחת לתקופה.

ורד סוויד פאר: ואני מאמינה, למרות שיש לכל צד מטענים רגשיים, נשים הן אלה שבסופו של דבר משלמות את המחיר גם באלמנט האישי, הורי, גם באלמנט הכלכלי, וגם ההדרה שלהן מכל התהליכים, חברות הנשק נשלטות על-ידי גברים, תעשיות ביטחוניות ופרטיות.

ורד סוויד פאר: ולכן חשוב כל כך, בדירקטוריונים כשקבענו מדד של ייצוג הולם 50% והעברנו בהחלטת ממשלה, עשינו קפיצה משמעותית ועומדים היום על כ-45% נשים דירקטוריות.

ורד סוויד פאר: והקריאה שלנו לכל אישה שנמצאת שם, לא להסתפק בלהיות שם, למנות נשים אחרות, כפי שקרנית פלוג עשתה את זה, מיד עם כניסתה מינתה משנָה.

ורד סוויד פאר: וזה הציפייה שלנו מכל אישה שמגיעה למקום הזה, לפעול לתוכנית לקידום נשים.

רונן הופמן: תודה רבה, ורד, אנחנו מכירים הרבה שנים, אני יודע כמה שנים את לוחמת בתחום הזה.

רונן הופמן: ואני רוצה לבקש מלוחמת נועזת נוספת בתחום, רינה בר-טל, יושבת-ראש שדולת הנשים לשעבר, בבקשה.

רינה בר-טל: בוקר טוב.

רינה בר-טל: אני לא מרבה לבוא לכאן יותר, כי אני חושבת שבאמת יש פה דור צעיר וחדש ויושבת-ראש חדשה, שעושים כמיטב יכולתן.

רינה בר-טל: והגעתי לכאן היום בשביל דבר אחד בלבד, וזה 1325, זה הנושא היחיד שכרגע לדעתי הוא על הפרק כאן הבוקר.

רינה בר-טל: ואני רוצה לפנות לשניכם.

רינה בר-טל: את חבר כנסת הופמן אני מכירה הרבה מאוד שנים.

רינה בר-טל: אותך, חברת הכנסת לביא, אני מכירה פחות אבל אני שומעת.

רינה בר-טל: ואני רוצה לומר כך: ישבה קבוצה של נשים, והתהליך היה מאוד לא פשוט להגיע למסמך הזה.

רינה בר-טל: הוא מסמך מצוין, הוא מסמך מכונן, ואין עוד אחד כמוהו בארץ שלנו.

רינה בר-טל: אני מצפה משניכם לעשות מעשה בעניין הזה.

רינה בר-טל: אנחנו נמצאות כרגע בתהליך מדיני שהוא קשור לנושא הזה במאה אחוז.

רינה בר-טל: לא יכולנו לבחור לשבת כאן ביום מתאים יותר.

רינה בר-טל: מבחינתי גם כאזרחית המדינה, גם כאישה פוליטית, גם כאישה ציבורית, לא ייתכן יותר שלא נהיה חלק מהנושא הזה.

רינה בר-טל: בכדי להגיע לכאן הבוקר אני צריכה לשבת באוטו שעתיים וחצי ולהקשיב לרדיו.

רינה בר-טל: ההקשבה לגברים שמדברים וההקשבה לנשים שמדברות זה בדיוק העניין.

רינה בר-טל: אנחנו לא מבקשות לגשר על הפערים, אנחנו לא מבקשות לשנות את הדיבור שלנו מול הדיבור של הגברים.

רינה בר-טל: אנחנו לא מבקשות לשנות, אנחנו מבקשות להיות שם ולקחת חלק במה שקורה עם החיים שלנו.

רינה בר-טל: ואין דרך אחרת לעשות את זה, רק בלהיות שם.

רינה בר-טל: ניתנו כאן דוגמאות ממקומות אחרים בעולם, ואפשר לומר שיש הבדלים בינינו לבין הדוגמאות שניתנו ואני כמובן מקבלת את זה.

רינה בר-טל: השתתפתי לא מזמן בדיון במקום אחר בעולם עם נשים שהגיעו מאירלנד והיו שותפות במשא ומתן שהתקיים באירלנד בנושא של איך מגשרים.

רינה בר-טל: ויש דוגמאות רבות ואין צורך לחזור עליהן, אתם כבר יודעים שהן קיימות והן עובדות.

רינה בר-טל: אני לא מבינה, לא מבינה, ואני מאוד כנה כרגע, למה זה לא יכול להתקיים כאן עכשיו וכרגע.

רינה בר-טל: הייתה לנו ויש לנו אישה אחת, לפי מיטב ידיעתי, שהיא שותפה בדרך זו או אחרת לדיבור ולמשא ומתן.

רינה בר-טל: כבודה במקומה מונח.

רינה בר-טל: אני מאוד מכבדת ומאוד מעריכה.

רינה בר-טל: זה לא מספיק.

רינה בר-טל: אנחנו מייצגות מגוון גדול.

רינה בר-טל: ואני חוזרת עוד פעם לומר, שבכדי שהספר הזה יישב על השולחן הזה היום, אתם לא יכולים לתאר לעצמכם כמה חילוקי דעות וכמה אירועים קשים היו סביב ההגעה להסכמות.

רינה בר-טל: וזה בסדר.

רינה בר-טל: גם כשנשב, מי מאתנו שתשבנה ביחד עם השותפים שלנו לשולחנות למיניהם, לא תהיה הסכמה בינינו לבין הגברים שאתנו לבין שכנינו.

רינה בר-טל: זה מקובל וזה בסדר וזה מחירה של הדמוקרטיה.

רינה בר-טל: אבל לא יכול להיות שלא יהיה לנו קול.

רינה בר-טל: אין לנו קול.

רינה בר-טל: מה, איבדנו את הקול?

רינה בר-טל: למה?

רינה בר-טל: עכשיו, נאמר כאן שאנחנו צריכות להיות לביאות, כלבלבות או כל החיות, לא מעניין אותי כרגע השם.

רינה בר-טל: אין דרך אחרת, אנחנו צריכות להמשיך ולהיאבק ולהילחם, ואנחנו כאן היום, כי אתם חייבים לשמש לנו פה.

רינה בר-טל: היום, עכשיו.

רינה בר-טל: ומה צריך לעשות?

רינה בר-טל: כאילו אם אני הייתי יושבת בכיסא הזה, ללכת לראש הממשלה, רק אליו, רק אליו, ולומר לו: אדוני ראש הממשלה – אתם חברים בקואליציה, אתם לא חברי אופוזיציה, ותאמינו לי, אני יודעת על מה אני מדברת, הייתי שם במקום הזה ונפגשתי עם האיש הזה כשהיה צריך ואמרתי לו מה שהיה צריך, והוא לפעמים קיבל, לפעמים לא קיבל – ולומר לו: השתתפנו הבוקר בדיון כזה וכזה – לא צריך הרבה פרטים, לא צריך הרבה מצגות – ולומר לו: אנחנו פונים אליך ודורשים.

רינה בר-טל: אנחנו לא מבקשים, אנחנו לא שואלים, אנחנו דורשים לממש את החוק - -

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: הישיבה עד 10:30 ויש פה עוד דוברות.

רינה בר-טל: אני כבר מסיימת.

רינה בר-טל: - - לממש את החוק שעבר בבית הזה.

רינה בר-טל: בבית הזה חוקק חוק ואנחנו מבקשים לממש אותו וליישם אותו.

רינה בר-טל: תודה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: הדס בן אליהו, "שוות".

עליזה לביא: בואו נהיה ככה, יש לא מעט דוברות והישיבה צריכה להסתיים ב-10:30.

עליזה לביא: בבקשה.

הדס בן אליהו: תודה רבה.

הדס בן אליהו: אני מצטרפת לכל התודות והברכות.

הדס בן אליהו: ונעים לי לדבר אחרי רינה והדברים המאוד נחרצים האלה שאני מאוד מסכימה איתם.

הדס בן אליהו: אני רוצה להוסיף רסיסי דברים בעצם.

הדס בן אליהו: קודם כול, הרבה יותר קל לדבר על נשים כשמדברים על הגנה.

הדס בן אליהו: שנשים הן קורבנות, נפגעות אלימות מינית, נפגעות חרדה, נפגעות כאלה ואחרות, קורבנות.

הדס בן אליהו: והרבה יותר קשה לדבר על נשים ולשים את נקודת המבט של נשים כשמדברות על ביטחון, כי זה עולם סגור ומסוגר, שיש שחקנים מאוד מסוימים ששייכים אליו והם ברובם גברים.

הדס בן אליהו: ואני מסכימה עם האמירה, שאני בספק אם ציפי לבני נבחרה ועשתה את הקריירה הפוליטית שלה בשביל להיות עלה התאנה.

הדס בן אליהו: ואנחנו לא רוצות עלה תאנה, אנחנו רוצות להשמיע קול מגוון ומשמעותי, כי אנחנו רוצות להשפיע, כי אי-אפשר שהחיים שלנו, כל הזמן יקבלו עליהם החלטות חצי אחד מהאוכלוסייה.

הדס בן אליהו: זאת אמירה אחת.

הדס בן אליהו: אמירה נוספת שחסרה לי פה הבוקר זה שאנחנו מדברות על המצב על המצב על המצב בעיקר דרך מה שאנחנו רואות ושומעות בתקשורת.

הדס בן אליהו: אבל אני חושבת שחשוב גם להגיד על המצב, שאם יש משהו משותף לנשים ממיקומים שונים, מקבוצות חברתיות שונות, מלאומים שונים, מקבוצות אתניות שונות, זה ההתנגדות המאוד גדולה לאלימות והבנה והסכמה, אני חושבת, גורפת, שאלימות לא מייצרת עבורנו שום פתרון, לא מקדמת אותנו לשום מקום.

הדס בן אליהו: ואני יכולה להיות בצד הימני ואני יכולה להיות בצד השמאלי, ואני יכולה להיות למעלה ואני יכולה להיות למטה, ועדיין האלימות הזאת לא מקדמת אותנו לשום מקום ולא מביאה לנו שום תוצאות.

הדס בן אליהו: והתוכנית הזאת של 1325, היישום של 1325 בישראל מתמודדת גם עם הדבר הזה.

הדס בן אליהו: ולכן החשיבות המאוד גדולה שלה והקריאה שמשתי הוועדות תצא דרישה מאוד חזקה ליישום של זה בישראל.

רונן הופמן: תודה רבה.

רונן הופמן: אני רוצה לבקש מליאת קליין, היועצת המשפטית של איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.

ליאת קליין: תודה רבה.

ליאת קליין: זה כבר נאמר כאן, לא תכננתי להתחיל מזה אלא אפילו לסיים בזה, אבל נאמר פה ככה בצורה נורא חזקה על הקשר הכול כך חזק בין ביטחון וביטחון אישי, והמקום של האלימות המינית בתוך השיח הזה, שאי-אפשר לדבר על ביטחון אישי ואי-אפשר לדבר על איזושהי תוכנית רחבה בלי להתמודד עם התופעה הכול כך רחבה הזאת של אלימות.

ליאת קליין: וגם אם נניח רגע בצד לשאלה של תופעת האלימות המינית בהקשר של הסכסוך, ובכלל נדבר על ההקשר היותר רחב של מיקומה של האלימות המינית והנפח שהיא נמצאת פה במדינה שלנו ומה אנחנו עושים איתה, כי היא בטח אחת הסוגיות לא רק הכי מובהקות כשמדברים על ביטחון אישי, היא גם השאלה אולי הכי מוסדרת בכל ההקשרים של הסכסוכים, הנושא הזה של אלימות מינית.

ליאת קליין: ועדיין אין פה תוכנית, גם אצלנו במדינה, שמסדירה את כל הנושא הזה.

ליאת קליין: כן אתייחס קצת לתוכנית עצמה ולמה שכללנו פה, וכן צריך להגיד שיש כאן איזשהו הישג יחסית גדול בתוכנית המוצעת פה כחלק מההיבט היותר רחב, שבאמת מביא בחשבון את הנושא הזה של אלימות מינית ועל המקום של נשים בהקשר הזה, כי אישה יכולה לעמוד בראש פירמידה, וגם את זה אמרנו, היא יכולה לעמוד באיזשהו תפקיד מאוד בכיר ועדיין לחוות אלימות, גם אצלה בבית וגם אלימות מינית במקום העבודה, וזה עדיין חסם מאוד מאוד מרכזי בפני נשים בכל מיני צמתים ובכל מיני מקומות.

ליאת קליין: מה שעושה פה התוכנית הזאת זה משהו שהוא יחסית ראשון מסוגו, וזה גם באמת להציב את הנושא הזה של מוגנות ושל ביטחון אישי כחלק מהנושאים וחלק מהרצף.

ליאת קליין: ומה שניסינו לעשות פה במסגרת התוכנית זה באמת לייצר תפיסה יותר שלמה, יותר כוללת, של איך אנחנו מתמודדים עם הסוגיה הזאת על כל הרמות השונות שלה, החל ממניעה, דרך אכיפה, וחלק מאוד מאוד גדול בכל השירותים שניתנים לאלימות מינית.

ליאת קליין: וראינו בדרך, כשניסינו לייצר את החלק הזה, איפה אנחנו עומדים ואיפה היינו רוצים להיות, ועל זה שאין באמת תוכנית שלמה שמטפלת בכל הנושא הזה של אלימות מינית פה במדינת ישראל, ושכל הנושאים האלה הם עדיין לא מוסדרים ולא מוסדרים מספיק.

ליאת קליין: אז אני חושבת שצריך להגיד שאם אנחנו מדברים על הטמעה של התוכנית הזאת והאימוץ שלה, אז בטח צריך לדבר על כל הנושא של נשים והתפקיד שלהן בצמתים של קבלת החלטות, אבל אי-אפשר לנתק את זה ממה שאנחנו עושים או לא עושים יותר נכון ביחס לאלימות כלפי נשים, גם במקומות אחרים, אלימות במשפחה, אבל בטח כל הנושא של אלימות מינית, שהיום עדיין מהווה איזשהו חסם מאוד מאוד גדול בפני נשים והיא אחת התופעות המחלישות ביותר, אם אנחנו מתייחסים למקום של נשים בתוך המדינה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: משרדי הממשלה – משרד החוץ, מי הנציגה של משרד החוץ?

שרה וייס מעודי: אני ממשרד החוץ.

שרה וייס מעודי: אני לא אחראית על מעמד האישה, אבל אני מארגנת איזה רשת של נשים ודיפלומטיה בין דיפלומטיות ישראליות לבין דיפלומטיות ישראליות.

שרה וייס מעודי: ואנחנו נפגשות מדי פעם לדבר על האתגרים בקידום, דווקא משהו שהוא מאוד יפה שיצא מהתוכנית הזאת, כבר יש לנו את התוכנית הזאת יותר משנה, שבברזיל היה לנו אירוע, כל פעם אנחנו עושים סבב אצל שגרירה אחרת, ובעצם ברזיל הייתה מקור להשראה לתוכנית קידום נשים.

שרה וייס מעודי: קצת חבל לי שכאילו דווקא בברזיל הם לקחו את הרעיון ורצו את זה ואצלנו זה קצת נושא יותר מורכב.

שרה וייס מעודי: בתחילת הדיון, מה שאמרת, חבר הכנסת הופמן, מדברים מדברים על הנושא, אבל השאלה באמת איך מקדמים את הנשים.

שרה וייס מעודי: נכון, יש לנו אולי אישה אחת במשא ומתן, אבל אנחנו מאוד מודעים למה שקורה מאחורי הקלעים ומי נמצא בחדרי חדרים.

שרה וייס מעודי: ואני לא חושבת שזה הפתעה להגיד שזה לא נשים שנמצאות שמה.

שרה וייס מעודי: והשאלה באמת כאילו שייצא מזה משהו, כי אני חושבת שכאילו התוכנית הזאת מאוד יפה אבל יש שני נושאים שונים.

שרה וייס מעודי: זאת אומרת, לפעמים עושים ערבוב בין שני נושאים.

שרה וייס מעודי: נשים מובילות הליך מדיני והחלטות מדיניות מצד אחד, מהצד השני נושאים כמו תקיפות מיניות.

שרה וייס מעודי: ושני הנושאים מאוד מאוד חשובים, אני לא יודעת אם זה חכם תמיד לעשות סלט בין שני הנושאים האלו.

שרה וייס מעודי: לפעמים מרוב נושאים אז אנחנו קצת מאבדים כיוון.

מיכל רוזין: זה לא סלט, זה בדיוק אחד מנושאי הליבה בביטחון אישי של נשים ובביטחון שקשור גם למצבים של סכסוכים אלימים.

עליזה לביא: חברת הכנסת רוזין, אבל אני חושבת שאולי רגע נקשיב לסאבטקסט, כי יכול להיות שיש פה איזו הערה מקצועית.

עליזה לביא: את יודעת, לפעמים בחיים, כשלא מצליחים להתקדם צריך לשאול למה.

מיכל רוזין: - - - ברור.

עליזה לביא: בסדר.

עליזה לביא: חלק מהעובדה זה שאנחנו ממשיכות להוביל את המאבק הזה לבד, ולא מספיק חברי כנסת שותפים ולא מספיק נציגי ארגונים.

עליזה לביא: זה לא רק במקרה הזה, גם הוועדה לבחינת תקציב מגדרי ברובה נשים.

מיכל רוזין: כן, אבל לא בגלל ההתעסקות עם אלימות מינית למשל.

מיכל רוזין: דווקא באלימות מינית אנחנו מקבלות יחסית תמיכה בחלק מהדברים.

מיכל רוזין: בהבדל מדברים שקשורים לביטחון, שם אומרים לנו: זה לא העסק שלכם.

עליזה לביא: בסדר.

עליזה לביא: אבל אני חושבת שאנחנו צריכות לשאול: למה הנושאים הללו לא מספיק מעניינים ולמה אנחנו לא מספיקות למצוא מספיק שותפים, ולעשות על זה את הדיון שלנו.

עליזה לביא: כלומר לראות איך אנחנו כן מבינים שהנושאים הללו הם נושאים חברתיים והם לא נושאים של נשים.

עליזה לביא: ופה ברגע שנפצח את זה וברגע שנסביר את זה, ויש היום יותר.

מיכל רוזין: אני חושבת שזה מובן.

מיכל רוזין: יש פה היררכיה חברתית ויש פה חשש של אלה שיש להם את הפריבילגיה ואלה שהם מועדפים בחברה – לא רק בישראל, בכל העולם – להכניס קבוצה אחרת ולתת לה שוויון.

מיכל רוזין: אני לא חושבת שצריך לפצח את זה, זה ברור.

מיכל רוזין: איך יוצרים טקטיקות של להביא אותם לפעול אתנו, זה כבר שאלה אחרת.

מיכל רוזין: אבל בטח לא על מחיר של לוותר על מהויות.

עליזה לביא: רק בוקר טוב לחבר הכנסת חיליק בר, תודה שהצטרפת אלינו.

עליזה לביא: יש לנו עשר דקות, אז ממש משפט.

שרה וייס מעודי: משפט.

שרה וייס מעודי: אני רואה נשים מקסימות שאני מכירה ואנחנו מדברות אחת עם השנייה על הבעיות האלו, אבל השאלה איך אנחנו מוציאים את זה מהחדר הזה ועושים משהו עם זה, כי אנשים במשרד החוץ למשל, אם אני מדברת עם סמנכ"לים, אני לא מדברת עם הנשים שיושבות כאן בחדר הזה, הלקוחות הם קצת שונים, וזו שאלה איך מוציאים דבר כזה בפועל, איך משנים את המצב הזה של נגיד בחדרי חדרים של משא ומתן, כאילו שזה יהדהד.

שרה וייס מעודי: קצת מעבר, להוציא לפועל דבר כזה.

עליזה לביא: תודה.

שירי פיין: היושבת-ראש, אני אשמח.

שירי פיין: אני מהמטה לביטחון לאומי.

עליזה לביא: את מור?

שירי פיין: שירי פיין.

שירי פיין: אני ממונה על מעמד האישה.

עליזה לביא: איפה את?

שירי פיין: המטה לביטחון לאומי.

שירי פיין: זה יחידת סמך של משרד ראש הממשלה, שמרכזים דרך אגב את ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי.

ורד סוויד: והיא גם - - -

שירי פיין: תודה, ורד.

שירי פיין: יושבת בהם שרת המשפטים.

שירי פיין: וכמל"ל יש לנו גם נציגות די בכירה של נשים שמכינות את הדיונים בוועדת שרים לביטחון לאומי ומעורבות נשים, ואני חייבת להגיד שזה דבר מאוד חיובי.

עליזה לביא: רגע רגע, עוד פעם.

עליזה לביא: קודם כול את השם שלך והגדרת תפקיד.

שירי פיין: שמי שירי פיין.

שירי פיין: אני סגנית היועץ המשפטי וגם הממונה על מעמד האישה במל"ל.

שירי פיין: מוניתי לפני שנה לתפקיד, נכנסתי לתפקיד בראייה קצת כוללת.

עליזה לביא: את מכירה את התוכנית הזאת?

שירי פיין: אני מכירה את התוכנית הזאת, אני בקשר עם הארגונים, ישבתי עם פנינה שטמברג ממכון ואן-ליר ממש בכניסה לתפקיד.

שירי פיין: כשמוניתי, עוד לפני שידעתי על התוכנית, אחד הדברים הראשונים שעשיתי זה להביא את הממונות על מעמד האישה מכל הגופים הביטחוניים ומשרד החוץ.

שירי פיין: לצערי אילנה רביד לא נמצאת פה היום, היא עושה עבודה נהדרת במשרד החוץ לקדם נשים לתפקידים מאוד מאוד בכירים.

קריאה: אבל לא מספיק.

שירי פיין: לא מספיק, אבל גם - - - ולכן זה כבר צעד חיובי שאפשר לעשות בתוך התפקיד, כאילו גם בפונקציות של הממונות על מעמד האישה בתוך המשרדים, דברים שאפשר לעשות כבר היום.

שירי פיין: נפגשנו כבר פעמיים, מתכוונות להיפגש עוד כמה פעמים עד סוף השנה, לשתף חוויות, את הקשיים אחת עם השנייה.

שירי פיין: היה טוב אם היה יותר נתונים, מה קורה בכל הגופים הביטחוניים מבחינת ייצוג, אני לא יודעת אם יש לכם את זה.

שירי פיין: יש את זה אולי בנציבות שירות המדינה.

שירי פיין: היה טוב כדי להבין באמת איפה אנחנו עומדים שיהיה קצת מחקר יותר מעמיק, כי לדעתי הנתונים הם יותר מעודדים ממה שאנחנו חושבים, לפחות ברמה הפקידותית, ברמה הפוליטית זה כבר מקום אחר.

קריאה: אנחנו מדברים על הראשים.

שירי פיין: אני יודעת.

שירי פיין: וצריך להבדיל.

שירי פיין: אני חושבת שכל אחת בפונקציה שהיא נמצאת צריכה לעשות את המקסימום.

שירי פיין: ובתוך הפונקציות האלה יש עוד הרבה מה לעשות, ויש עשייה, וצריך להמשיך.

שירי פיין: אני מצד ההנהלה במל"ל זוכה לשיתוף פעולה מלא, אני שמחה להגיד.

שירי פיין: ואני חושבת שמצבנו טוב והוא הולך ומשתפר.

שירי פיין: ואני מודה מאוד על הדיון.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: עורכת-הדין ציונה קניג-יאיר – נתונים?

ציונה קניג-יאיר: כן.

ציונה קניג-יאיר: אהיה מאוד קצרה, כי אני יודעת שאנחנו לקראת סוף הדיון.

ציונה קניג-יאיר: היום בבוקר כשבאתי לצאת מהבית לקראת הדיון הזה, אז היו שלוש אזעקות רצופות ונכנסנו לממ"ד.

ציונה קניג-יאיר: והבת הקטנה שלי אמרה לי: לאן את הולכת?

ציונה קניג-יאיר: היא ראתה כבר שאני לבושה.

ציונה קניג-יאיר: אמרתי לה שאני נוסעת לכנסת וזה הדיון.

ציונה קניג-יאיר: אז היא אמרה לי: אז כשתחזרי הביתה תהיה הפסקת אש?

ציונה קניג-יאיר: אמרתי לה: אם ביום מן הימים יישמו את 1325, אז מאוד יכול להיות שלנו, הנשים, יהיה קול הרבה יותר ברור, ואולי אולי אולי תהיה לנו אמירה משמעותית ונהיה במקום אחר.

ציונה קניג-יאיר: לעצם הדיון הזה, אני מאוד שמחה לשמוע את הדברים ואני מאוד מברכת על הדיון, הוא חשוב מאוד.

ציונה קניג-יאיר: אני רוצה שלא נשכח דבר אחד: יש לנשים ערך מוסף.

ציונה קניג-יאיר: אני לכשעצמי קצת מאסתי בלהתנצל בפני הממשלה, ואני יושבת היום בתוך הממשלה, כל פעם לשכנע ולהגיד: אבל – ה-business case הוא שיש ערך מוסף לכולם, זה win-win situation.

ציונה קניג-יאיר: אם יהיו נשים בתוך התהליכים האלה, אז גם התהליך מרוויח, גם הגברים שיושבים שם, גם הנשים.

ציונה קניג-יאיר: אנחנו רואות את זה מעסקים, הנתונים של קטליסט עולמי מוכיחים את זה שככל שיש יותר נשים יש רווחים כלכליים.

ציונה קניג-יאיר: כך גם בתהליכים מדיניים יש ערך רב לקולן של נשים.

ציונה קניג-יאיר: והרווח בסופו של דבר הוא לא רק לנשים אלא גם לגברים שיושבים שם, ואני מקווה גם לחברה ולמדינת ישראל.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: פרופ' נעמי חזן.

506: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

506: אני רוצה גם לברך על הדיון הזה, אבל אני רוצה לפנות בצורה ישירה לחברות וחברי הכנסת: אתם "פיפטי-פיפטי", 50% ברגע זה.

מיכל רוזין: לא.

יחיאל חיליק בר: רוב נשי.

עליזה לביא: חברת הכנסת מיכל בירן, בוקר טוב.

עליזה לביא: שמחה שהצטרפת אלינו.

506: אפילו יותר.

506: שנים רבות ישבתי בבית הזה.

506: בינתיים אני חושבת שאני עדיין האישה היחידה שישבה בוועדת המשנה של ועדת החוץ והביטחון, הייתי חברה בוועדת החוץ והביטחון למעלה משמונה שנים.

506: ואני רוצה להגיד דבר אחד ודבר אחד בלבד: לא צריך היום לנמק מדוע צריך נשים בכל מקום, דווקא היום לא צריך לנמק.

506: יש יתרון אדיר לאלה שנמצאים בפוליטיקה היום, כי המאפיין החשוב ביותר וגם המבחן החשוב ביותר של פוליטיקה זו העשייה.

506: ויש לכם את האפשרות לעשות היום מה שטרם נעשה במדינת ישראל, וזה לאמץ תוכנית כוללת ליישום 1325 במדינה שלנו.

506: ולכן אני פונה אליכם בתור אלה שחייבים יום-יום לקבל החלטות: קבלו עכשיו, ברגע זה, החלטה שאתם תקדמו יחד עם חברים מכל סיעות הבית את הפנייה לממשלה לאמץ תוכנית כוללת של 1325.

506: אנחנו פה למטרה הזאת.

506: גמרנו להצטדק ולנמק ולהסביר, הגיע הזמן לעשות.

506: ויש לכם את הכוח לעשות את זה, בבקשה עשו עכשיו.

עליזה לביא: תודה, פרופ' חזן.

עליזה לביא: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: גברתי היושבת-ראש, קודם כול, התנצלותי על האיחור בשל דיון שאני יזמתי בוועדת - - - אני רוצה ממש להתחבר לדבריה האחרונים של מורתי לשעבר, פרופ' נעמי חזן ולומר: תראו, קודם כול, אני גאה והייתי גאה להיות אחד מהח"כים הראשונים שהזדהו עם הקמפיין וקידמו אותו, ואני מצדיע למי שמוביל אותו בארץ כי זה מאוד חשוב.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, איפה הדברים שאנחנו רוצים בהם לקדם העדפה מתקנת לנשים?

יחיאל חיליק בר: כביכול, איפה שהן לא יכולות להיכנס באופן טבעי.

יחיאל חיליק בר: ונראה שכאילו בנושאי חוץ וביטחון נשים לא מספיק מבינות או יכולות לתרום או שיש להן ערך מוסף, כאשר אנחנו רואים שיש לנו אישה שגם מנהלת את המשא ומתן או ניהלה, ויש לנו נשים בכירות וטובות כמעט בכל עמדות המפתח שנוגעות לביטחון וחוץ במדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: ועל כן, אם זה קורה, כבר כאילו באופן טבעי אבל לא מספיק, אנחנו חייבים, ופה אני רוצה להתחבר למה שאמרה נעמי, לדאוג לזה.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, אני כן קורא לוועדה הזאת לקבל כהצעת החלטה אחד משני דברים: או שאנחנו ככנסת פונים לממשלה בדרישה לאותה תוכנית פעולה שיושמה ב-45 מדינות, ועובדה, זה קרה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו תמיד חושבים שאנחנו צריכים להיות אור לגויים, לפעמים הגויים יכולים גם להאיר עלינו, וחבל שדווקא בנושא הזה של קידום מגדרי.

יחיאל חיליק בר: ואם לא, או עד שתהיה אותה תוכנית, לפחות לחייב בתקנות ממשלתיות של משרדי ממשלה, שבצמתים שאנחנו נחליט שנשים חייבות להיות בנושאי חוץ וביטחון, בחוזרי מנכ"ל, בתקנות ממשלתיות, לא חייב ישר ללכת לחקיקה גורפת, למרות שאני חושב שהנושא הזה צריך להיות גם בחקיקה.

קריאה: יש חוק.

יחיאל חיליק בר: לא, אני מדבר לגבי אותם גופים מצומצמים, יוקרתיים, ביטחוניסטיים – אני לא יודע אם החוק נוגע לזה.

יחיאל חיליק בר: אז אני אומר:

יחיאל חיליק בר: יכול להיות שאנחנו צריכים ללכת לחוק שנוגע גם לזה, להגיד: סליחה, אין פרות קדושות לנשים.

עליזה לביא: איזה חוק?

עליזה לביא: ועדת פרי, איזה חוק בדיוק הוא?

עליזה לביא: שום חוק.

יחיאל חיליק בר: לא, אין חוק שנוגע לדברים האלה.

יחיאל חיליק בר: יש נושאים הרי שהם כל כך יוקרתיים וחשובים, ש"רק גברים יכולים להבין בהם", במירכאות.

יחיאל חיליק בר: ולכן אני אומר: אחד זה ללכת לשינוי או עיבוי חקיקה.

יחיאל חיליק בר: שניים, המשרד של ורד סוויד יכול בהחלט לקדם גם תוכנית ממשלתית וגם דרישה בשם משרד ראש הממשלה לאותם משרדים ממשלתיים שאחראים על אותם צוותים יוקרתיים וקטנים, לחייב קווטה נשית מסוימת שתהיה שם, בהנחה שיש נשים שהפרופיל שלהן מתאים, ויש כמעט בכל נושא אם לא בכל נושא.

יחיאל חיליק בר: וכמובן שקריאה של הוועדה הזאת ללכת, כמו שאמרה פרופ' חזן, ולאמץ ולקדם ולדרוש תוכנית מקיפה כמו באותן מדינות.

יחיאל חיליק בר: ואשמח שהדבר הזה ייכנס להצעת ההחלטה שלכם.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: לפני שאני מסכמת ומודה לך, הדיון שמתחיל עכשיו הוא חשוב לא פחות, דיון שעוסק בנושא של שכר שווה.

עליזה לביא: פערי השכר הם עוד חוליה בשרשרת של הנקודות שאנחנו מזהות כמעצימות את הפערים בין גברים לבין נשים.

עליזה לביא: גם בימים הללו, אגב, מי שנשארות יותר בבית זה מי שגם מרוויחות פחות, כי ליחידה המשפחתית משתלם שמי שמרוויחה פחות גם היא זו שלא תהיה בעולם העבודה.

עליזה לביא: וחלק גדול מהכשלים שלנו ומהקשיים שלנו בחקיקה, גם כאן יושבות נציגות של ארגונים ששותפות גם לחקיקה, זה הנושא של שיתופי הפעולה עם המעסיקים.

עליזה לביא: והיום בפעם הראשונה נמצאים פה ארגוני המעסיקים, לאחר מלחמות לא פשוטות איתם, כולל פיצול חוקים שאנחנו מעבירות, מתוך ניסיון דווקא כן לנהל דיאלוג ולהבין שהסוגיה הזאת של פערי השכר היא לא בעיה של נשים.

עליזה לביא: אז אני מבקשת ומזמינה אתכן להישאר גם לוועדה שתתחיל ממש כשאנחנו נסיים כאן.

עליזה לביא: חבר הכנסת רונן הופמן, אני רוצה לחזור ולהודות לך על תחילה של עבודה משותפת.

עליזה לביא: כלומר הוועדה הבוקר היא לא נקודתית אלא היא ועדה שמסמנת באמת התחלה של שיתוף פעולה בתוך הבית הזה בין שתי הוועדות וכמובן עם ארגוני השטח, נוכח האימוץ של התוכנית שהוצעה לפנינו.

עליזה לביא: הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי וועדת המשנה למדיניות חוץ, הסברה והתודעה המדינית של ועדת החוץ והביטחון מברכת את ארגוני הנשים על תוכנית הפעולה הכוללת, המפורטת והמקיפה שהוגשה לשולחננו ליישום החלטה 1325.

עליזה לביא: הוועדות רשמו לפניהן את הודעת הגברת ורד סוויד, מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה, על הכוונה להוביל להחלטת ממשלה שתחייב את כל משרדי הממשלה בתוכנית מגדרית ובחובת דיווח אמת אחת לשנה, ואנחנו נפעל במשותף.

עליזה לביא: גברתי, אני מבקשת שבמחצית מושב החורף הבא נשב כאן כולנו יחד, גם הארגונים, וכמובן נקיים פה דיון משותף של שתי הוועדות.

עליזה לביא: אני מעריכה לקראת סוף חודש דצמבר נקיים כאן דיון משותף כדי לשמוע את הדיווח שלך על היישום.

עליזה לביא: את הצבת פה תחזית של חודשיים, אז כדי באמת לראות את הדברים הולכים ומתקדמים, וגם כמובן את השיקוף איך זה נעשה אצלכם, ועוד כמובן בארגונים עצמם.

עליזה לביא: אני רוצה לקרוא הודעה משותפת של כולנו: הוועדה לקידום מעמד האישה יחד עם ועדת המשנה של חוץ וביטחון של הכנסת רואות חשיבות עליונה בשילוב נשים במוקדי קבלת החלטות, מיגור האלימות נגד נשים וסיום סכסוכים אלימים, ולפיכך קוראות לממשלת לישראל לקדם ולאמץ החלטת ממשלה במסגרתה יוקם צוות בין משרדי.

עליזה לביא: צוות זה יפעל בשיתוף פעולה מלא לטובת הכנת תוכנית פעולה כוללת ליישום החלטה 1325 של מועצת הביטחון של האו"ם.

עליזה לביא: אנו נעשה שימוש בכל הכלים שברשותנו על מנת לחתור להגשמת היעד הזה.

עליזה לביא: הרבה הצלחה, המשך יום שקט, ולהתראות במושב החורף בישיבה הבאה.

עליזה לביא: תודה רבה לכולם, תודה לך, חבר הכנסת הופמן.

רונן הופמן: תודה רבה.

עליזה לביא: תודה, חברי הכנסת בר, רוזין.

עליזה לביא: המשך יום טוב.