הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 19, פרוטוקול מספר 77, 2014-05-12 10:00

עליזה לביא: בוקר טוב.

עליזה לביא: אני שמחה לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עליזה לביא: יום שני, י"ב באייר התשע"ד, ה-12.5.2014 – "נשים חרדיות בעולם העבודה, התעסוקה, יוזמות והכשרה".

עליזה לביא: לטובת כל מי שנמצאת/נמצא פה אתנו בפעם הראשונה, הוועדה הזאת היא ישיבת המשך שאנחנו מנסים לעבוד יחד עם ארגונים, עם קבוצות, עם בודדות במרחב החרדי שמבקשות לבוא לנסות לסייע, לקדם, להעלות יחד על סדר היום של הוועדה את הרגישות ואת ההבנות התרבותיות שיש לנקוט כלפי נשים חרדיות בכלל ובממשק עם החברה הישראלית בפרט.

עליזה לביא: מתוך חזון וסדר יום של הוועדה החלטתי שקבוצות שאינן מיוצגות בכנסת ישראל, שאינן יכולות להיות נציגות עבור עצמן ועבור הקהילות שלהן או שולחיהן מכל מיני סיבות, בין השאר כי המפלגות שאליהן הן משויכות או בוחרות לא מאפשרות לנשים להיבחר או מכל מיני סיבות תרבויות דתיות אחרות, יש לנו קבוצות בישראל של נשים שלא מיוצגות ישירות על ידי המפלגות שלהן, נשים ערביות, נשים בדואיות, נשים דרוזיות, נשים חרדיות, והוועדה היא ועדה של כולם והוועדה נותנת מקום לכל הנשים באשר הן.

עליזה לביא: יחד עם נשים חרדיות שהתחלנו לאתר ולעבור גם בארגונים וגם נשים שפנו אלינו וגם נשים מפה לאוזן, שיטת כדור השלג, הגענו לקבוצות עבודה שבעזרת עבודה משותפת מיקמנו את הנושאים על סדר היום.

עליזה לביא: אני מזכירה לכולם שבישיבה הראשונה שהיתה כאן ישבנו והעלינו נושאים שונים שדרושים טיפול, התייחסות, סיוע, עזרה, הבנות, רגישות.

עליזה לביא: הנושא הראשון שנבחר בתיאום הקבוצה עם הוועדה לקידום מעמד האישה, עם עמליה שמלווה את הקבוצה, היועצת שלי, נבחר הנושא של תעסוקת נשים חרדיות.

עליזה לביא: כבר בוועדה הקודמת שהיתה למדנו על כמה וכמה נקודות מאד מאד קשות, חלשות, על אפליה.

עליזה לביא: דיברנו על הגננות החרדיות ונתנו לזה מענה.

עליזה לביא: נדהמתי לשמוע על הערכה שונה שיש כלפי סמינרים וכלפי הישיבות מבחינת עולם התעסוקה והגמול שנשים וגברים בעולם החרדי זוכים, ועוד ועוד נקודות שעלו גם מצד הנשים החרדיות, גם מצד מעסיקות שמעסיקים, מעסיקות שמעסיקות נשים חרדיות וגם נוכח חוק שוויון בנטל וכל התמריצים שמדינת ישראל נותנת היום לגברים חרדים גם באשר ליכולת ההשכלה.

עליזה לביא: לאפשרויות להשכלה ולעידוד של מעסיקים להעסיק גברים חרדים, כל שכן שירות המדינה, השירות הציבורי - על כל מנעד התמריצים הללו הנשים החרדיות נשארות בחוץ.

עליזה לביא: הן לא בתוך כל סל ההטבות, כל סל התמריצים מתוך מקום והבנה שהמדינה, יחד עם שוויון בנטל, רוצה לקדם את הגברים החרדים.

עליזה לביא: זה טוב ויפה, ואני מברכת על כל ההטבות וההקלות והרצון באמת לבנות מארג מתחדש שבין החברה החרדית ובין החברה בישראל.

עליזה לביא: אנחנו עם אחד, חברה אחת, תוך התחשבות ברגישויות ובהתנהלות התרבותית של הקבוצות השונות.

עליזה לביא: אבל אינני מוכנה שההבנות הללו תגרומנה לפערים מול נשים.

עליזה לביא: נשים במדינת ישראל הן לא אזרחיות סוג ב' ואת כל זה באנו לתקן כאן היום.

עליזה לביא: כמנהגנו בוועדה לקידום מעמד האישה אנחנו נוהגים תמיד לפתוח בדמות של אישה, וממי שביקשנו היום לדבר זה מרחלי, נכון?

עליזה לביא: ביקשנו ממך לפתוח ולדבר אז רחלי איבנבוים, בבקשה.

רחלי איבנבוים: תודה.

רחלי איבנבוים: אני רוצה לדבר, ברשותך, לא על אישה אחת אלא על חמש נשים, על בנות צלפחד.

רחלי איבנבוים: על מחלה, נעה, חוגלה, מלכה ותרצה.

רחלי איבנבוים: הן היו נשים משכילות במיוחד שלא התביישו בתקופתן, שמין היתה פטריארכלית, לגשת למשה רבנו מול כל עם ישראל ולבקש נחלה משל עצמן.

רחלי איבנבוים: באותה תקופה עבודת הכפיים התרחשה בשדות, המשפחות התקיימו מיבול האדמה.

רחלי איבנבוים: בנות צלפחד ידעו שלא מקובל שנשים תעבודנה בעבודות מסוג זה אבל יתרה לא מקובל, כתוב בתורה בפירוש אחרת, שנחלה עוברת מאב לבנו בלבד.

רחלי איבנבוים: בנים בלבד הם אלו שמעבדים את האדמה, הם אלו שאחראים ליבולה אבל הן, אותן חמש אחיות, היו בטוחות בצדקת דרכן, בכנות כוונותיהן.

רחלי איבנבוים: החומש בפרשת פנחס מתאר את הפגישה בין אותן בנות לבין מנהיג הדור, משה רבינו, כך: "ותעמודנה לפני משה ולפני אלעזר הכהן ולפני הנשיאים וכל העדה, פתח אהל מועד לאמר:

רחלי איבנבוים: אבינו מת במדבר והוא לא היה בתוך העדה הנועדים על ה' בעדת קרח, כי בחטאו מת ובנים לא היו לו.

רחלי איבנבוים: למה יגרע שם אבינו מתוך משפחתו כי אין לו בן, תנה לנו אחוזה בתוך אחי אבינו.

רחלי איבנבוים: ויקרב משה את משפטן לפני ה'.

רחלי איבנבוים: ויאמר ה' אל משה לאמר.

רחלי איבנבוים: כן בנות צלפחד דוברות נתון תתן להן אחוזת נחלה בתוך אחי אביהם, והעברת את נחלת אביהן להן".

רחלי איבנבוים: אז בעצם למרות שאותן בנות היו עם תעוזה יוצאת דופן ועם אומץ, וראיית העולם שלהן היתה שונה משמעותית מראייתו של שאר עם ישראל באותה תקופה, נאמר מפי הקב"ה בעצמו שהן היו חכמות כיוון שהן הגישו את טיעוניהן בצורה ברורה כל כך והן היו צדיקות.

רחלי איבנבוים: שמותיהן מופיעים במקרא כל פעם בסדר שונה כדי להוכיח שחוכמתן וצדקתן היתה במידה שווה.

רחלי איבנבוים: אנחנו כאן, היום, בעצם מבקשות את אותה בקשה שאותן בנות צלפחד ביקשו.

רחלי איבנבוים: אנחנו מבקשות בקשה שמתבקשת יותר, ראויה יותר.

רחלי איבנבוים: היום מקובל שנשים נושאות בנטל הפרנסה ומשתתפות בשוק התעסוקה וגם לנשות המגזר החרדי בעצם יש על מה לסמוך מאותו סיפור.

רחלי איבנבוים: אני מקווה שגם אנחנו כאן, היום, נזכה לעשות את זה באותה צורה רהוטה ובהירה ולא תהיה אופציה אחרת אלא לומר גם על הדיון הזה "צודק הוא".

רחלי איבנבוים: תודה.

עליזה לביא: תודה רחלי.

עליזה לביא: אז באמת רק להבין איפה אנחנו עומדים/עומדות, קצת נתונים.

עליזה לביא: אנחנו נבקש עכשיו ממרכז "טאוב", מאיתן רגב, חוקר במרכז "טאוב", יש לך 10 דקות להציג לנו את מקומן של נשים חרדיות בחברה בישראל בהיבטים השונים ובפילוחים השונים.

עליזה לביא: תודה.

איתן רגב: (מצגת) אז אני אציג עכשיו נתונים מתוך מחקר גדול של מרכז "טאוב", שהתפרסם בדוח מצב המדינה האחרון של 2013, על תעסוקה והשכלה במגזר החרדי עם דגש על נשים חרדיות בשוק העבודה והחשיבות של השכלה עבורן.

איתן רגב: - -

מאירה בסוק: סליחה, זה הנייר?

איתן רגב: לא.

מאירה בסוק: של מי הנייר הזה?

רחלי איבנבוים: שלנו.

איתן רגב: מרבית הנתונים שלנו נמצאים בחוברת כאן.

איתן רגב: - - אני אפתח בהדגמת דפוסי התעסוקה של נשים חרדיות בהשוואה לנשים ממגזרים אחרים בישראל.

איתן רגב: אז נתחיל בנשים יהודיות לא חרדיות - אם מסתכלים על שיעורי תעסוקה לפי קבוצת גיל, אנחנו יכולים לראות שיהודיות לא חרדיות נכנסות בשלב מוקדם, בשנות ה-20 לחייהן, לשוק העבודה, ושומרות במשך שלושה עשורים על יציבות יחסית של כ-80% תעסוקה.

איתן רגב: אם מסתכלים על ערביות נוצריות – זה נמוך יותר, כמובן.

איתן רגב: גם הירידה מתחילה מוקדם יותר כיוון שהן עובדות במקצועות קצת יותר פיזיים ואצל מוסלמיות ודרוזיות גם יותר חסמים חברתיים וגם יותר עבודות פיסיות.

איתן רגב: שיעורי תעסוקה יותר נמוכים.

איתן רגב: אצל נשים חרדיות הסיפור קצת שונה:

איתן רגב: הדפוס שאנחנו רואים הוא דפוס של כניסה בגיל מוקדם בשיעורי תעסוקה יחסית גבוהים, ועם העלייה בגיל והתרחבות המשפחה – ירידה הדרגתית בשיעורי התעסוקה כאשר לרוב, ככל שהמשפחה מתרחבת ושיעורי התעסוקה של האישה יורדים, שיעורי התעסוקה של הבעל עולים מעט עם הגיל, ויש איזו שהיא חלוקה יותר שוויונית בנטל הפרנסה עם התרחבות המשפחה.

איתן רגב: אם נסתכל על שיעורי תעסוקה של נשים וגברים חרדים בגילאי העבודה העיקריים - 25-64, קודם כל נסתכל על נשים חרדיות ללא תואר - 50% מהן מועסקות.

איתן רגב: גברים חרדים ללא תואר - כ-34% מהם מועסקים.

איתן רגב: כשמסתכלים על נשים חרדיות עם תואר - שיעורי התעסוקה עולים ל-76%.

איתן רגב: חשוב לזכור שנשים חרדיות הן לרוב המפרנסות העיקריות במשקי הבית שלהן.

איתן רגב: כלומר, יש להן מוטיבציה לעבוד וזה רק מראה שלתואר יש בכל זאת השפעה מאד - -

עליזה לביא: "תואר" זה תואר אקדמי?

איתן רגב: תואר אקדמי.

עליזה לביא: לא מכללה.

עליזה לביא: אתה מדבר רק על - -

איתן רגב: תואר אקדמי זה כולל מכללה.

עליזה לביא: אבל לא הסמינרים.

איתן רגב: לא סמינרים.

איתן רגב: - - אצל גברים חרדים, כמובן שיש פה גם ענין של מוטיבציה לעבוד אבל גם של יכולת וגם העובדה שהם לא לומדים בתיכונים.

איתן רגב: גברים חרדים שכן מצליחים להגיע לתואר, שיעורי התעסוקה שלהם קופצים ל-71%, וזה כמובן משפיע לחיוב על חלוקה יותר שוויונית של נטל הפרנסה במשפחה.

איתן רגב: נסתכל על שכר – אז בשכר התמונה הפוכה.

איתן רגב: למרות שהנשים הן לרוב המפרנסות העיקריות, נסתכל על השכר של נשים חרדיות במשרה מלאה ללא תואר - השכר הממוצע ב-2008 היה כ-5200 שקלים.

איתן רגב: אצל גברים זה משמעותית גבוה – כ-7600 שקלים, ב-50% גבוה יותר, שזה פער גבוה יותר ממגזרים אחרים.

איתן רגב: כשמסתכלים על נשים חרדיות עם תואר במשרה מלאה – השכר הממוצע הוא כ-9000 שקלים ואצל גברים חרדים זה שוב גבוה ב-50%.

איתן רגב: חשוב לומר שאם גבר חרדי עובד במשרה מלאה, יש כאן איזו שהיא הטיית בחירה והעובדה שהוא בחר לצאת לשוק העבודה, כנראה שעמדה לנגד עיניו איזו שהיא משרה משתלמת וגם גברים חרדים שהצליחו לעשות תואר, זה מראה על יכולת גבוהה יותר כיוון שקשה מאד להשלים את הפערים ולכן, זה מעלה את הממוצע אבל עדין, הפערים בחברה החרדית בין גברים לנשים בכל הנוגע לשכר גבוהים משמעותית מכל המגזרים האחרים.

איתן רגב: - -

עליזה לביא: אתה יכול להסביר לנו מאיפה הפער הזה?

איתן רגב: אני אגיע לזה בהמשך אבל זה קשור, כמובן, גם למקצועות שבהם עובדות נשים חרדיות ולאפשרויות המוגבלות לנוכח המקצועות שהן בוחרות.

איתן רגב: יש התמקדות יתר בענף החינוך ותכף נראה את זה.

איתן רגב: - - כמשחברים את שני הגורמים האלה ביחד, שיעורי התעסוקה והשכר, בואו נראה ממה יכולה להתקיים משפחה חרדית: כ-80% ממשקי הבית החרדים, גם לבעל וגם לאישה אין תואר והם מתקיימים מהכנסה ממוצעת של כ-7,400 שקל ברוטו ב-2008.

איתן רגב: זה קצת עלה מאז אבל לא באופן משמעותי.

איתן רגב: כאשר רק לאישה יש תואר - ההכנסה עולה לכ-12,000 שקלים.

איתן רגב: כשרק לבעל יש תואר, וכפי שראינו, גברים משתכרים שכר גבוה יותר, ההכנסה עולה ל-14,000 שקלים.

איתן רגב: כאשר לשני בני הזוג יש תואר הכנסת משק הבית עולה ל-19,000 שקלים כאשר בכחול – הכנסות הבעל, באדום – הכנסות האישה ובירוק – קצבאות מביטוח לאומי.

איתן רגב: הכנסות אחרות זה בכתום.

איתן רגב: כלומר, כאשר שני בני הזוג משכילים - משק הבית אינו עני וכאשר שני בני הזוג אינם משכילים, שזה 80% ממשקי הבית, המשפחות האלה עניות.

מאירה בסוק: סליחה, אתה מתייחס למשרות מלאות בלבד גם לנשים או שאתה - -

איתן רגב: כרגע אני לא מדבר על שיעור משרה.

איתן רגב: כאשר אנחנו מדברים על תואר, אז חלק מהאנשים עם תואר מועסקים, חלק לא, חלק מועסקים במשרה חלקית.

איתן רגב: זה המצב - -

מאירה בסוק: כשאתה מסתכל כאן זה כאילו משרה מלאה לעומת הגבר - - -

איתן רגב: לא, זה סך הכנסות משק הבית מקצבאות, בין אם הן עובדות או לא עובדות.

איתן רגב: אלה הם ממוצעים.

קריאה: אבל אישה עם תואר מרוויחה - - -

איתן רגב: לא, חלקן לא מועסקות, חלקן עובדות במשרה חלקית - -

רחלי איבנבוים: זאת הכנסת ממוצעת של אישה עם תואר.

איתן רגב: זאת הכנסה ממוצעת של משק הבית.

איתן רגב: כאשר הבעל עובד, האישה יכולה גם לעבוד פחות וזה ההסבר לזה כמובן.

עליזה לביא: כן, אבל הנתונים היותר הם 80% מהמשפחות אין תואר אקדמי.

עליזה לביא: זה הנתון.

איתן רגב: נכון.

איתן רגב: זו משפחה שגודלה הממוצע 6.6 נפשות.

איתן רגב: משפחה כזאת היא אוטומטית ענייה.

איתן רגב: - - אז אם תואר אקדמי זה כל כך חשוב, בואו נראה מה המגמות גם אצל גברים וגם אצל נשים חרדיות בעשור האחרון.

איתן רגב: נתחיל בגברים - למרות השמועות שאנחנו שומעים על גידול של השתתפות גברים חרדים באקדמיה, אנחנו עדין לא יכולים לראות שיפור נראה לעין באחוז הגברים החרדים בעלי תואר אקדמי.

איתן רגב: זה עדין על בין 8% ל-10%.

איתן רגב: זה מדגם יחסית קטן, כ-200 אנשים, אז זה קצת תנודתי אבל אפשר לראות מגמות.

איתן רגב: אצל הנשים החרדיות, לעומת זאת, אנחנו בהחלט רואים מגמת שיפור משמעותית בעיקר ב-5 השנים האחרונות, וזה עלה לסביבות 20%.

איתן רגב: כלומר, יש כאן איזה שהוא שיפור, יש איזו שהיא בשורה.

איתן רגב: אגב, גם בשיעורי תעסוקה של נשים חרדיות בשנים האחרונות, ממש בשנים האחרונות.

איתן רגב: אני רוצה להראות לכם משהו על השינוי שחל בחברה החרדית בשלושת העשורים האחרונים, אחת החברות היותר דינמיות בישראל: לפני 35 שנה, רק כ-16% מהגברים החרדים לא היו מועסקים, עוד 14% היו מועסקים בחינוך ו-70% בענפים אחרים.

איתן רגב: היום כ-52% מהם לא מועסקים, עוד 21% מועסקים בענף החינוך, ובענפים אחרים 26% .

איתן רגב: כלומר, בענף החינוך יש עליה דווקא בשיעור הגברים המועסקים אבל בכל הענפים האחרים צניחה.

איתן רגב: אצל נשים חרדיות, לפני 35 שנה כ-60% לא היו מועסקות.

איתן רגב: היום שיפור משמעותי, רק כ-40% לא מועסקות.

איתן רגב: אבל לפני 35 שנה כ-17% מהן היו מועסקות בחינוך והיום כ-35%.

איתן רגב: למעשה, כל העלייה בשיעורי התעסוקה של נשים חרדיות ב-35 השנים האחרונות ניתן לייחס לענף החינוך.

איתן רגב: בענפים האחרים למעשה היתה אפילו ירידה.

עליזה לביא: איך זה מסתדר עם כל המגמה הגדלה של ההשכלה?

איתן רגב: הנתונים שהראיתי עכשיו הם מ-2011.

איתן רגב: מה שאת מדברת עליו זה תהליכים שקורים ממש בשתיים, שלוש, ארבע האחרונות, ואני מאמין שאנחנו נראה אותם בנתונים של השנים הקרובות, את השינויים שחלים בחברה החרדית.

איתן רגב: - -

עליזה לביא: אני חוזרת מהכנס ב-OECD ואני יכולה לתת נתונים אמריקאים, שזה שרואים גידול בהשכלה, לא בהכרח נשים בוחרות לעבוד במקצוע שהן רכשו בו השכלה.

עליזה לביא: עכשיו שמעתי נתונים אמיתיים.

איתן רגב: אני אתייחס לזה אבל באמת, רבות מהן, כפי שתכף נראה, לומדות בתחום החינוך וזה מגביל את האפשרויות.

איתן רגב: - - אני רוצה שנשווה את זה ליהודים הלא-חרדים – אצל היהודים הלא-חרדים רק כ-4% מהגברים בגילאי העבודה העיקריים, 35-54, עובדים בתחום החינוך.

איתן רגב: אצל החרדים זה פי 5.

איתן רגב: אצל נשים יהודיות לא-חרדיות - כ-17% עובדות בענף החינוך ואצל נשים חרדיות זה פי 2, יותר מפי 2, כ-35%.

איתן רגב: לשאלתך – בואו נראה את סך התפלגות הענפים שבהם מועסקות נשים חרדיות ללא תואר: כ-55% מהן מועסקות בענף החינוך ועוד כ-16% בשירותי בריאות, רווחה, סעד ושירותים קהילתיים.

איתן רגב: כ-11.5% בנדל"ן, שירותים אישיים ובנקאות ופיננסיים.

איתן רגב: אצל נשים חרדיות עם תואר, שימו לב: כמעט תמונת ראי.

איתן רגב: איפה התואר נותן להן יתרון?

איתן רגב: בענף החינוך.

איתן רגב: כלומר, רבות מהן לומדות את תחום החינוך ואין איזה שהוא יתרון משמעותי בענפים אחרים עבור נשים חרדיות.

איתן רגב: מה זה יוצר?

איתן רגב: זה גורם לאיזה שהוא עודף ביקוש למשרות בענף החינוך.

איתן רגב: האם באמת צריך כל כך הרבה מורות וגננות בחינוך החרדי?

איתן רגב: אז בואו נראה בעשור האחרון את הגידול במספר התלמידות לעומת הגידול במספר המורות: בעשור האחרון, במסגרת העל-יסודית, בתיכונים, מספר התלמידות החרדיות גדל ב-67% וביסודי ב-62% ובגנים ב-68%.

איתן רגב: מספר המורות בעל-יסודי גדל ב-83%, ביסודי ב-83%, ובגנים, שם הבעיה העיקרית, ב-109% גדל מספר המורות.

איתן רגב: בסך הכל, גידול של 91% בין מספר המורות בעשור האחרון לעומת 65% בלבד במספר התלמידות.

איתן רגב: למה זה גורם?

איתן רגב: לעודף ביקוש למשרות בענף החינוך, גורם שכמה נשים מתחרות על משרה אחת והיקף המשרה קטן.

איתן רגב: אני לא אראה את השקף הזה אבל יש לנו גם נתון שמראה את זה.

קריאה: אתם לא סופרים גם את הגננות בצהרוניות?

קריאה: כי אם כן, זה מסביר קצת את העלייה כי לא היו פעם צהרונים והיום יש כמעט בכל גן.

איתן רגב: אנחנו סופרים אותם.

נעמה עידן: זה עד 2012.

איתן רגב: אנחנו מסתכלים גם על מטפלות, כן, ושם הבעיה העיקרית, אגב, כשמשווים את זה לנשים יהודיות לא-חרדיות, אז מספר שעות העבודה השבועיות שהן עובדות גבוה משמעותית והפער הוא קיצוני דווקא אצל הגננות והמטפלות.

איתן רגב: חשוב לומר את זה.

איתן רגב: אני רק אסכם את הממצאים שראינו כאן:

איתן רגב: נשים חרדיות נכנסות לשוק העבודה בשלב מוקדם לחייהן אבל היקף התעסוקה שלהן יורד בהדרגה עם התרחבות המשפחה, שזה דפוס ייחודי, אגב, למגזר הזה.

איתן רגב: כמו שראינו אצל נשים יהודיות לא-חרדיות, שיעורי התעסוקה נשארים יציבים לאורך השנים.

איתן רגב: יש השפעה חיובית ניכרת של השכלה פורמלית, לימודי יסוד ולימודים אקדמיים על שיעורי התעסוקה ברמות השכר של נשים וגברים חרדים אבל קיימים פערי שכר מאוד משמעותיים בין גברים לנשים חרדיות, וזאת למרות שברוב משקי הבית החרדים הנשים הן המפרנסות העיקריות.

איתן רגב: בעשורים האחרונים חלה נסיגה במשך ובהיקף הלימודים הפורמליים, לימודים תיכוניים, בקרב גברים חרדים ובמקביל, עליה חדשה בשיעור הגברים החרדים שלומדים בישיבות ובמשך הלימודים הממוצע בישיבות.

איתן רגב: כתוצאה מכך, האפשרויות שלהם בשוק העבודה מוגבלות מאד בהשוואה לאפשרויות של נשים חרדיות שכן מקבלות השכלה תיכונית.

איתן רגב: קיים עודף ביקוש גדול מאד למשרות בענף החינוך בעיקר בקרב נשים חרדיות, והתוצאה היא ענף חינוך מנופח שבו כמה נשים חולקות משרה אחת והיקף המשרה שלהן קטן מאד.

איתן רגב: בשנים האחרונות ממש מסתמנת בקרב נשים חרדיות עליה די משמעותית בשיעור האקדמיות ובשיעורי התעסוקה.

איתן רגב: אצל הגברים, לעומת זאת, נרשמה עליה יותר מתונה בתעסוקה אבל טרם נצפתה עליה בשיעור אקדמאים.

איתן רגב: אם אני אסכם את ההמלצות מהממצאים האלה אז קודם כל, כמו שאמרנו, השכלה היא מפתח להגברת התעסוקה בקרב נשים חרדיות ולהגדלת השכר באופן מאד משמעותי כמו שראינו, אבל חשוב שההשכלה הזאת, ההשכלה האקדמית תהיה מוכוונת בתחומים שהם לא רק בתחום החינוך כי שם זוהי אחת הסיבות העיקריות לשכר הנמוך ולאפשריות המוגבלות משתי סיבות: גם כי זה מקצוע שבו השכר, באופן ממוצע, הוא נמוך וגם כיון שיש תחרות מאד גדולה של הרבה נשים על המשרות האלה ולכן, מציעים להן משכורות יותר נמוכות כי יש הרבה קופצות על כל משרה.

עליזה לביא: מהניסיון שלך, האם העובדה שאחוז ההשכלה כל כך נמוך, ואני אשאל את זה בצורה הכי עדינה שאני יכולה לשאול, נובע מכשל של המדינה?

עליזה לביא: מחוסר ההיכרות התרבותית עם הקבוצה הזאת, חוסר ההתאמה.

עליזה לביא: אנחנו שמענו על טרכטנברג שדורש, למשל, שנשים חרדיות או בכלל חרדים יגיעו לאקדמיה כדי לרכוש השכלה ולא להמשיך במכללות הקיימות.

עליזה לביא: מה שאנחנו יודעים, בעצם, זה שנשים חרדיות, עד שהן לא נישאות, במילים הכי פשוטות, הן לא יכולות, רובן הגדול, להגיע מחוץ למסלול המוכוון שלהן.

עליזה לביא: כשהן כבר מתחילות אותו ונישאות, הן לא יעברו באמצע לאקדמיה או למכללה.

עליזה לביא: אז יכול להיות שיש פה כשל של המדינה בהבנה של התרבות של הנשים החרדיות?

איתן רגב: נכון להגיד שעד ממש השנים האחרונות היתה הסללה של נשים חרדיות לכיוון תחום החינוך.

איתן רגב: זה מה שהיה מצופה מהן לרוב, זה מקצוע מכובד, מקצוע מהוגן אבל היום מתחילים להגיע להבנה שאין בזה פרנסה והחומות הללו מתחילות ליפול.

איתן רגב: איפה עדין קיימת בעיה?

איתן רגב: בעיקר בחינוך של הגברים החרדים.

איתן רגב: אצלם חלה נסיגה, זה משהו שאנחנו מראים בדוח, נסיגה מאד משמעותית.

איתן רגב: בשלושת העשורים האחרונים הפסיקו ללכת לתיכונים ועברו לישיבות קטנות.

איתן רגב: לכן, כאשר הם מנסים להשלים את הפער זה הרבה יותר קשה עבורם בהשוואה לנשים שכן לומדות לימודים תיכוניים, וזה אומר שרוב נטל הפרנסה לרוב נופל על הנשים, שלצערנו גם מוסבות למסלולים לא מאד משתלמים מבחינה כלכלית.

איתן רגב: כיום, עם השינויים שהחברה עוברת עם המצוקה הכלכלית, אנחנו בהחלט רואים שיותר ויותר נשים חרדיות פונות ומנסות לפנות גם למסלולים אחרים אבל צריך להנגיש להן את זה, צריך לפתוח עוד אפשרויות עבורן כדי שהדבר הזה יהפוך לרלוונטי.

איתן רגב: הכשל של המדינה, אם את שואלת אותי, הוא הרבה יותר אצל הגברים כיוון שהיא לא מחייבת לימודי ליבה ולימודים תיכוניים אצל בנים חרדים אחרי כיתה ח'.

עליזה לביא: תודה רבה על הסקירה.

עליזה לביא: חלוקו פה החוברות הללו עם תמונת מצב המדינה.

עליזה לביא: באמת תודה לכם, מרכז "טאוב" על הסקירה.

איתן רגב: רוב הנתונים שהראיתי כאן מופיעים גם בחוברת.

עליזה לביא: אני מניחה שיהיו שאלות בהמשך אז נחזור אליכם.

עליזה לביא: אני רוצה לתת לעוד משתתפים.

עליזה לביא: אני רוצה לשמוע את "מעורבות".

עליזה לביא: הכנתן לנו מסמך עמדה על תעסוקת נשים חרדיות, אז מי מציגה?

עליזה לביא: יעל אלימלך מ"מעורבות", בבקשה.

עליזה לביא: אולי כמה מילים על "מעורבות", לא כולם מכירים.

יעל אלימלך: שמי יעל אלימלך, אני עובדת כבר 25 שנים בתחום החינוך, בסמינרים של "בית יעקב", מרכזת מסלולים בסמינרים.

יעל אלימלך: כלומר, תחום החינוך מאד מאד מוכר.

יעל אלימלך: בנוסף, אני מרכזת הכשרות ארצית בעמותת "תמך", שזו עמותה לקידום תעסוקת נשים חרדיות.

יעל אלימלך: זו עמותה פילנטרופית שבעצם באה לקדם את כל הנושא של תעסוקת הנשים החרדיות פה, בארץ.

יעל אלימלך: בנוסף, אני שייכת לקבוצת "מעורבות", ובאמת הכנו את נייר העמדה במטרה להעלות ולהציף את הנושא הזה של תעסוקת נשים חרדיות.

יעל אלימלך: כל מה שאני אומרת פה מלבד הנתונים, שגם נעזרנו במכון "טאוב" והכנו את נייר העמדה, באה מהשטח.

יעל אלימלך: אני נמצאת הרבה בשטח, אני רואה הרבה נשים.

יעל אלימלך: עמותת "תמך" כבר נגעה בלמעלה מ-10,000 נשים בקידום תעסוקה, שמתוכן 4000 השמות, שזה יחסית נון מדד וקנה מידה להצלחות ולאפשרויות, במיוחד בשנים שהממשלה שמה דגש בתעסוקת נשים חרדיות.

יעל אלימלך: אז ראינו באמת את הפריחה ואת הגידול של התעסוקה של הנשים, שהיתה ב-45% ועלתה ל-65% היום, וזאת ההצלחה.

יעל אלימלך: לגבי הנייר עמדה – נייר העמדה בעצם מציג את המצב הקיים, שבאמת היום הגענו לייעדי הממשלה.

יעל אלימלך: נשים חרדיות עובדות, שיעור התעסוקה שלהן כבר עמד ביעדים.

יעל אלימלך: אם הממשלה שמה למול עיניה 63% של תעסוקת גברים ונשים, תעסוקת הנשים החרדיות כבר עבר את זה אבל מה שקורה בשטח זאת מציאות קצת שונה.

יעל אלימלך: דבר ראשון, יש חסמים שאני רוצה לציין אותם, למה בעצם נשים חרדיות לא מרוויחות כפי שצריכות להרוויח.

יעל אלימלך: דבר ראשון - כיום אין כמעט קרנות שנותנות אפשרויות ללימודים כדי שתוכלנה לצאת ללימודים לנשים חרדיות.

יעל אלימלך: רוב הכסף של הקרנות, גם אם הן פילנטרופיות וגם אם הן של הממשלה, שוברים, כל מה שקשור לקרנות של המדינה, מה ששמים לנשים הוא מאד קטן.

יעל אלימלך: כלומר, אישה שרוצה לצאת ללמוד לתואר אקדמי והיא כמובן בשלב כזה של חייה שהיא כבר נשואה ויש לה ילדים והיא לא יכולה - -

קריאה: בעיקר זה ליוצאי צבא כל המלגות האלה.

יעל אלימלך: - - גם, כמובן אבל היא לא יכולה להרשות לעצמה לצאת ללימודים ולהתקדם.

יעל אלימלך: לכן, ברירת המחדל שלה היא לקחת משרות שהן נמוכות יותר.

יעל אלימלך: מלבד כך יש אפליה מובנית בכלל בנתוני השכר במשק בין נשים לגברים, במיוחד בין נשים חרדיות לנשים במגזר הכללי, זו אפליה של 15% בתחומים הרגילים.

יעל אלימלך: עוד יותר אחוזי אפליה יש במשרות ההייטק.

יעל אלימלך: שם רואים שעל אותה משרה אישה חרדית יכולה לקבל ב-30% פחות מאישה חילונית.

יעל אלימלך: - -

עליזה לביא: מאיפה זה נובע?

יעל אלימלך: זה נתון.

עליזה לביא: אבל על מה זה יושב?

קריאות: היצע וביקוש.

יעל אלימלך: - - נשים חרדיות הרבה פעמים הולכות לעבוד בחממות טכנולוגיות.

יעל אלימלך: הן מעדיפות להישאר במסגרת הקהילה ואז יש ...

יעל אלימלך: זה סוג של היצע וביקוש.

יעל אלימלך: יש הרבה נשים ויש פחות משרות ואפשר לשלם להן פחות.

עליזה לביא: אבל למה היא מקבלת פחות מאישה שלא חרדית באותו תפקיד?

רחלי איבנבוים: מה שקורה בעצם זה שיש מיעוט יחסית של מסלולי לימוד אקדמאים לנשים חרדיות.

רחלי איבנבוים: רבות מתוכן יוצאות באותו תואר, באותם תחומים ואז יש הצפה גדולה של עובדות באותו תחום כאשר הביקוש של עבודות שמתאימות לנשים חרדיות, ההיצע נמוך יחסית.

רחלי איבנבוים: יש הרבה נשים, ממילא יש הרבה מתחרות על אותה משרה ופשוט השכר יורד.

עליזה לביא: אני לא מבינה - -

מיכל צ'רנוביצקי: אני יכולה להוסיף כמה מילים על הנושא הזה של הייטק ונשים חרדיות, אני פשוט מגיעה מהתחום: מרכזי התעסוקה שהקימו במיוחד לנשים חרדיות, כמו שיש במודיעין עלית ובאלעד ובני ברק וכל מיני מקומות כאלה, מלכתחילה מועסקות שם נשים במשכורות הרבה יותר נמוכות.

מיכל צ'רנוביצקי: מה שניתן להן בתמורה זה שזה חממה, זה נשים בלבד.

מיכל צ'רנוביצקי: צריך להבין שזה אינטרס משותף של המדינה ושל הממסד החרדי.

מיכל צ'רנוביצקי: הממסד החרדי, ברגע שיותר נשים התחילו להיכנס לתחום של ההייטק, יותר נערות חרדיות התחילו ללמוד את זה ונשים התחילו להיכנס לזה, היה אינטרס להשאיר אותן קרובות לקהילה, במקומות נפרדים מגברים.

מיכל צ'רנוביצקי: למדינה זה היה נראה שמכניסים יותר נשים חרדיות לעבודה בשכר יותר גבוה, ומה שקרה זה שבעצם המקומות האלה משמרים משכורות נמוכות.

מיכל צ'רנוביצקי: אם לבנות הרבה פעמים אומרים: תבואו, תעבדו פה שנה ואחרי זה תצאו החוצה, זה לא עובד ככה.

מיכל צ'רנוביצקי: הן נשארות שם הרבה שנים, הן לא עובדות פחות שעות ולפעמים הן עובדות בדיוק כמו במקומות אחרים בהייטק למרות כל ההבטחות, גם אם הן יוצאות לקחת את הילדים, הן חוזרות אחר כך בערב לעבוד.

מיכל צ'רנוביצקי: אני מכירה את המשרות בהייטק, יש בכל מקום, לא צריך בשביל זה לעבוד בבני-ברק.

מיכל צ'רנוביצקי: המשכורות הרבה יותר נמוכות וגם אלה שכן יוצאות אחר כך לשוק הכללי, אז מידיעה, בגלל שהן חרדיות יודעים מאיפה הן הגיעו, יודעים כמה הן קיבלו קודם וגם שם הן יקבלו משכורת נמוכה בהרבה ממה שאישה אחרת תקבל בהייטק, שהגיעה עם אותו ניסיון כמוהן או אפילו עם אותה השכלה כמוהן.

מיכל צ'רנוביצקי: זה סיפור, כמובן שזה לא שחור ולבן כי זה באמת נותן אפשרות תעסוקה להרבה מאד נשים שהיה להן הרבה יותר קשה לצאת החוצה, בין אם זה בגלל שהן בלי תואר ראשון או בגלל סיבות אחרות, בגלל שהן עם יותר ילדים ודברים כאלה אבל עדין זה משמר סוג של אפליה מאד חמורה בתחום הזה.

מיכל צ'רנוביצקי: צריך לציין גם שהמקומות האלה, שמקימים את מקומות העבודה לחרדיות, יש להם הטבות במסים וכל מיני הטבות אחרות.

מיכל צ'רנוביצקי: הם מתוקצבים על ידי המדינה והם כאילו מרוויחים פעמים.

מיכל צ'רנוביצקי: הטענה שלהם "נעביר את זה להודו".

מיכל צ'רנוביצקי: אני לא מקבלת אותה, זה לא נכון וכמעט בלתי אפשרי להעביר עבודות להודו, בטח לא עבודות של שירות לקוחות וכדומה אבל זה המצב.

עליזה לביא: אוקי, נמשיך?

יעל אלימלך: - - סיבה נוספת למצב הקיים זה הנושא של תמהיל העבודות.

יעל אלימלך: כמו שהצגתם, באמת רוב המשרות הן משרות של חינוך.

יעל אלימלך: הלימודים בסמינרים מושתתים על לימודי הוראה, בעיקר.

יעל אלימלך: בנוסף, מוסיפים גם הרבה פעמים לימודים אחרים אבל הם מכוונים לעבודות בהוראה ואז זה יוצר את ההצפה בשוק, וזה גורם למשרות להיות יותר נמוכות, יותר קטנות, בחלקיות משרה יותר גדולה, וזה מה שגורם לשכר להיות יותר נמוך.

יעל אלימלך: זה דבר שאתייחס אליו אחר כך, דבר שדורש שינוי גם.

יעל אלימלך: דיברנו על היקף משרה - נשים חרדיות, רק עשירית מהנשים החרדיות עובדות 43 שעות שבועיות, שזה משרה מלאה.

יעל אלימלך: זה נתון מאד משמעותי מבחינת שכר.

יעל אלימלך: יכול להיות שזה גם בגלל הנתון שהראיתם שככל שהמשפחה גדלה, מתרחבת, האישה מרגישה צורך להיות יותר בבית וממילא היא דורשת לפצל את המשרה שלה.

יעל אלימלך: אבל אם היה נתון של עזרה במשפחתונים, במסגרות המשך לילדים, היה נותן לאישה לעבוד משרה מלאה יותר.

יעל אלימלך: השכלת הנשים – ראינו פה את הנתון שככל שההשכלה של האישה יותר גבוהה, השכר שלה עולה וזה באמת נתון חשוב מאד שאנחנו צריכים לשים עליו את הדגש כי בלעדי זה אנחנו נשאר במשרות הנמוכות, במשרות של שירות הלקוחות, במשרות של מזכירות וכל מה שיש לשוק כרגע להציע לכל מי שאין לה השכלה אקדמית.

יעל אלימלך: השירות הציבורי – השירות הציבורי כיום, - -

עליזה לביא: כמה בנות מסיימות תעודת בגרות או שווה תעודת בגרות?

יעל אלימלך: 5,500 בנות מסיימות מדי שנה את הסמינרים - -

עליזה לביא: לא סמינרים, אני מדברת על התיכוניים.

יעל אלימלך: אין תיכוניים.

יעל אלימלך: מסלול המשך טבעי אחרי י"ב, ממשיכים לי"ג,י"ד.

עליזה לביא: אוקי.

עליזה לביא: אז כמה יהיה שנתון של חרדים?

יעל אלימלך: 5,500.

רות אלמליח: יש לי נתונים לענין הזה.

רות אלמליח: אני מפקחת במחוז החרדי ממשרד החינוך.

רות אלמליח: לגבי השאלה ששאלת, מספר המסיימות – כ-8,000 תלמידות מסיימות כיתה י"ב בכל שנה.

רות אלמליח: - -

עליזה לביא: כמה לא מסיימות?

עליזה לביא: כמה מחזור?

רות אלמליח: המחזור הוא 8,000.

עליזה לביא: כלומר, כל הנשים החרדיות מסיימות מסלול?

רות אלמליח: לא, מסיימות י"ב.

רות אלמליח: רובן מסיימות י"ב, 8,000.

רות אלמליח: יש כמה עשרות שהן בקידום נוער וכולי אבל הרוב מסיימות.

רות אלמליח: מתוכן, יש לנו כ-2,500 בנות שעושות בגרות מלאה, שזה בגרות לכל דבר וענין וכ-4,500 שהן נבחנות בשאלוני סאלד.

עליזה לביא: שזה שווה ערך.

רות אלמליח: נכון.

רות אלמליח: באמת המשרד עשה מהלך מאד משמעותי, לדעתי, ואנחנו רואים את זה גם בתוצאות בהכרה של הבחינות הללו כשוות ערך לבחינות מקבילות בבגרות.

רות אלמליח: הרבה בנות מצאו את הדרך להגיע לבגרות בקלות יותר, מבחינת השלמת הבחינות, מה יש להן לעשות וכולי, וזה בפירוש מהסיבה שהכירו להן בשאלונים הללו.

רות אלמליח: זאת אומרת, אם תלמידה סיימה היסטוריה, עד לפני שלוש שנים היא היתה צריכה לחזור שוב על בחינה, כמעט על אותו חומר, אותן מיומנויות, ממש באותה רמה.

רות אלמליח: היום זה לא כך.

רות אלמליח: יש לה את הבחינה, הבחינה נשמרת לה, המשרד מכיר בבחינה הזאת וזה נתן קפיצה מאד גדולה לבנות הללו.

רות אלמליח: יש לנו כ-500 תלמידות, "תיקים פתוחים" מה שנקרא, באקסטרני, שהן באמת מצטרפות לאט לאט להגשמה של בגרות מלאה.

עליזה לביא: לפני שנה, במקרה, נסעתי באזור רמות וראיתי בחורה רצה ועצרתי לה, והיא אמרה לי שהיא רצה לעשות בחינת בגרות.

עליזה לביא: לא היתה לה אפשרות דרך בית הספר שלה ואז היא הלכה ללמוד בכל המסלולים.

עליזה לביא: שאלתי אותה: בבית לא אפשרו?

עליזה לביא: והיא אמרה לי: אין אצלנו בגרויות ואני עובדת כדי לחסוך כסף כי אני עושה את הבגרויות באופן פרטי.

עליזה לביא: אם הבחינות האלה הן שוות ערך, למה היא צריכה לעשות את הבחינה באופן פרטי?

רות אלמליח: כיוון שצריך לדעת ששאלוני סאלד הם בארבעה תחומי דעת בלבד.

רות אלמליח: זאת אומרת, שאר הבחינות הן בחינות פנימיות.

רות אלמליח: עד לרפורמה החדשה של שר החינוך היום, כל הבחינות האלה היו בחינות חיצוניות.

רות אלמליח: כדי להגיע לתעודת בגרות הן היו צריכות להיבחן בתנ"ך, מחשבת ישראל, אזרחות, היסטוריה, מקצוע בחירה.

רות אלמליח: יש כללים לחוקת זכאות לתעודת בגרות.

רות אלמליח: הן נבחנות בארבעה תחומי דעת – היסטוריה, מתמטיקה, אנגלית ועברית.

רות אלמליח: לוקחים את הציונים הללו ו"שותלים" אותם בחוקת הזכאות על פי הקריטריונים, והן צריכות להשלים את התנ"ך, את האזרחות, את מקצוע הבחירה אבל הן עושות את זה בקלות.

עליזה לביא: כמה בנות כאלה מגיעות לסמינרים מה-8,000 הללו?

עליזה לביא: 8,000 עוברות לסמינרים בדרך כלל?

רות אלמליח: לא.

רות אלמליח: לא כולן עוברות לסמינרים אבל הרוב עובר.

רות אלמליח: צריך להבין שזה משהו בתרבות.

רות אלמליח: להמשיך בסמינר זה לא מתוך איזה שהוא רעיון שאני צריך ללמוד אלא זה בתרבות, מתוך איזו שהיא מסגרת.

רות אלמליח: לכן, רוב הבנות כן ממשיכות במסגרת הזאת.

רות אלמליח: בתוך המסגרת יש לנו את החלוקה של בנות שהולכות למקצועות חלופיים ולאו דווקא לחינוך.

רות אלמליח: מה שראינו כאן

רות אלמליח: בנתונים, הם נכונים ונכונים מאד אבל עד 2010.

רות אלמליח: זאת אומרת, לדעתי בארבע, חמש השנים האחרונות קרה מהפך רדיקלי בנושא הזה - -

עליזה לביא: בואי ספרי לנו על המהפך הזה.

רות אלמליח: אני חושבת שבעוד כמה שנים יהיה מחסור במורים גם במגזר הזה מכיוון שיש יוקרה מאד מאד גדולה למקצועות החלופיים כמו הנדסאים, הייטק, אדריכלות, ייעוץ מס, ראיית חשבון.

רות אלמליח: כל המקצועות האלה ממש ממש נכנסו בגדול בסמינרים.

רות אלמליח: מבחינת הציבור יש הסתכלות מאד מעריכה למקצועות האלה.

רות אלמליח: זאת אומרת, זה לא שמי שהולך לשם הוא פחות או יהיה לו שילוב פחות טוב.

רות אלמליח: זה ממש לא, זה בדיוק הפוך.

עליזה לביא: כל זה היה נכון אילו היינו נותנים למהלך הזה להמשיך אבל מה שקרה בחודשים האחרונים זה שהמדינה מתערבת בתמריצים לגברים.

עליזה לביא: ומה שאני שואלת היום, לפני שנבוא עוד ארבע, חמש שנים ונגיד: איך לא צפינו את זה, מה היו ההשלכות על מקומן של הנשים כי למעשה, התחיל להיות מרוץ מאד גדול כי מי שמתוגמל, הקרנות שמממנות, ההשכלה שנפתחת, המעסיקים שמתוגמלים על העסקה.

עליזה לביא: כלומר, אם יבוא היום גבר חרדי ואישה חרדית, אפילו שהוא פחות משכיל, אבל מקום העבודה מתומרץ על להעסיק חרדי ולא חרדית, למעשה נתחיל לראות את זה רץ אחורה ולא רק זה שיהיה לך היצף של מורות שאת לא מנבאת אותו היום - -

יעל אלימלך: יהיה היצף של מתכנתות, גרפיקאיות.

יעל אלימלך: ..

עליזה לביא: את צריכה להסתכל מה יקרה.

רות אלמליח: נכון.

רות אלמליח: מכיוון שמה שציינת קודם, יש מקומות מאד מסוימים לתעסוקה לנשים הללו.

רות אלמליח: זאת אומרת, אם זה היה משהו פתוח, לא היינו מקבלים את זה בריכוז כל כך גבוה.

רות אלמליח: זה גם מרוכז מבחינת התחומים אבל מרוכז גם מבחינת מקומות התעסוקה.

רות אלמליח: ואז, שני הריכוזים יחד יוצרים משהו עוד יותר צפוף.

עליזה לביא: כמה בנות מה-8,000 האלה הולכות לאוניברסיטה?

עליזה לביא: או שאין מציאות כזאת.

רות אלמליח: כמעט ולא, רק בשלב יותר מאוחר.

עליזה לביא: אחרי הסמינר?

רות אלמליח: כן, אחרי.

רות אלמליח: יותר מאוחר אבל זה לא אחוז גבוה.

קריאות: יש את המוסדות האקדמאים.

עליזה לביא: כמה הולכות למוסדות האקדמאיים?

רות אלמליח: אין לי נתון אבל זה הולך וגדל משנה לשנה.

יעל אלימלך: נפתחו לאחרונה כמה מוסדות חרדים.

רחלי איבנבוים: פחות מ-1000 נשים בשנה.

נעמה עידן: הרבה פחות מ-1000.

רות אלמליח: זה עדין לא ב"מיינסטרים".

רות אלמליח: עדין יש קבוצות, גם קבוצות טובות, שבאמת יוצאות למכללות או לכל מיני מסגרות כאלה שנפתחות על פלטפורמה אקדמית אבל הרוב עדין לא שם.

רות אלמליח: הרוב נמצא בתוך המסגרת - -

עליזה לביא: תודה.

יעל אלימלך: אוקי, הגענו לבעיה.

יעל אלימלך: בעצם כבר די דיברנו עליה, הבעיה פה, לפי איך שאנחנו רואים אותה זה מדיניות הממשלה.

יעל אלימלך: עידוד הגברים לצאת לעבודה על ידי תמריצים וכל מה שקשור בזה מסכן את ההישגים שהשגנו עד כה.

יעל אלימלך: למה?

יעל אלימלך: מחקרים הראו שמה שגורם לאישה חרדית לצאת לעבוד זה בעיקר המצב הכלכלי.

יעל אלימלך: זה בראש מעייניה להביא פרנסה הביתה, לתת אוכל לילדים.

יעל אלימלך: הנושא של מימוש עצמי ופיתוח עצמי ושליחות חברתית זה פחות.

יעל אלימלך: לכן, כאשר הגבר יוצא לעבוד במקביל לאישה, ממילא האישה תעדיף לחזור הביתה וייווצר אפקט הדלת המסתובבת מכיוון שמבחינתה, כאשר ייכנס שכר הביתה, אפילו שזה שכר לא מספק אלא זה יהיה שכר במקום מה שהיא היתה מביאה, אז היא תחזור הביתה, היא תעדיף לשבת בבית.

יעל אלימלך: בדקו וראו ש-40% מהנשים חושבות כך, שזה אחוז מאד גבוה.

יעל אלימלך: - -

רחלי איבנבוים: - - -

יעל אלימלך: מה קורה בפועל?

יעל אלימלך: אנחנו עוד לא יודעים.

יעל אלימלך: אנחנו נראה מה יקרה כשהגברים יצאו אבל זו הסכנה שאנחנו חוזים אותה בגלל המניע של האישה, שהוא מניע כלכלי בעיקר, ואז אפקט הדלת המסתובבת זה הדבר שהכי מפחיד אותנו כי אז כל ההישגים שהשגנו עד כה ירדו לטמיון ומשכורת אחת עדין תשמר את העוני.

רחלי איבנבוים: כשמדברים על הישגים, אני חושבת שכדאי לשים דגש כשמדברים על הישג מבחינה מסחרית נטו של שיעורי תעסוקה, לא מבחינה איכותית כי מבחינת איכות תעסוקתית אנחנו רואים שיש בעיה משמעותית מאד.

רחלי איבנבוים: זה הישג שעדין לא הגענו אליו.

יעל אלימלך: נכון, זה בעיקר.

יעל אלימלך: אני יכולה לספר לכם בתוקף עבודתי ב"תמך", שאני רואה שרוב המשרות שמוצעות היום לנשים החרדיות זה שירות לקוחות, זה עבודת כפיים, זה עבודת מזכירות.

יעל אלימלך: אני לא נתקלת בשנה האחרונה במשרות גבוהות יותר וזה פשוט - -

עליזה לביא: שזה נובע איפה?

עליזה לביא: הרי אם אנחנו רואים עליה בהשכלה מצד אחד, אז איפה את מזהה את - -

יעל אלימלך: בגלל שהממשלה הפסיקה לתת תמריצים ותכנית "צופיה", שבאמת היתה תכנית של משרד הכלכלה לקידום נשים שעמותת "תמך" הובילה אותה, עבדה עד 2013 והפסיקה.

יעל אלימלך: כלומר, הממשלה החליטה שכרגע הגענו ליעד ואין צורך להמשיך.

יעל אלימלך: לכן, המעסיקים כיום מעדיפים להעסיק פחות נשים חרדיות.

יעל אלימלך: אם עד כה המעסיקים קיבלו תמריצים עבור נשים חרדיות אז הם העדיפו לקחת אישה חרדית, היתה העדפה מתקנת אבל כיום המצב הוא לא כזה.

יעל אלימלך: אין גיוסים והמצב ממש לא פשוט מהבחינה הזאת.

א': סליחה, אני גם חושבת שאין מספיק מקומות חרדים לנשים שלומדות, הן עדין נוטות להישאר במגזר החרדי ואין מספיק מקומות חרדים שיכילו אותן, זו גם אחת הסיבות.

א': אין פלטפורמה שתקבל את ההשכלה שלהן כי כמה שהן משכילות ולומדות ויש להן תארים, הן רוצות להישאר במגזר ואין מספיק מקומות במגזר.

א': אין מספיק מקומות עבודה שיכילו את התארים שהן עשו או את ההשכלה שלהן.

א': לכן, - -

רחלי איבנבוים: אני אשמח להגיד את מה שא' אמרה בכובע השני שלי כאן:

רחלי איבנבוים: בחודשים האחרונים אני הקמתי ומנהלת תכנית בשם "מובילות".

רחלי איבנבוים: תכנית שמכוונת בדיוק לאיכות תעסוקתית של נשים חרדיות ולתמהיל נורמטיבי.

רחלי איבנבוים: מה שאנחנו מגלות, מעבר לזה, שאין בעיה או יש מספיק נשים חרדיות מצוינות, איכותיות, עם כישורים יוצאי דופן שרוצות מאד לצאת מהחממה, שרוצות מאד לעבוד, להשקיע בעבודה גם בהיקף של שעות, גם בעבודה בסביבה מעורבת.

רחלי איבנבוים: לעומת זאת, הקושי המשמעותי מאד הוא מול מעסיקים.

רחלי איבנבוים: הבעיה שדפוס התעסוקה של נשים חרדיות היום, כשמעסיק שומע אישה חרדית או פתח את הדרך לנו, כמובילות, ישר אמר: בטח, בשמחה, תביא כמה שיותר נשים, יש לי מקומות פנויים בשירות לקוחות, יש לי מקומות פנויים באיזו שהיא עבודת דחק כזאת או אחרת בשכר מנימום.

רחלי איבנבוים: דפוס ההעסקה של נשים חרדיות המצטייר כ"הודיות" של ישראל, כנשים שמגיעות עם דרישות נמוכות מאד, בתחתית הפירמידה, והאתגר הוא מצד אחד לסלול את הדרך לנשים חרדיות, להראות להן שאפשר יותר מזה, שיש להן לאן לשאוף, שהעבודה היא לאו דווקא בהכרח איזו שהיא עבדות בעד כמה גרושים אפורים ובודדים אבל מצד שני, גם ליצור תמריצים ולחנך את המגזר העסקי שהנשים החרדיות יכולות, מוכשרות לא פחות ויכולות לתת תועלות.

עליזה לביא: את השתמשת במינוח "ההודיות של המזרח התיכון" אבל זה נובע מאיפה?

עליזה לביא: מכך שנשים חרדיות מחונכות לבקש פחות, פחות דורשות או אולי העובדה שהמשפחות הן מרובות ילדים או משהו בסטריאוטיפים.

עליזה לביא: מאיפה זה נובע?

רחלי איבנבוים: אני חושבת שמציאות כל כך מוקצנת חייבת להיות ממספר סיבות, זאת לא סיבה אחת אבל ברור שנשים חרדיות חייבות את הכסף, גם אם הוא שכר מינימום, כנראה יותר מאוכלוסיות אחרות.

רחלי איבנבוים: ומקובל, הן מחונכות לעבודה קשה, הן מחונכות לא להתלונן.

רחלי איבנבוים: בסקרי המעסיקים כמעט כולם מוכיחים כי העובדות מסורות מאד, מקבלות מרות.

רחלי איבנבוים: לא מסתכלות עם עיניים החוצה לאן לטפס.

רחלי איבנבוים: הן צריכות את הכסף.

עליזה לביא: כלומר, יש פה לדעתך ניצול של עולם העבודה את המצוקה של הנשים החרדיות?

רחלי איבנבוים: אני לא יודעת אם אפשר לומר "ניצול", כי זה בסופו של דבר שוק חופשי, ואם עובדת מוכנה לעבוד בשכר כזה, ואם כוחות השוק - -

קריאה: אפשר להגיד דבר כזה.

רחלי איבנבוים: אפשר להגיד "ניצול"?

רחלי איבנבוים: אישרו לי להגיד את זה.

רחלי איבנבוים: - - אני חושבת שנעצרים מול הנתון של שיעורי תעסוקה, וברגע שרואים ששיעורי התעסוקה של נשים חרדיות הוא גבוה, מסמנים איזה שהוא וי, מסירים את הנושא ואמרים: הוא בסדר.

רחלי איבנבוים: לא מסתכלים לעומק, לא מסתכלים שאישה חרדית בזמננו היא גם אמא להרבה מאד ילדים בגיל מאד צעיר, גם משק הבית על כתפיה, היא גם עובדת הרבה מאד פעמים כמפרנסת יחידה.

רחלי איבנבוים: היא גם עובדת בעבודה שהיא פיזית קשה מאד ומאתגרת וחסרת סיפוק וגם מכניסה שכר שהוא עלוב.

רחלי איבנבוים: אם מסתכלים על חייה של האישה החרדית כמכלול, מדובר על בעיה מהותית מאד.

עליזה לביא: אתה יודע, איתן, בפגישה הקודמת היתה ישיבה מאד קשה בנושא של הגננות החרדיות.

עליזה לביא: היום אתה משלים לי תמונה כי כשהלכנו ועשינו גם עבודת בילוש סביב הסוגיה הזאת כי חלקן מועסק בכל מיני עמותות שאפילו לא מפוקחות על ידי משרד החינוך, שלא יכולנו לקבל נתונים אבל מה שקרע את ליבנו יותר מהכל זה המשפט שנאמר כאן:

עליזה לביא: בסדר, אז מקסימום תעזבי, יש כל כך הרבה שמחכות בתור.

עליזה לביא: היום, כשאתה פרשת לפנינו את הסטטיסטיקה ואת הגרפיקה, ואני פונה אליך במשרד החינוך, בשאלה: אחד הכלים שקיימים, אני יודעת שהוא מוצלח מאד במגזר הערבי ופחות ביהודי לצערי, וזה הנושא של הסללה.

עליזה לביא: כבר מכיתות ט',י', בנות מוכוונות.

עליזה לביא: יש אפשרות לחשיבה מערכתית בתוך בתי הספר החרדיים להסללה דומה, בטח היום עם שינויים בעולם העבודה, עם פתיחות שקורית בתוך המרחב החרדי, עם הבנה לרגישות, עם הצפי שאנחנו רואים לקראת מה אנחנו הולכים אם לא נתערב?

רות אלמליח: אז קודם כל, יש.

רות אלמליח: זאת אומרת, זה דווקא תחום מאד פורח במגזר החרדי, כל הנושא של הטכנולוגיה, המגמות הטכנולוגיות מכיתה י' כמעט בכל בית ספר חרדי לבנות וגם בקבוצה מסוימת של בנים, אלה שהם לא בתרבותי-ייחודי, מה שנקרא: הישיבות הקטנות, אלה שנמצאים בבתי הספר שהם בתי ספר לכל דבר, ויש הרבה.

רות אלמליח: המשרד נותן להם עדיפות, בפירוש.

רות אלמליח: כל בקשה של בית ספר חרדי למגמות נשקלת מאד ברצינות וניתנת עדיפות לאישור מגמות במגזר מתוך התפיסה הזאת.

רות אלמליח: המגמות הן ממש בשלל רחב של אפשרויות.

רות אלמליח: יש לנו ממגמת חינוך, שזה קצת יותר נמוך שהולך אחר כך לסיעוד, מגמת חינוך, הנדסת תוכנה, אדריכלות, ניהול עסקי, שזה הולך לקראת ייעוץ מס וכולי.

רות אלמליח: בפירוש יש ורוב רוב בתי הספר, הרוב המוחץ, אכן מפעיל את המגמות הללו.

רות אלמליח: תחת פיקוח של המשרד הן גם ניגשות לבחינות בגרות במגמות הללו ומקבלות תעודה טכנולוגית של המשרד.

עליזה לביא: נמצאים אתנו גם נציגי משרדי הממשלה.

עליזה לביא: משרד הכלכלה, מי רוצה לדבר?

עליזה לביא: שירה ברלינר, מנהלת תחום תעסוקת חרדים.

שירה ברלינר: קודם כל, אני רוצה להגיד שבניגוד למה שמשתמע, מבחינתו, הנשים החרדיות לא נשארו בחוץ.

שירה ברלינר: אנחנו מאד מאד שמחים על המגמות החיוביות של תעסוקת חרדים בשנים האחרונות, ואני אוסיף פה על איתן, שלמיטב ידיעתנו הנתון האחרון של הרבעון הראשון של 2014 מצביע על 69 אחוזי השתתפות בכוח העבודה בקרב נשים, שיעורי תעסוקה, בניגוד ל-61% שב-2011 - -

עליזה לביא: כמה?

עליזה לביא: כמה?

שירה ברלינר: 69.2, שזה מאד יפה ולמותר לציין שעוקף ומשאיר באבק מאחור את יעדי הממשלה לשנת 2020.

שירה ברלינר: יפה מאד ובאמת לכל ציבור הנשים החרדיות מגיע פה שאפו על היציאה לעבודה ובאמת, אנחנו מאד מרוצים מזה.

שירה ברלינר: לעומתם, כמו שאיתן ציין, הגברים, כיום, לא באותו מצב בהשוואה לשיעור תעסוקה של 81 בקרב גברים ישראלים בכלל.

שירה ברלינר: הגברים החרדים עומדים על 44% נכון לרבעון האחרון של 2014.

שירה ברלינר: יש עליה, לא כפי שהיינו רוצים אבל יש עליה, וזה באמת אתגר מסוג אחר ומליגה אחרת בכלל.

שירה ברלינר: לאור יעדי הממשלה שהם גם 63% גם לגברים לשנת 2020, אנחנו במשרד ובממשלה, לאור היעדים האלה, באמת פועלים לחיזוק הגברים ולעידוד יציאה לעבודה בקרב הגברים.

שירה ברלינר: כל זה לא אומר שהשארנו את הנשים מאחור.

שירה ברלינר: זה נכון שהפרופורציות השתנו, בין היתר גם בגלל חוק השוויון בנטל, שגם מטיל עלינו אתגר מאד גדול אבל הסיוע לנשים לא נעלם.

שירה ברלינר: לצורך העניין, עידוד המעסיקים, רק בשנת 2013 כ-600 נשים קיבלו סבסוד שכר במסגרת מסלול תעסוקה, השוואה לפחות מ-200 גברים.

שירה ברלינר: ב-2014 זה נכון שעוד לא יצאה הקצאה אבל אין בזה שום ענין של מדיניות.

שירה ברלינר: חוזר המנכ"ל לא השתנה, זה רק ענין של תזמון.

שירה ברלינר: לענין כלי המשרד האחרים – זה נכון שאנחנו משתדלים להקצות עכשיו יותר לגברים אבל בין היתר, שוב, כי האתגר בגברים הוא הרבה יותר גדול וגם כי נשים, כפי שצוין פה, הן מבחינה תעסוקתית חיה קצת שונה.

שירה ברלינר: הן פחות צריכות את ההכשרה, הן יותר מוכשרות, הן מגיעות מהבית עם יותר כלים בניגוד לגברים שכידוע, מגיעים הרבה פעמים נטולי כלים תעסוקתיים ולכן, אנחנו באמת משתדלים לתת לגברים ולנשים כלים מסוג אחר.

שירה ברלינר: מה זה כלים מסוג אחר?

שירה ברלינר: בין היתר, אנחנו עובדים גם בתוך הסמינרים באמצעות תכנית חן של תב"ת, שזה בשיתוף הג'וינט וממשלת ישראל, שזו תכנית שמלווה הרבה מאד נשים כבר בסמינרים ובמקצועות שהם לאו דווקא חינוך.

שירה ברלינר: בין היתר הנדסאות, אדריכלות, מקצועות כאלה שהם נדרשים בשוק העבודה וזה כוח עבודה, שלמיטב ידיעתנו יוצא החוצה ונחטף בשוק העבודה והוא באמת מאד איכותי ואנחנו מאד מרוצים ממנו.

שירה ברלינר: זאת באמת תכנית שאנחנו, מבחינתנו, היום היא ברמת תכנית תב"ת, שזה אומר שהיא עוד לא מוטמעת לחלוטין בממשלה אבל אנחנו רואים לה עתיד גם בתוך הממשלה.

שירה ברלינר: אנחנו נותנים לנשים כלים גם ביזמות.

שירה ברלינר: רק בשנה שעברה כ-2000 נשים השתתפו בקורסים ובכלים של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

שירה ברלינר: אנחנו נותנים שוברים, זה נכון שלא בכמויות כפי שהיינו רוצים אבל זה גם שאלה של תזמון.

שירה ברלינר: אנחנו ממשיכים לתת ולתת וכאן הלאה וכן הלאה.

שירה ברלינר: לא השארנו את הנשים מאחור רק נתנו יותר לגברים.

שירה ברלינר: שוב, אנחנו מברכים על כל התקדמות במצב התעסוקתי של נשים ואנחנו לא שוקטים על השמרים.

שירה ברלינר: ככל שיש רעיונות - -

עליזה לביא: מה מידת התמריצים שלכם למעסיקים?

עליזה לביא: את יכולה לתת לנו את הנתונים?

שירה ברלינר: למעסיקים?

שירה ברלינר: שוב, ב-2013 יצאו בסדר גודל של 37 מיליון שקלים בכלל לחרדים, לפי ההוראה הרלוונטית כאשר מתוכם בערך - -

רן מלמד: הוצאו 37 בפועל?

רן מלמד: מתוך כמה?

רן מלמד: כמה כסף היה ובכמה כסף השתמשתם?

שירה ברלינר: אני לא יודעת מה היה - -

רן מלמד: מה היה התקציב וכמה היה הניצול, כי זאת שאלת המפתח.

רן מלמד: מהנתונים שלנו, גברתי, יושבת ראש הוועדה, הניצול של משרד הכלכלה בנוגע לתעסוקה, גם לאימהות חרדיות, הוא בתת ניצול גדול מאד.

רן מלמד: שתבוא, אני חושב, הנציגה, ושתגיד: אלה הנתונים, זה הכלי.

רן מלמד: ככה כסף שמנו לו, ככה כסף הוצאנו - -

עליזה לביא: אנחנו יכולים לקבל את הנתונים ממשרד הכלכלה?

רן מלמד: - - וגם לבדוק את הקריטריונים שלפיהם אפשר לקבל, כי זאת הבעיה השנייה.

רן מלמד: הקריטריונים הם כאלה שרוב האימהות כאן לא יכולות לקבל את התקציב או את הסיוע שהמשרד נותן.

א': תגידי, הביטול של "תמך" ב-2013 שייך אליכם, קשור אליכם?

א': אתם נתתם את התמריצים?

א': למה?

שירה ברלינר: קודם כל, לענין הנתונים, אני אדאג שהם יעברו אבל בכל מקרה, חשוב להדגיש שרוב הכסף עדין עובר לנשים בגלל שזה כוח עבודה שהוא יותר מתאים למשרות.

שירה ברלינר: זאת אומרת, יש לנו בעיה להביא את הגברים לנקודה שבה הם יכולים לקבל את הכסף - -

רבקה נאקי: יש מלא סייגים עד שאישה יכולה לקבל משהו, היא כבר לא זכאית בדרך כלל.

עליזה לביא: למה את מתכוונת?

רבקה נאקי: אני נציגת עיריית ירושלים בקבוצה לנשים חד-הוריות מובילות שינוי.

רבקה נאקי: אנחנו מנסים לשנות את חוק המזונות כדי שאישה תוכל לצאת לעבוד ולהתפרנס בכבוד.

רבקה נאקי: אני אישה חד-הורית עם שלושה ילדים.

רבקה נאקי: קיבלתי ממשרד התמ"ת דף שאני יכולה לקבל השתתפות בצהרונים ומלא תנאים שבפועל, אני לא יכולה בכלל להיות שותפה בקריטריון הזה, לקבל את הזכאות.

רבקה נאקי: אני חושבת שהדף נמצא אצלי ואם אתם רוצים, אני יכולה להציג לכם אותו כאן.

שירה ברלינר: ככל שיש קשיים פרטניים, אנחנו נשמח לשמוע ולנסות - -

קריאה: זה לא פרטני.

עליזה לביא: רן, אולי תשב רגע ליד השולחן ותעשה לי סדר.

עליזה לביא: אני רוצה להבין מה אני לא יודעת ממשרד הכלכלה.

רן מלמד: תודה.

רן מלמד: אני חושב שהבעיה הגדולה נמצאת בשלושה מקומות.

רן מלמד: זה מתחיל בזה שקובעים קריטריונים שחלק גדול מהאנשים פשוט לא עומד בהם.

רן מלמד: זה קריטריונים של מספר ילדים, של רמת הכנסה, של איפה הן גרות וכולי וכולי.

רן מלמד: הדבר השני זה הסברה, שלא מציגים את הדברים כמו שצריך והמידע לא מגיע לאימהות בצורה ברורה, פשוטה ובהירה כדי שהן יוכלו להשתמש בנתונים ולקבל את מה שמגיע להן, הן לא מקבלות.

רן מלמד: התוצאה הישירה של זה היא שהרבה מאד מיליונים של כספים לא מנוצלים.

רן מלמד: כשהם לא מנוצלים בשנה מסוימת, אנחנו יודעים שהם חוזרים לאוצר ואז האוצר בא ואומר בצדק: חבר'ה, אם לא השתמשתם, לא צריך לתת את זה עוד פעם.

רן מלמד: זה מאד יפה לבוא ולהגיד שהם נותנים את הכסף.

רן מלמד: אני יודע בוודאות מאד גדולה, ישבתי על זה עם המשנה למנכ"ל משרד הכלכלה.

רן מלמד: יש תקציבים שפשוט לא מנוצלים כי אין מי שינצל אותם.

רן מלמד: כל עוד לא יתנו את הנתונים - -

עליזה לביא: אני לא כל כך מצליחה לקבל ממך תשובות.

עליזה לביא: נראה לי שהתשובות לא בפיך.

אורי שיינין: אפשר להתייחס רק לסוגית התקציב?

אורי שיינין: אני מאגף תקציבים.

אורי שיינין: שתי נקודות שהעלה פה רן, שאני יכול להתייחס אליהן כי הוא פירט אותן.

אורי שיינין: לגבי שאר הנקודות שהוא לא פירט, שהוא אמר באופן כללי, אנחנו כמובן נשמח לקבל.

אורי שיינין: רן מכיר אותנו ובדרך כלל נוטים לשמוע לעצותיו.

אורי שיינין: לגבי הנקודה של ניצול התקציב - אני חושב שמה שרן התכוון זה בהקשר של תכנית החרדים הכללית.

אורי שיינין: כמו שכולכם יודעים, עבר בכנסת לפני מספר חודשים מועט חוק השוויון בנטל, ששינה את כל ההסדרים הקיימים וגרם לממשלה לבוא ולעשות שינוי חשיבה מחודש על תכניות החרדים.

אורי שיינין: משרד הכלכלה נערך לזה, ויש תקציב של חצי מיליארד שקל לחמש שנים לטובת תכניות תעסוקת חרדים.

אורי שיינין: כמו שאתם יודעים, הנעת תכניות בממשלה זו הנעת תכניות שהרבה פעמים מתעכבות בשל עיכובים שונים וזה לא המקום והזמן להיכנס לכל עיכוב, למה בבני-ברק זה התעכב ולמה בירושלים מרכז הכוון התעכב אבל תקציבים התעכבו ולכן, שיעור הניצול שבטח לזה רן מכוון, בסך הכל, בתמונה הכללית, שיעור הניצול הוא יחסית נמוך.

אורי שיינין: אבל, וכאן צריך להוסיף נקודה חשובה: התכנית היא תכנית חמש-שנתית על חצי מיליארד שקל.

אורי שיינין: ככל שכמו שהשנה היה שיעור ניצול תקציב נמוך, הוסכם בין משרדי הכלכלה והאוצר ובעצם מדיניות הממשלה, שהחצי מיליארד שקל עדין מיועד לזה.

אורי שיינין: זאת אומרת, יצא חצי מיליארד שקל.

אורי שיינין: יכול להיות שהתחלנו קצת בצורה חלשה אבל השנה ובשנה הבאה אתם תראו את התוצאות.

אורי שיינין: התוצאות יראו בשטח.

אורי שיינין: אז לכן, הטענות העיקריות לגבי אחוז הניצול וזה שהכסף חוזה לאוצר המדינה, אז התקציב לא חוזר לאוצר המדינה להיפך, אוצר המדידה צריך למממן פה הוצאה שהיא הוצאה בלתי צפויה כי ברגיל, מה - -

עליזה לביא: אתה יכול לתת לי חלוקה מגדרית של כל מה שאתה אומר?

אורי שיינין: של כל תקציב החרדים?

קריאות: - - -

רן מלמד: יותר מזה.

רן מלמד: אתם משקיעים היום כסף בהקמה של מרכזי הכוון שכרגע לא מופעלים כי לא הצלחתם להגיע לדברים שאתם רוצים להגיע, במקום לעבור לשיטה של תמיכה ישירה במי שצריכה.

רן מלמד: תנסו לשאול פעם את הנשים מה הן רוצות, מה הן צריכות.

רן מלמד: אל תריצו אותן למרכזי הכוון של גופים פרטיים ואחרים, שגוזרים את הקופון מתוך התקציב הזה לעצמם.

רן מלמד: תנסו לשבת עם האימהות ולשאול אותן מה הן רוצות.

שירה ברלינר: אפשר להגיב על העובדות: היום, מתוך 10 מרכזי הכוון שאנחנו מתכננים לפתוח השנה, שמונה וחצי, אפשר להגיד, כבר פתוחים ופועלים במלא ההיקף.

שירה ברלינר: לגבי האפשרות - -

רן מלמד: כמה הם עולים?

שירה ברלינר: הם עולים עשרות מיליוני שקלים - -

רן מלמד: אז מה קורה בהם?

רן מלמד: את יכולה לפרט כמה הם עולים?

שירה ברלינר: סליחה, אפשר לסיים את התגובה?

עליזה לביא: בואו נשמע את שירה, בבקשה.

עליזה לביא: כן שירה.

שירה ברלינר: היום מרכזי ההכוון מיועדים הן לגברים והן לנשים.

שירה ברלינר: אישה שתגיע למרכז ההכוון תקבל את השירות המלא במרכז ההכוון.

שירה ברלינר: יותר מזה, אנחנו מודעים לזה שבשנים קודמות מרכזי ההכוון, בפרט המפתחות, מה שנקרא "תכנית מפתח" של הג'וינט ושל תב"ת, היא אך ורק לנשים.

שירה ברלינר: סדר גודל של למעלה מ-10,000 נשים קיבלו סיוע במרכזים האלה עם שיעורי השמה מאד יפים של בין 50% ל-60%.

שירה ברלינר: עכשיו המרכזים עוברים לפוקוס לגברים מהסיבות שפירטתי, כיוון שיעדי הממשלה מחייבים אותנו לתת מענה לסוגיית הגברים.

שירה ברלינר: כיוון שלא רצינו לעשות מהלך חד ולהגיד שמהיום מטפלים בגברים, יעדי המרכזים הם כאלה ששיעור הנשים בהם הולך ופוחת לאורך טווח של שלוש שנים.

שירה ברלינר: זאת אומרת, אנחנו מכירים בזה שצריך להמשיך לתת מענה לנשים.

שירה ברלינר: אנחנו רוצים להמשיך לתת מענה לנשים, לא בהכרח בכלים האלה.

שירה ברלינר: שוב, אנחנו פתוחים לשמוע על כל כלי קידום לנשים, אנחנו פועלים לטובת פרויקטים לקידום לנשים, בין היתר בתב"ת, בתכנית חן, בשלל כלים שאנחנו מנסים לסייע בהם לנשים.

שירה ברלינר: זה פשוט לא בהכרח אותו שירות שאפשר לקבל במרכזי ההכוון ולטווח הארוך, - -

עליזה לביא: אני הבנתי שאני לא מבינה מה שאני לא מבינה.

עליזה לביא: אני רוצה לקבל נתונים מגדריים, פילוח מגדרי של הדברים שכרגע גם אתם אמרתם וגם האוצר.

עליזה לביא: אני רוצה לדעת איפה זה עומד היום ולאן אנחנו הולכים כי להערכתי, כל השינוי הזה יזיז את הנשים החרדיות אחורה.

יעל אלימלך: זה בדיוק מה שקורה.

מאירה בסוק: הם לוקחים גברים במקומן.

יעל אלימלך: זה מה שדיברנו, על הדלת המסתובבת.

עליזה לביא: אני מבקשת לקבל את הנתונים על פי פעילות מגדרית - -

שירה ברלינר: אין בעיה.

שירה ברלינר: הנתונים הנכונים ימסרו ואנחנו עוקבים אחרי הנתונים.

עליזה לביא: אני מבקשת לפרוטוקול, אני רוצה לקבל את הנתונים גם.

לאה וינדר: אני יכולה להוסיף פה משהו על הדף הזה, ששלחו גם לי?

לאה וינדר: אני אם חד-הורית, אני חברה בארגון "אם הבנים".

לאה וינדר: חוץ מזה, אני סטודנטית לסיעוד בשנה א' בבית החולים "שערי צדק".

לאה וינדר: הדף הזה פשוט לא רלוונטי לגביי.

לאה וינדר: הוא מוציא לי את העיניים - -

עליזה לביא: מה זה הדף הזה?

לאה וינדר: - - הנדון: סיוע להורים יחידים.

לאה וינדר: השתתפות במימון צהרונים, חוגים, קייטנות ועוד.

לאה וינדר: המצב הוא שאבי הבנות שלי לא משלם את המזונות.

לאה וינדר: אני מקבלת מהמדינה סכום של 3,200 שקל בחודש, מה שאומר שאסור לי להרוויח מעל 600 שקל גם אם הייתי רוצה להשתכר.

לאה וינדר: זה אומר שפלוס קצבת ילדים של 700 שקל, זה ההכנסה שלי.

לאה וינדר: מי שרוצה את הדף חשבון שלי, אני מסכימה לתת לכן את זה.

לאה וינדר: בסך הכל, זה 3,900 שקל, שאני אמורה לפרנס עם זה אותי ואת הבנות שלי.

לאה וינדר: ארבע בנות יש לי, אחת מהן נכנסת בשנה הבאה לחינוך מיוחד, היא צריכה פסיכולוג קליני.

לאה וינדר: אין לי, היא לא מקבלת את זה כי פשוט אין לי את הכסף.

לאה וינדר: מי שרוצה לפתוח לי את הארנק ולספור כמה כסף יש לי עד סוף החודש מוזמן לעשות את זה.

לאה וינדר: אני יכולה לחסוך לכם את זה ולהגיד לכם שיש לי 18 שקל בארנק.

לאה וינדר: עוד דבר רציתי להגיד: יש לכם כאן

לאה וינדר: את החוברת ממרכז "טאוב", פתחתי את זה, ערוך ממש יפה.

לאה וינדר: חסר לכם מגזר שלם, מגזר ענק, מגזר של החד-הוריות.

לאה וינדר: אנחנו מגזר בפני עצמו.

לאה וינדר: אנחנו לא מתחת לקו העוני, אנחנו המון המון מתחת לקו העוני.

לאה וינדר: תחשבו גם כן שאם הגרוש שלי, אבי בנותיי, לא משלם מזונות, הוא לא משלם שום דבר אחר.

לאה וינדר: משכנתא – אני מתמודדת עם זה לבד.

לאה וינדר: מתוך ה-3,900 שקל בחודש, 2,400 שקל כל חודש יוצא לי רק למשכנתא.

לאה וינדר: אני סטודנטית.

לאה וינדר: מלגות?

לאה וינדר: לכו תנסו להשיג מלגות.

לאה וינדר: אין מלגות.

לאה וינדר: אני השגתי מבית הספר שלי מלגה אבל זה רק בתנאי שאני עוברת לשנה הבאה, מה שאומר שאני מקבלת את זה רק בשנה באה.

לאה וינדר: השנה הזאת קיבלתי חצי מלגה מארגון "יד אליעזר", ארגון קרן רש"י עוזרים לי גם כן, בתנאי שאני עוברת ברשף מסוים של ציונים.

לאה וינדר: בתכל'ס מה שקורה זה שאני יוצאת ללימודים, אני לומדת כל יום מ-8:00 עד 17:15.

לאה וינדר: זה שכר לימוד אוניברסיטאי על אף שזה לא לקבלת תואר מסיבה פשוטה מאוד: המחשבה העיקרית שלי היתה שאני צריכה כמה שיותר מהר להכניס הכנסה הביתה על אף שזה אומר שאני לא אקבל את קצבת המזונות מהמדינה.

לאה וינדר: בתי הספר להסמכת אחיות זה בערך שנתיים וחצי, אז זה המסלול שבחרתי בו על אף שהפסיכומטרי שלי הרשה לי כן לבחור מקום שאני אוכל ללמוד לתואר - -

עליזה לביא: איפה למדת ביסודי?

לאה וינדר: למדתי במכללה החרדית, עשיתי את המכינה של המכללה החרדית, עשיתי פסיכומטרי והתקבלתי גם בבני-ברק, שם זה לתואר אבל לתואר זה ארבע שנים, ארבע בלי עבודה.

לאה וינדר: אישה שצריכה לפרנס עם 3,900 שקל בחודש זה פשוט לא רלוונטי.

לאה וינדר: לכן, החלטתי ללכת ללמוד ב"שערי צדק", שזה שנתיים וחצי - -

עליזה לביא: הבנתי, תודה.

לאה וינדר: - - ואני כן רוצה פה כי אני רואה שהם כן מזכירים פה את הקטע של האחים המוסמכים בישראל, שיש לנו בעיה מאד גדולה.

לאה וינדר: אני, לדוגמה, חודש אחרי שהתחלתי את הלימודים, התכנון שלי היה לסיים את הלימודים תוך שנתיים וחצי ואז ללכת להשלים תואר במקביל לעבודה בתוך שנה וחצי.

לאה וינדר: חודש אחרי שהתחלתי את הלימודים התברר לי שלא.

לאה וינדר: משרד החינוך סוגר לי את האפשרות הזאת, הם כבר לא מסכימים שאני אשלים תוך שנה וחצי תואר.

לאה וינדר: הם רוצים שאני אעשה תואר כמו כולם, ארבע שנים.

לאה וינדר: אז אני לומדת עכשיו שנתיים וחצי אחות מוסמכת ואחר כך, אני אצטרך להתחיל לחשוב אם אני ארצה לעשות תואר, עוד פעם להתחיל מהתחלה.

עליזה לביא: תודה על הדברים.

עליזה לביא: אני רוצה לשמוע בבקשה את הכיוון השני של ההשכלה.

עליזה לביא: אני רוצה לשמוע אתכם, נציגי מכון המרכז האקדמי "לב".

עליזה לביא: הגשתם נייר עמדה לוועדה לקידום מעמד האישה, לראות איך זה מהמקום שלכם.

אתי שטרן: אני ראש קמפוס "טל", קמפוס הנשים של המרכז האקדמי "לב".

אתי שטרן: אצלנו בסך הכל לומדות 800 בנות ונשים חרדיות כאשר חצי מהן בערך לומדות מקצועות טכנולוגיים, הנדסות, הנדסת תוכנה, מדעי המחשב, תעשייה וניהול וכולי.

אתי שטרן: אני מאד מתחברת לכל הדברים שכבר נאמרו פה, ולא הייתי חוזרת עליהם אבל כן אתן כמה דגשים לנושאים.

אתי שטרן: יעל העלתה מאד יפה, מרכז "טאוב" הביאו את הנתונים ובסך הכל, אם אנחנו לא רוצים למצוא נשים חרדיות שעובדות במה שנקרא "מקצועות ליגה ב'" ומשתכרות כ"ליגה ב'", זה אומר שאנחנו חייבים להביא אותן לאקדמיה.

אתי שטרן: ברגע שהן יהיו באקדמיה, נקודת הזינוק שלהן או נקודת הפתיחה שלהן לשוק התעסוקה תהיה הרבה יותר גובהה.

אתי שטרן: אגב, אני באה מתחום ההייטק.

אתי שטרן: אני העסקתי בעצמי נשים חרדיות ואני חייבת להגיד שבתחום שלפחות אני התנסיתי בו, אישה חרדית טובה אמנם מתחילה בשכר נמוך אבל אם היא טובה, הפער מצטמצם עם השנים.

אתי שטרן: זאת אומרת, היא לא נשארת לעד בשכר נמוך.

אתי שטרן: - -

עליזה לביא: השאלה אם יש לה את ההזדמנות להראות שהיא טובה כי מה ששמענו כרגע סיפור החיים או מהנרטיב של אישה חרדית במקום עבודה, בטח כשאת נמצאת בחדרים שהם מנותקים, השאלה אם יש לך בכלל יכולת להוכיח את הפוטנציאל שלך.

קריאה: הרבה פחות.

אתי שטרן: כן, אם היא לא מסתגרת.

אתי שטרן: זאת אומרת, אם היא לא הולכת לאותם מרכזי תעסוקה של "מטריקס" למשל אלא אם היא באמת נטמעת במה שנקרא "שוק העבודה".

יעקב אשר: מה זה קשור למשכורת?

יעקב אשר: נקודת ההתחלה, בין אם אני בחדר סגור או בחדר פתוח או איך שתקראי לזה, צריכה להיות אותה נקודת התחלה.

עליזה לביא: אבל זה מה ששמענו, שהיא לא.

יעקב אשר: למה היא לא?

אתי שטרן: - - אני מסכימה, ולכן אני אומרת שאנחנו חייבים לתת להן נקודת פתיחה קצת יותר גבוהה, שזה אומר גם לתת להם השכלה אקדמית וגם לתת להם מעבר להשכלה האקדמית.

אתי שטרן: למשל, דיברת על וואוצ'רים וזה מאד נכון כי היום כולם מסיימים אקדמיים.

אתי שטרן: מה לעשות, יש הרבה סטודנטים שנפלטים משוק העבודה.

אתי שטרן: אלה שיכולים להתמחות בהתמחות ספציפית בסייבר ובכל מיני דברים, אם ניתן להם את הוואוצ'רים האלה, נקודת הפתיחה שלהם תהיה קצת יותר גבוהה, ואני חושבת שזה גם יעזור להם להתחיל במקום אחר.

אתי שטרן: - -

יעל אלימלך: לגבי הוואוצ'רים, הממשלה הגיעה למסקנה שהשוברים זה הכלי הכי חזק שיש בידיה לתת כדי ליצור את השינוי.

יעל אלימלך: היא יצאה בהכרזה שעכשיו הולכים לשים דגש על הכלי הזה, וכאשר קיבלנו את הנתונים כמה הולכים לתת לנשים, זה היה עשרות בודדות לעומת - -

איתן רגב: אם אפשר להעיר הערה מאד חשובה לגבי הדברים שנאמרו פה בעיקר וגם לגבי הנתונים: כאילו השתמע מדברים שאמרתם שזה או או, זה או הגבר או האישה - -

יעל אלימלך: 40% סוברות כך.

איתן רגב: - - 40% סוברות כך אבל כמו שראינו כאן, כאשר יש רק מפרנס אחד וזה משהו שאנחנו יודעים, בדרך כלל משק הבית הוא - - -, אז איך יוצרים את המסגרת שבכל זאת שני בני הזוג יעבדו כדי שמשקי הבית האלה יצליחו להיחלץ מעוני כי אם אנחנו - -

יעל אלימלך: כשזה ישתלם לה.

רחלי איבנבוים: זה משנה באיכות התעסוקה.

רחלי איבנבוים: אם אישה יוצאת ועובדת שבע שעות בשביל שכר שהוא שכר מינימום או פחות מזה, האמביציה שלה לצאת לעבודה כשבן הזוג שלה יוצא, היא פחותה.

רחלי איבנבוים: אם יהיה לה מקום עבודה שנותן לה את הכבוד ואת הערך המגיע לה, יהיה לה אינטרס להישאר בשוק העבודה.

עליזה לביא: כן אבל רק שניה, אני רוצה לחזור להשכלה משום שמה שנאמר כאן גם על ידי מפקחת משרד החינוך, השאלה אם להון האנושי ולהשכלה שנרכשת יש מקום עבודה בתוך המגזר?

עליזה לביא: זו שאלת השאלות, אם נשים רוצות להישאר?

קריאה: אין.

קריאות: - - -

רן מלמד: - - - אז אם לא בהכרח מוציאים משפחה מעוני - -

עליזה לביא: אוקי, אבל זאת שאלה תרבותית וזאת שאלה שצריך גם אותה לעשים על השולחן.

עליזה לביא: רגע, אני פניתי למרכז אקדמי "לב" ואני רוצה לשמוע אתכם עכשיו.

אתי שטרן: - - אז מאד חשוב לי גם להגיד ש-8,000 בנות שמסיימות כיתה י"ב, פחות מ-1000 מגיעות היום להשכלה הגבוהה, לאקדמיה.

אתי שטרן: יש שני חסמים גדולים לזה: אחד, זה המחסום התרבותי שהזכירו קודם, שהסמינרים לא כל כך מאפשרים היום לבנות לצאת מחממת הסמינר.

אתי שטרן: מאיימים עליהן שידוכים, לא יקבלו את האחיות שלהן.

אתי שטרן: יש הרבה "הסברה" בכיוון הזה - -

יעל אלימלך: יש לזה פתרון אבל.

אתי שטרן: רגע, תני לי.

אתי שטרן: אני חושבת שאפשר גם ללכת ולהשקיע משאבים בהסברה, ואני לא רואה שמשקיעים אותם.

אתי שטרן: אנחנו, כגוף, כמו כל גוף שרוצה לקדם את עצמו, משקיע כמה שהוא יכול.

אתי שטרן: - -

עליזה לביא: אבל איפה את פוגשת את הבנות, איך את יכולה לעשות הסברה?

עליזה לביא: איפה המקומות שמותר לך להיכנס?

אתי שטרן: יושבת כאן גברת חיה וגשל, שהיא מנהלת אצלנו תכנית של בנות חסידיות-חרדיות.

אתי שטרן: יושבת כאן גם דסי, שהיא תלמידה בתכנית הזאת והיא באה ממאה שערים.

אתי שטרן: אנחנו עושים הסברה מפה לאוזן, ממש כך.

אתי שטרן: אני אשמח אם דסי תציג את עצמה.

הדסה גוטשטיין: אני באה ממשפחה של 17 ילדים, בלי עין הרע.

הדסה גוטשטיין: בעלי ממשפחה של 13 נפשות בלי עין הרע, 13 אחים ואחיות.

הדסה גוטשטיין: אני ראיתי כמה קשה להורים שלי אז החלטתי שאני כן אנסה לעשות משהו.

הדסה גוטשטיין: שמעתי על "תבונה".

הדסה גוטשטיין: עזבתי את העבודה והסתמכתי על זה שיש מלגות ואני אוכל, בעזרת השם, ללמוד אבל יצאתי ואני לא רואה שזה ככה.

הדסה גוטשטיין: זה יותר קשה ממה שחשבתי למרות שהציונים שלי והיכולות שלי גבוהים ואני יכולה ואני מסוגלת, ויש לי עוד הרבה חברות כאלה שיכולות ומסוגלות אבל עול הפרנסה, שאין מלגות, זה מונע מהן.

עליזה לביא: את סיימת תיכון.

עליזה לביא: איך שמעת על האפשרות ללמוד?

הדסה גוטשטיין: אני סיימתי תיכון וגם עשיתי תעודה להיות מורה ב"בית יעקב", המרכז להשתלמויות, ולא יצא לי מזה שום דבר כי היום בלי תואר לא מתקבלים, קשה להתקבל לעבודה.

הדסה גוטשטיין: אז הלכתי להשלים תואר - -

עליזה לביא: ומה את לומדת היום?

הדסה גוטשטיין: מדעי המחשב.

אתי שטרן: אני רוצה להתייחס לדברים האלה: מאד חשוב להגיד שיש לנו 20 בנות כאלה, ואצל כולן ממוצע הילדים במשפחה הוא מעל 10 ילדים.

אתי שטרן: כמעט כולן.

אתי שטרן: יש להן גם הרבה חברות שיש להן את אותו פוטנציאל להגיע ללימודים אקדמאים אבל הן מטפלות בפעוטון.

אתי שטרן: זה הרבה ענין כלכלי.

אתי שטרן: שוב, אותה נקודה של הקצאת משאבים, שירה, אני רוצה בכל אופן להגיב על זה, זה מאוד חשוב: לבנות יש פוטנציאל, יש בנות שמסוגלות לעשות את זה אבל אין לנו היום שום אפשרות לעזור להן כלכלית.

אתי שטרן: זאת אומרת, אנחנו משיגים מלגות בתרומות אבל גם זה מוגבל, כמה שאנחנו יכולים להשיג, לעומת הגברים שגם לומדים אצלנו במרכז האקדמי, שמקבלים מימון מלא גם של שכר לימוד וגם של דמי מחיה.

עליזה לביא: והדסה לא מקבלת שום דבר?

אתי שטרן: היא מקבלת מה שאנחנו השגנו לה כתרומות.

אתי שטרן: יש עכשיו את התכנית של "קמח", שמממנת שכר לימוד, למי שעומדת בקריטריונים - -

עליזה לביא: את מצליחה לעבוד תוך כדי הלימודים?

הדסה גוטשטיין: אני מנסה.

הדסה גוטשטיין: ביום שישי אני עובדת - -

עליזה לביא: באיזו שנה את?

הדסה גוטשטיין: שנה ראשונה.

עליזה לביא: יש לך ארבע שנים, נכון?

עליזה לביא: מדעי המחשב זה ארבע שנים?

הדסה גוטשטיין: שלוש שנים.

אתי שטרן: אבל עוד חצי שנה מכינה שהן עשו כדי לעמוד בתנאי הקבלה.

עליזה לביא: קרנות מממנות בעיקר גברים חרדים?

אתי שטרן: וגם כן יוצאי צבא.

אתי שטרן: רוב הקרנות, יש רשימה של עשרות קרנות - -

עליזה לביא: אז איך אתה מצליחה לשכנע בנות לבוא וללמוד, אני לא מבינה.

עליזה לביא: אם הן לא יכולות להרשות לעצמן, איך את כן מצליחה לאתר את הבנות?

א': לכן זה מטפטף, זה טיפין טיפין.

עליזה לביא: זה אני יודעת אבל אני שואלת איך את כן מצליחה?

חיה וגשל: אנחנו קיווינו שנצליח להשיג מלגות, ודסי ורוב החברות שלה הן דווקא מסמינרים של אידיש או מבתים ממש חרדיים.

חיה וגשל: הפוטנציאל הוא גבוה מאד כאשר הממוצע של הציונים של הבנות שסיימו מכינה הוא הרבה יותר מאשר בכל מקום אקדמי אחר.

חיה וגשל: זאת אומרת, ציונים גורדי שחקים הן הגיעו, ואנחנו מקווים שהן תצלחנה - -

יעקב אשר: וכשהן באו ממוסדות לא "בית יעקב" סטנדרטי, ששם זה די אקוויוולנטי מבחינתן.

חיה וגשל: האנגלית נלמדה בזוגות והן הוכיחו את עצמן.

אתי שטרן: אבל באמת קשה לשכנע.

אתי שטרן: אנחנו עושים על זה הרבה עבודה מפה לאוזן.

עליזה לביא: חבר הכנסת יעקב אשר, קודם כל תודה שהצטרפת אלינו.

עליזה לביא: לצערי, לא הצטרפו אלינו עוד חברי כנסת חרדים, כפי שקיוויתי וייחלתי.

עליזה לביא: אני חושבת שזו ישיבה מאד מאד חשובה.

עליזה לביא: יש פה כמה וכמה נושאים שעלו לדיון ואנחנו בעיקרון מדברים על תעסוקה אבל זה כמובן השכלה נגזרת של תעסוקה.

עליזה לביא: שמענו כאן סקירה, יש פה בפניך גם תמונת מצב שהציג מרכז "טאוב".

עליזה לביא: אנחנו חייבים להתכנס ולעזור.

יעקב אשר: אני מאד מקווה שעם המסקנות של הדיון הזה והדברים לאחר מכן, יגיעו באמת בסופו של דבר גם לביצוע.

יעקב אשר: בא נאמר שהיום לך יש יותר אפשרות מאשר לי בענין הזה אבל אני בטוח שגם חברי כנסת חרדים נוספים יבואו לוועדה.

יעקב אשר: אני בהחלט מודה על הדיון הזה, אני חושב שהוא דיון נכון.

יעקב אשר: אני רוצה לגעת בכמה וכמה נושאים כי אני חושב שזה מסתובב פה סביב השולחן ופשוט לא אומרים את זה.

יעקב אשר: כדי להתאים לקבוצה באוכלוסייה שקיימת, מה לעשות שהיא קיימת?

יעקב אשר: יש כאלה שלא רוצים שתהיה קיימת אבל היא קיימת.

יעקב אשר: כדי שהאוכלוסייה הזאת תוכל למצות את עצמה, צריך להתאים את התנאים לאופי האוכלוסייה.

יעקב אשר: ולמה אני מתכוון?

יעקב אשר: אני לא מדבר כרגע על דברים נוספים בעבודה עצמה וכולי, אני אגיע גם לדברים האלה אבל קודם כל, שתבינו דבר אחד: אני לא מתייחס אישית לאף אחד שדיברה אבל כשמדברים על כך שכדי ללמוד ולהשלים, במיוחד בבתי הספר שהם לא הסטנדרטים של "בית יעקב", וצריך את החצי שנה מכינה ואחר כך את הארבע שנים לימודים והכל, מדובר פה על נערות שאיך שהן סיימו את התיכון הן התחתנו והן כבר בעלות משפחה - -

קריאה: הן דוחות את החתונה.

נעמה עידן: היא למדה מקצוע אחרי התיכון.

יעקב אשר: - - זה מה שאני אומר.

יעקב אשר: כן, אבל היא התחתנה במקביל.

יעקב אשר: אני מנסה לדבר רגע על המציאות.

יעקב אשר: אנחנו רוצים להתאים את האוכלוסייה.

יעקב אשר: יש לאחרונה טרנד כזה להתאים את האוכלוסייה לתנאים שמישהו קבע.

יעקב אשר: ואני אומר הפוך, עליזה.

יעקב אשר: אם ידעו להתאים לפי אורח החיים.

יעקב אשר: הרי הבנות מתחתנות בגיל מוקדם, הן מתחתנות בגיל 18,19 - -

קריאה: 17.

יעקב אשר: אני מדבר על 18,19, בסדר?

יעקב אשר: כשנגמור את 18,19 נפתור גם את 17.

יעקב אשר: אני מדבר קודם כל על רוב הציבור החרדי.

יעקב אשר: ב-18,19 הן מתחתנות, וכדי לתת להן את האפשרות חייבים לחשוב שצריך איזה שהוא עניין של ביניים, איזה שהוא מענק מלווה לתקופה הזאת.

יעקב אשר: זה צריך לבוא ביחד כי הן כבר יהיו מפרנסות.

יעקב אשר: הן מפרנסות גם אם בעליהן עובדים וגם עם בעליהן יושבים ולומדים.

יעקב אשר: זו דרך החיים שלהן וצריך לשלב את זה בכך.

יעקב אשר: אני רוצה לומר באמת לא כטרוניה אלא הפוך, אני מעלה לך להנחתה - אני יודע כמה שכוח האדם הזה הוא טוב, אני, כראש עיר, הייתי הרבה מאד בעבודה בענין הזה, הרבה מאד תוצאות מצוינות שעשינו בענין הזה.

יעקב אשר: - -

עליזה לביא: מה למשל?

יעקב אשר: מרכז התעסוקה, למשל, שעובד היום בבני-ברק והיום מתגאים בו אותם אנשים שרק מקרוב באו לממשלה, הוקם על ידי עיריית בני-ברק עם כספים קטנים מאד של התמ"ת.

יעקב אשר: נחתם ההסכם אחרי ארבע שנים של מאבק שלי, מרכז "מעלות" מי שמכיר, שזה וואן-סטופ סנטר, ששם יש גם שלוחות אקדמאיות, גם מרכז לעסקים קטנים, גם המון המון עזרה - -

עליזה לביא: תן לי את זה בהיבט של הנשים.

קריאה: מה השכר שלהן מינימום?

יעקב אשר: רגע, אני תכף אגיע לשכר, שזה לא אנחנו יכולים לקבוע כי בסופו של דבר זה המעסיק.

יעקב אשר: השאלה מה המדינה מבקשת מהמעסיק בעניין הזה אבל מה שקורה במיוחד בשנה האחרונה, אחד התנאים שאמרו לנו לחתום על ההסכם עם משרד התמ"ת וזה היה עוד בסוף הקדנציה הקודמת, הודיעו לנו שהיום הם באמת הולכים לתקצב אותנו בכל הנושאים האלה אבל הרוב הולך לגברים ולא לנשים.

יעקב אשר: הרבה מאד דברים, הרבה מאד מלגות, הרבה מאד הכוונה וסיוע לנשים יורד.

יעקב אשר: מכשול נוסף – הות"ת.

יעקב אשר: היה כאן לאחרונה דיון.

יעקב אשר: אנחנו הסברנו, ואני מסביר כאיש חרדי, כאדם שחי בקהילה שלו, שאותן פלטפורמות שנקראות "מוסד אקדמאי" אבל כפלטפורמה, שהיא פלטפורמה מותאמת לציבור החרדי, לרוב הציבור, ל"מיינסטרים" של הציבור החרדי, המגמה היום בות"ת היא מגמה לצמצם את זה ולא להרחיב את זה.

יעקב אשר: תואר שני אי אפשר לעשות בחלק גדול מהפלטפורמות, ואז מביאים אותם למין התלבטות כזאת של ללמוד תואר שני, היא תלך לאוניברסיטה או לא תלך, והיא לא רוצה ללכת לאוניברסיטה מסיבות השקפתיות.

יעקב אשר: אף אחד לא ישנה את הסיבות האלה.

יעקב אשר: אז מה הבעיה, למי כואב ואת מי זה מעניין אם יש לך מקום כמו "מבח"ר", אם יש לך מקום כמו מכון "לב" והפלטפורמה שלו, אני לאי ודע את ההגדרה המדויקת.

יעקב אשר: אם יש את המכללה של הרבנית עדינה בר שלום.

יעקב אשר: כמה בעיות עושים להם בעניינים האלה.

יעקב אשר: יותר מזה, אישה שהיתה חילונית ונהייתה בעלת תשובה ורוצה היום ללמוד במקום חרדי, מאחר והיא למדה בתיכון שהוא לא חרדי, היא לא מאושרת לענין הזה.

יעקב אשר: לא מאשרים לה להיכנס לתוך הפלטפורמות האלה.

יעקב אשר: אני דיברתי כאן, בוועדה, כשהיה פרופסור טרכטנברג וכל הצוות הגדול.

יעקב אשר: ההרגשה שלי היא שמנסים לאלץ את האוכלוסייה הזאת להיכנס דווקא לאקדמיה לא במובן המהותי של האקדמיה.

יעקב אשר: במובן הפיזי של האקדמיה.

יעקב אשר: למה?

יעקב אשר: מי צריך את זה?

יעקב אשר: למה זה חשוב אם אנחנו דואגים בסופו של יום לפרנסתן ולהצלחתן.

יעקב אשר: ושתבין דבר נוסף: אמרה פה קודם מישהי, ואמרה את זה נכון מאד:

יעקב אשר: גם אם בעלה החליט שהוא יוצא לעבוד, ותבינו שאותו בעל, ייקח לו עוד הרבה יותר זמן מאשר בת עד שיתמקצע ויקבל משכורת גבוהה.

יעקב אשר: בינתיים, אם היא צריכה לעזוב את הבית וללכת לעבודה אתגרית, שצריך הרבה מאד שעות להשקיע ואנחנו יודעים איך זה עובד בהייטק, במקצועות הללו, מקצועות תחרותיים שחייבים לעמוד בלוחות זמנים כאלה ואחרים, למה לה ללכת היום ולבזבז את הזמן על לימודים?

יעקב אשר: היא צריכה בינתיים לחיות עד שבעלה יצליח או לא יצליח.

יעקב אשר: אם ישנו את הנקודות הללו, הרבה מאד דברים ישתנו גם כן.

יעקב אשר: דבר נוסף – מעונות ומשפחתונים.

יעקב אשר: יושבות פה נשים שקיבלו בשורה השבוע, שאם בעליהן בגלל אמונתו ובגלל דרך חייו החליט שהוא יושב ולומד, ואשתו מקריבה והולכת ללמוד וממצה את עצמה ובעלה נותן לה את כל האפשרויות עד כמה שהוא יכול, התבשרנו השבוע שבמשפחתונים ובמעונות הולכים להוריד את דרגה לאותן אלה שלא מיצו את כושר ההשתכרות עד הסוף.

יעקב אשר: זאת אומרת, אותן נשים יצטרכו לחשוב עכשיו פעמיים אם ללכת לעבודה, אם ללכת ללימודים.

יעקב אשר: אז מצד אחד מדברים כמה רוצים לעזור ומצד שני, מכים בהן מכה אחרי מכה, ואני אומר את זה לא כביקורת, אני אומר את זה כמציאות.

יעקב אשר: זאת המציאות, למי שמהנהן בראשו ללא, אני לא יודע מה תפקידך בכוח.

יעקב אשר: איזה משרד אתה מייצג?

איתן רגב: אני ממרכז "טאוב".

איתן רגב: תרשה לי רק - -

יעקב אשר: אני ארשה לך אחר כך, ברשותך, ולפני שאתה מהנהן בראשך ללא, אשמח מאד שתתקן אותי בכמה דברים.

יעקב אשר: אני מסיים גברתי.

יעקב אשר: אני רוצה לומר שני דברים נוספים: גם הנושא של הזדמנות בעבודה – היה עכשיו נבחרת דירקטורים.

יעקב אשר: משרד האוצר פרסם מכרז לדירקטורים חרדים.

יעקב אשר: אני דאגתי, באמצעות עוזריי, להפיץ את זה ככל האפשר לכל הגברים והנשים, ובמיוחד לנשים שכבר בעלות תואר ובעלות ניסיון, יחסית, של השנים האחרונות.

יעקב אשר: הגישו קורות חיים וראה זה פלא, מה קרה?

יעקב אשר: קודם כל, בנבחרת הדירקטורים כמובן שהיה כתוב שעדיפות יש לנשים, ערבים, אולי היה עוד אוכלוסייה מסוימת וחרדים לא.

יעקב אשר: דיברתי עם השר, דיברתי עם מיקי לוי ואמרתי: תתנו העדפה.

יעקב אשר: אתם רוצים לשלב את החרדים, למה בדירקטורים לא?

יעקב אשר: הפוך, זה - -

רחלי איבנבוים: זה בשירות המדינה בכלל.

יעקב אשר: - - רגע, תכף אני אגיע לשירות המדינה, אני הולך אחד אחד.

יעקב אשר: תודה שאתם עוזרים לי אבל אני אומר דברים מציאותיים, דברים שאני טיפלתי בהם אישית ולאכזבתי הרבה לא קיבלנו את זה והפוך.

יעקב אשר: אמרתי שאני מרים לך להנחתה לא כביקורת.

יעקב אשר: אני לא באתי לפה כדי להתווכח אלא הפוך.

יעקב אשר: באתי לשים את הנקודות והדברים שצריך, ומי שמבין שיש אוכלוסייה וצריך להתאים לאוכלוסייה ולא לקחת את האוכלוסייה ולשנות אותה כמו שאנחנו רוצים.

יעקב אשר: אז הגיעה נבחרת דירקטורים ומה קרה?

יעקב אשר: אותן נשים שיש להן את התעודות האקדמיות ואת הכל, קיבלו מכתב, לא רק הן גם אחרים, שהעלו את סף הדרישה לכמה שנות ניהול כדי להיות דירקטורים.

יעקב אשר: זאת אומרת מחמש העלו ל-10 ולאחר מכן, בסיבוב נוסף העלו את זה ל-15 שנים.

יעקב אשר: באתי לפקידי האוצר ולנבחרי האוצר ואמרתי להם: הרי אתם מבינים שהרבה מאד נשים רק ב-10,15 שנים האחרונות התמקצעו.

יעקב אשר: אין הרבה נשים חרדיות עם ניסיון ניהולי של 15 שנה.

יעקב אשר: אתם שוב גודעים במו ידיכם את האפשרות שהן תשתלבנה.

יעקב אשר: אז תעשו איזו החרגה שאישה חרדית, אם היא עומדת בכל התנאים והכל, ניסיון ניהולי של חמש שנים, אני אראה לך בנות שעבדו אצלי, בעירייה, עם ניסיון ניהולי של חמש שנים שכל מוסד ציבורי היה מתברך בהן.

יעקב אשר: לא עזר שום דבר.

יעקב אשר: בסופו של יום היתה תוצאה שבנבחרת הדירקטורים, אני חושב שאולי יש מנין מתוך 1,100 שנבחרו, אולי מנין של חרדים שנכנסו פנימה, אני גם בזה לא בטוח.

יעקב אשר: נקודה נוספת ואני מסיים: רשות המסים.

יעקב אשר: סיפר לי סגן השר מיקי לוי שרשות המסים מחפשת עכשיו בוגרות של ייעוץ מס, אלה שגמרו ייעוץ מס ועכשיו צריכות סטאז' כי הולכים עכשיו במסגרת המלחמה בהון השחור וכולי, 300 משרות, 300 תקנים וכולי .

יעקב אשר: שוב לקחתי את עוזרי והוצאתי כמה הודעות לכל מיני מקומות כדי שידעו שיש מקום.

יעקב אשר: ואמר לי מיקי בעצמו, יאמר לשבחו, שזה כוח עבודה מדהים הכוח החרדי.

יעקב אשר: באמת, עובדים כל כך טוב ואני תכף על זה גם מילה אחת לסיום של הסיום.

יעקב אשר: הגיע אלי, ללשכתי, והעברתי אותם ישירות ללשכת סגן האוצר וישירות לרשות המסים כ-300 קורות חיים, חלקם הקטן גברים, משהו כמו 20,25 גברים והשאר נשים.

יעקב אשר: את חושבת שאחת התקבלה לעבודה?

יעקב אשר: אני מדבר אתך כבר על ארבעה, חמישה חודשים, אפילו לא אחת.

יעקב אשר: לכן אני אומר: נאה דורש ונאה מקיים.

יעקב אשר: אדרבה, תהיי את המצליפה.

יעקב אשר: למה לא התקבלו?

יעקב אשר: אין לי תשובות.

יעקב אשר: לא מבחינה מקצועית דבר אחרון: אני רוצה לומר כאדם שעמד מול הרבה חברות שהפיקו.

יעקב אשר: אני זוכר שאחד מבעלי החברות הגדולות בארץ שהעסיקו חרדים ומעסיקים חרדים עד היום.

יעקב אשר: הם דיברו על כוח האדם המעולה הזה.

יעקב אשר: אני זוכר פעם שהוא הרים לי טלפון ואומר לי: תגיד לי, מה זה הדבר המשונה הזה?

יעקב אשר: באה אלי עובדת ושואלת אותי אם היא יכולה באמצע העבודה להרים טלפון מהטלפון של המשרד הביתה לשאול מה שלום הילד כדי שזה לא יהיה גזל.

יעקב אשר: איפה יש כוח אדם כזה?

יעקב אשר: גם מהוקצע, גם שקט, גם ישר והגון שמצליח להדביק כל פער.

יעקב אשר: גם אם יש לו פערים מובנים במשהו קטן כזה או אחר בידע, הם מדביקים את הפער הזה.

יעקב אשר: ואדרבה ואדרבה, אני בא לחזק ולא בא להחליש.

יעקב אשר: תגעו בנקודות הללו ותבינו רק דבר אחד: לא להתאים את האוכלוסייה לאג'נדה של מישהו במשרדים כאלה ואחרים, להתאים את האג'נדה לאוכלוסייה.

יעקב אשר: תודה רבה לכם.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אנחנו נעצור כאן.

עליזה לביא: אנחנו צריכות לסיים את הוועדה אחרי שעה וחצי ואנחנו חייבות לסיים אותה.

עליזה לביא: התכנסנו לעסוק בתעסוקה, התכתבנו עם השכלה וחינוך אבל אנחנו נקדיש לכך ישיבה נפרדת גם בנושא של חינוך, של השכלה גבוהה, בריאות פיזית ונפשית, פגיעות מינית, אלימות במשפחה.

עליזה לביא: נושאים שעלו בישיבה הקודמת אבל כמו שאתן רואות, אנחנו לא יכולות את הכל להספיק.

עליזה לביא: אני אקח שלוש תגובות קצרות לדברים שנאמרו כאן, הצעות לייעול.

עליזה לביא: מי שלא דיברה.

ראויה חנדקלו: אני מארגון כיאן.

ראויה חנדקלו: למרות שהדיון לא קשור לחברה שבאתי ממנה ולא למגזר שבאתי ממנו, זה עניין אותי כי תחום העבודה שלי בארגון זה תעסוקת נשים, זכויות נשים בעבודה.

ראויה חנדקלו: רציתי להגיד שהסוגיה והבעייתיות שהצגתן זה השאיפה שלי, שנשים ערביות יהיו 65% בשוק העבודה ויקבלו שכר מינימום.

ראויה חנדקלו: אבל מה שקומם אותי כאישה, שישבתי בצד ושמעתי את כל התגובות של כל הצדדים זה התגובה של משרד הכלכלה, שאף פעם לא לקחו את הנשים כשותפות בקבלת החלטה, והם מחליטים על סמך דעות של אנשים אליטיסטים ושוביניסטים באותו זמן, ואין להם את הראיה המגדרית, הנשית, ומה נשים צריכות מהשטח.

ראויה חנדקלו: זה דבר שצריך לעבוד עליו לפני שמחלקים את כל הענין של תקציבים ולפני שבכלל רואים איפה הבעיה ומה הפתרון שלה כי בלי ראיה מגדרית מהשטח ולצאת ממנו, לא יהיה לנו פתרון כנשים ולא משנה באיזו חברה.

ראויה חנדקלו: עוד דבר, כשדיברתם על השכלה – רוב הדברים שעלו בדיון הם אותן בעיות שמשותפות גם לחברה הערבית וגם לאישה הערבית.

ראויה חנדקלו: זה לא משנה איזו השכלה תהיה לי, כי נשים ערביות מאד משכילות בשנים האחרונות אבל אין לי מקום עבודה.

ראויה חנדקלו: גם אישה בחברה החרדית, ואני לא אדבר בשם הנשים בחברה החרדית, גם תהיה לה השכלה והשאלה איפה תעבוד.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אני מזכירה שהסיור הראשון של הוועדה היה למגזר הערבי בנצרת וגם באוכלוסיות הללו אנחנו מטפלים, זה לא נושא הוועדה היום.

עליזה לביא: נעבור אליך, בבקשה.

נעמה עידן: אני בעלת משרד פרסום.

נעמה עידן: אני גם מלמדת בסמינרים, במספר סמינרים.

נעמה עידן: אני מלמדת תחום וידאו ופרסום.

נעמה עידן: אני רוצה להעיר שתי נקודות: נקודה ראשונה, שבלטה מאד כאשר דסי דיברה.

נעמה עידן: היא למדה מקצוע בסמינר.

נעמה עידן: זאת אומרת, היא סיימה י"ב, הוריה שילמו כנראה על לימודי מקצוע שנבחר עבורה.

נעמה עידן: כנראה שהמקצוע הזה לא מתאים לה וכנראה גם שהנשים החרדיות מצביעות ברגליים כי ברגע שקצת קשה לי לעבוד במקצוע שאני לא משתכרת בו מספיק, הוא לא מאתגר אותי, לא בחרתי בו אף פעם, הנטייה שלנו כנשים זה לעזוב ולזרוק את התפקיד הזה על הבעל.

נעמה עידן: אני באתי להציג פה את התפיסה החרדית שמנוהלת על ידי עסקנים וסמינרים, כי נוח לסמינרים לכוון את הבנות ולהסליל אותן למקצועות מאד מסוימים, שכבר לא צריך בהם את העובדות.

נעמה עידן: אני מדברת בכאב רב כי אני רואה את תלמידותיי.

נעמה עידן: על רקע זה הפסקתי ללמד.

נעמה עידן: אני רואה את תלמידותיי בתחום פרסום גרפיקה מולטימדיה, אין להן עבודה והן לומדות מקצוע - -

עליזה לביא: רק שניה, אין להן עבודה כי הן רוצות לעבוד במגזר או אין להן עבודה כי בחברה הישראלית לא מקבלים אותן.

נעמה עידן: אז כך: אם הן רוצות לעבוד במגזר, אין עבודה, לא צריך, יש עודף היצע לפני ביקוש.

נעמה עידן: כשהן רוצות לעבוד במגזר החילוני, אני יכולה לדבר בתחום שלי, שזה תחום הגרפיקה, פרסום והמולטימדיה, אין להן את הכלים הנדרשים לעבודה במגזר הכללי.

נעמה עידן: כשאני, במשרד הפרסום שלי, רוצה להוציא עבודה לסטודנטית, אין לה מספיק ידע לדוגמה בתחום הבימוי.

נעמה עידן: אין לה מספיק ידע בתחומים קלאסיים מקצועיים שנדרשים.

יעקב אשר: למה?

יעקב אשר: בגרפיקה אין לה ידע?

יעקב אשר: בימוי אני מבין אבל בגרפיקה?

נעמה עידן: אנחנו נפתח את הנושא הזה בהרחבה.

קריאה: יש הצפה.

יעקב אשר: הצפה זה משהו אחר, היא אומרת ידע.

יעקב אשר: זה לא נכון, בגרפיקה ודאי שלא.

נעמה עידן: - - אני רוצה להדגיש נקודה אחת והפעם כאם:

נעמה עידן: קיימות תפיסות בעולם החרדי שהרבה פעמים נובעות מתוך הרגל ומתוך מה שהיה הוא שיהיה אבל העולם שלנו השתנה.

נעמה עידן: כן צריך להציג לבנות ולהוריהן לפני שבוחרים מקצוע בכיתה ט' או י', להציג את דרישות השוק ואיפה השוק צורך יותר עובדות ופחות עובדות.

נעמה עידן: לדעתי זה תפקיד של הממשלה כאן להציג את המציאות הנוכחית והאמתית, לפני שהתחלנו ללמוד מקצוע.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: הערה שלך לסיכום, אני חייבת לסכם את הישיבה.

אינה דויד-סולטנוביץ: אני מנציגות שוויון הזדמנויות בעבודה.

אינה דויד-סולטנוביץ: עלה פה הנושא של פערי שכר של נשים וכולי, ואני מעמידה אותנו לרשות נשים בגלל שיש פה איזה שהוא פורום שיש לו הרבה קשר לנשים, שיפנו אלינו בנושאים של אפליה בעבודה, גם של פערי שכר.

אינה דויד-סולטנוביץ: מתחילות להגיע אלינו פניות מנשים אבל אשמח אם יפנו אלינו יותר, ולחשוב גם ביחד אתכן איך אפשר לעזור פה.

קריאה: אתם מפרסמים את עצמכם בעיתונות חרדית?

אינה דויד-סולטנוביץ: אנחנו לא מפרסמים את עצמנו בכלל.

קריאה: אז איך אפשר לדעת עליכן?

קריאה: אני לראשונה שומעת על זה.

עליזה לביא: אני מסכמת את הישיבה, אני חייבת לסיים אותה: אנחנו נמשיך ונתכנס.

עליזה לביא: איך אפשר לדעת עליכם?

עליזה לביא: גם אנחנו שאלנו את זה בראשית הדרך, כשלא ידענו איך להגיע אליכם.

עליזה לביא: לרבים אין מחשבים, אנחנו לא מכירות, אין עמותות, אין ארגונים.

עליזה לביא: לאט לאט ממש.

עליזה לביא: יש פה עבודת בילוש ולכן, אני מבקשת מכל אחת שיושבת כאן בחדר לחשוב לפחות על עוד חברה, על עוד ארגון, על עוד קבוצה.

עליזה לביא: יש גם התארגנות שלכן.

עליזה לביא: אני לבד פה עם הצוות שלי, ואתן מכירות אותו, ועם דלית, מנהלת הוועדה, אנחנו לא יכולות לבד.

עליזה לביא: אתן רואות בדיוק מה המציאות כאן.

עליזה לביא: אנחנו צריכות אתכן.

עליזה לביא: הידע שמגיע לשולחננו מקבל טיפול אבל אנחנו חייבות שיתוף פעולה.

עליזה לביא: אי אפשר, וזה נכון שיש לנו הרבה מה לגעת ולסייע.

עליזה לביא: יש פה הזנחה פושעת של שנים רבות בכל מה שקשור לנשים החרדיות בכלל ובפרט, עם השינויים העכשוויים מול התמריצים שיקבלו הגברים החרדים.

עליזה לביא: אני מברכת על זה אבל אי אפשר להמשיך ולהפקיר את הנשים החרדיות לעצמן, והחובה שלנו, כמדינה, לבוא לסייע, לאפשר לצאת מהמעגל.

עליזה לביא: יש פה סוגיות מרוכבות ורבות.

עליזה לביא: על טרכטנברג אני יושבת לפחות שנתיים עם עדינה בר שלום ואנחנו מנסות - -

יעקב אשר: אני מבקש שתזמני אותה לישיבה אצלך.

עליזה לביא: בסדר, אנחנו נעשה ישיבה ונשמע את הדברים.

עליזה לביא: אנחנו נעשה פה ישיבה על השכלה, אין ספק, על כל האפשרויות הרגשיות-תרבותיות שצריך לאפשר לבנות החרדיות לקבל את ההשכלה ולצלוח את המצוקה אבל אתה מסכים אתי שצריך פה גם לחשוב על מקומות התעסוקה משום שלבוא ולהכשיר ושלא יהיו מקומות תעסוקה, אז למה עשינו את הצעד הזה?

עליזה לביא: זה דורש גם התארגנות בתוך המגזר.

עליזה לביא: כלומר, - -

יעקב אשר: למה?

יעקב אשר: הן חייבות לעבוד דווקא במגזר?

יעקב אשר: הן יכולות לעבוד גם במגזרים אחרים בהתאמה.

קריאה: הן מעדיפות לעבוד במגזר.

יעקב אשר: בסדר, בוודאי שבתוך המגזר זה עדיף אבל המגזר הוא מצומצם.

יעקב אשר: הרי אי אפשר להתפרנס רק...

עליזה לביא: אני מבקשת ממשרד הכלכלה - עד לישיבה הבאה לקיים שולחן עגול עם הנציגות שיושבות כאן.

עליזה לביא: להערכתי, אתם מנותקים מהשטח.

עליזה לביא: אתם לא מכירים את המצוקה של הנשים החרדיות.

עליזה לביא: את באת לא מוכנה לוועדה, ממש לא, ואני מבקשת ממשרד הכלכלה גם להביא את הנתונים המפולחים מגדרית ולעשות שיעורי בית.

עליזה לביא: יש לך פה היום כתובות, יש פה נשים מרשימות.

עליזה לביא: נחשפת היום לקולות מהשטח, לנשים בעלות השכלה, ידע, דעת, יכולת לנסח את המצוקה שעולה.

עליזה לביא: אני מבקשת ממשרד הכלכלה לשבת עם הנשים ולהחליט יחד איך יוצאים לדרך.

עליזה לביא: אתם מנותקים מהחברה בישראל, הנה דוגמה בשידור חי.

יעקב אשר: אפשר לבקש עזרה במעונות ובמשפחתונים עליזה?

עליזה לביא: אפשר לבקש הכל וגם לגבי החד-הוריות, אתמול יצאה רפורמה עם החד-הוריות, רפורמה שנייחד לוועדה שתבוא ותסייע.

עליזה לביא: אני מברכת גם את שר הרווחה וגם את שר האוצר על הנתינה חסרת התקדים, על המענקים חסרי התקדים שניתנו לנשים חד-הוריות, ואני מקווה מאד שהרבה מהנושאים שטיפלנו בהם, גם הנושא של שכר מינימום, גם הנושא של כל הסיוע והקצבאות ואי ההלימה בין היכולת לצאת לעבודה, הדברים הללו נפתרים, והם נפתרים בזמן אמת וגם לכך נקדיש ישיבה בנושא של החד-הוריות.

יעקב אשר: מעונות, עליזה.

עליזה לביא: חסרים 700 מעונות במדינת ישראל, זה לא מצוקה רק של הנשים החרדיות.

עליזה לביא: גם הבת שלי, שלומדת בטכניון ויש לה תינוקת, אין לה מעון.

יעקב אשר: לא על זה דיברתי, עליזה.

עליזה לביא: אז שנייה.

עליזה לביא: זו בעיה של מדינה שלמה.

יעקב אשר: לא על זה דיברתי.

יעקב אשר: בכל מה שיש לכולם צפוף, גם אצלי יהיה צפוף, זה בסדר.

יעקב אשר: אני מדבר על כך שהעלו את הקריטריון של תשלום ההורים על המעונות לציבור החרדי.

קריאות: - - -

רן מלמד: שינו את הקריטריונים בכלל וצריך להחזיר אותם.

קריאות: - - -

עליזה לביא: אוקי.

עליזה לביא: ההערה האחרונה שלא אמרתי לפרוטוקול זה שהוועדה רואה חשיבות רבה בעידוד תעסוקת נשים חרדיות, גם מבחינת שירות תעסוקה וגם מבחינת איכות התעסוקה.

עליזה לביא: אנחנו פה בשבילכן.

עליזה לביא: תעבירו לנו את המידע.

עליזה לביא: עמליה כאן מרכזת את הנושא, אצלנו דלית, מנהלת הוועדה.

עליזה לביא: אני מבקשת את הנתונים עד לישיבה הבאה.

עליזה לביא: אנחנו נקדיש, כמו שאמרתי, בנושא של השכלה ובנושא של בריאות ואלימות במשפחה.

עליזה לביא: המשך יום טוב לכולם.

עליזה לביא: תודה רבה.