הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 19, פרוטוקול מספר 58, 2014-01-21 10:00

עליזה לביא: אני שמחה לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בנושא של יתרונות הניהול הנשי במלונאות – שילוב קריירה עם חיי משפחה.

עליזה לביא: הדיון הבוקר מתקיים במסגרת יום המגזר העסקי בכנסת.

עליזה לביא: ברוכות הבאות וגם ברכה לכל מי שתורם לעשייה, לייצור ולהתפתחות של המגזר הישראלי, של החברה הישראלית.

עליזה לביא: באמת אנחנו בדיון, כאן, רוצים לשמוע וללמוד ולראות איך אפשר עוד לסייע, לשתף פעולה גם בהקשר של הבוקר הזה אבל גם, כמובן, בהקשרים אחרים.

עליזה לביא: כבר דלית, מנהלת הוועדה החרוצה שלנו סימנה לי דברים שבאמת יהיו מתכתבים עם נושאים נוספים שלנו כאן, בוועדה.

עליזה לביא: אני שמחה מאד בכלל לראות נשים יוזמות, שותפות, פורצות דרך ומתבוננות אחרת או בעוד דרך על.

עליזה לביא: כששוחחתי עם איזה קולגה על הדיון הבוקר הוא אמר לי: לא משנה מה, בכל דבר את תמצאי את הזווית הנשית.

עליזה לביא: אמרתי לו: נכון.

עליזה לביא: יש גם ניהול תיירות נשי.

עליזה לביא: אני זוכרת שכשעשיתי את התואר הראשון שלי בגיאוגרפיה התפתחה התיירות הכפרית.

עליזה לביא: אחד הסמינריונים שלי היה על תיירות כפרית והאפיונים היו שיותר נשים בוחרות לפתח את התיירות הכפרית, מכל הסיבות, גם של השייכות ושל החיים בתוך האזור החקלאי ועוד ועוד.

עליזה לביא: אבחנתי כבר אז את הזווית המגדרית שיש גם בהקשרים הנוספים, שאולי לא הורגלנו לחשוב עליהם.

עליזה לביא: באמת התחום הזה של תיירות כפרית מאד התפתח וגם בהקשרים של זווית מגדרית, בהחלט, יש מה להתבונן וללמוד ולראות.

עליזה לביא: אני רוצה לפתוח.

עליזה לביא: אני מתנצלת, אני אצטרך לעזוב בשעה 11:00 ותחליף אותי חברת הכנסת שולי מועלם.

עליזה לביא: לי יש דיון בוועדת הכנסת שעוסק בענייני הוועדה ואני חייבת להיות בוועדת הכנסת בשעה 11:00.

עליזה לביא: אני רוצה לפתוח עם רומי, שהתכתבתי אתך הרבה.

עליזה לביא: רומי גורודיסקי, המנכ"לית הנמרצת של התאחדות המלונות, האסרטיבית.

עליזה לביא: אני מכירה אותך עוד בלי שנפגשנו.

עליזה לביא: אז הנה, אנחנו כאן, בוועדה.

עליזה לביא: בבקשה, רשות הדיבור שלך.

רומי גורודיסקי: בוקר טוב לכולם.

רומי גורודיסקי: יש גם גברים פה, בינינו.

רומי גורודיסקי: נתבקשנו לבחור את המודל לחיקוי בתחום המלונאיות ופורצת הדרך.

רומי גורודיסקי: מבחינתנו, סילבי כהן, שנמצאת כאן אתנו היום תציג את עצמה ותסביר למה היא בעצם מודל לחיקוי לשאר המלונאיות ופורצת דרך בתחום המלונאות.

רומי גורודיסקי: בבקשה סילבי.

סילבי כהן: אני רק אגיד בצניעות שמודל לחיקוי זה משהו גדול.

סילבי כהן: אני שמחתי לאורך כל הדרך בקריירה שלי לנסות ולשכנע אנשים שקריירה נשית זה משהו חיובי, על אחת כמה וכמה בענף המלונאות.

סילבי כהן: התחלתי כפקידת קבלה, באתי משום מקום ולא נאריך, זה עוד סיפור.

סילבי כהן: התחלתי בגיל 21 ועד גיל 25 לא התארחתי במלון.

סילבי כהן: רק כשהתחלתי כפקידת קבלה, בעצם לא ידעתי מה זה מלון, הלכתי אחרי איזה שהוא אינסטינקט שנתקלתי בו במקרה בגיל יותר צעיר והתחלתי כפקידה.

סילבי כהן: בגיל 29 ניהלתי את המלון הראשון שלי.

סילבי כהן: עד היום פתחתי 5 בתי מלון וניהלתי 7.

סילבי כהן: אני בת 48, אמא לשני ילדים.

סילבי כהן: את הראשון ילדתי בגיל 40 ואת השני בגיל 43.

סילבי כהן: אם לא הייתי כל כך...

סילבי כהן: אולי הייתי עושה עוד אחד אבל עכשיו כבר לא - -

עליזה לביא: הצטרף אלינו חבר הכנסת אראל מרגלית ואני מאד רוצה שהוא ישמע את סיפור החיים שלך.

אראל מרגלית: גם חברת הכנסת גילה גמליאל הגיעה.

עליזה לביא: אנחנו תמיד בוועדה פותחים בדמות של אישה ואנחנו שומעים עכשיו על מנהלת מלון "כרמים", סיפור החיים שלה, הצמיחה המדהימה והמרגשת.

עליזה לביא: אז רק תחזרי על שני משפטים.

עליזה לביא: חברת הכנסת חנין זועבי, בוקר טוב.

סילבי כהן: - - כמו שאמרתי, אני בצעירותי הייתי ספורטאית מצטיינת.

סילבי כהן: יצאתי ממה שאני קוראת "מעברה", לתוך תחום שאנשים לא חשבו שאני אעסוק בו, לתוך המלונאות, מתוך איזה שהוא מפגש אקראי עם התחום.

סילבי כהן: אני בת 48.

סילבי כהן: פתחתי, כפרויקטים, 5 בתי מלון וניהלתי 7.

סילבי כהן: יש לי שני ילדים.

סילבי כהן: את הראשון ילדתי בגיל 40 ואת השני בגיל 43.

סילבי כהן: אני עושה את הקריירה הזאת כבר מעל ל-27 שנים.

סילבי כהן: במהלך הקריירה שלי אני נפגשת עם הרבה נשים.

סילבי כהן: לצערי, מעט מדי הצלחתי לגרום להן לראות בענף הזה אתגר שהן רוצות להרים אותו ולעשות אותו.

סילבי כהן: נתקלתי בלא מעט קשיים.

סילבי כהן: לשמחתי, היו לי מעסיקים שמאד תמכו בכלל בנשים במקצוע הזה, חשבו שזה יכול להביא איזה שהוא ערך מוסף מאד חיובי למקצוע.

סילבי כהן: אני חושבת שהן צדקו אבל צריך הרבה מאד מעבר כדי להצליח בענף הזה.

סילבי כהן: אחד הדברים היותר קשים זה באמת לנהל קריירה ומשפחה.

סילבי כהן: מאחר וענף המלונאות, למי שלא כל כך בתחום, זה 7/24, זה חגים, זה בערב, זה אירועים.

סילבי כהן: זה הרבה מאד השקעה, הרבה מאד שיווק.

סילבי כהן: מנהל מלון עושה כמעט הכל או מנהלת מלון.

סילבי כהן: אני חושבת שיש מקום לתת לזה יותר משקל, לאיך אנחנו עוזרים ליותר נשים להבין שמקצוע המלונאות הוא מקצוע שיכול להתאים לנשים במקום לחפש כל מיני ניסיונות או פלונטרים למה לא נשים.

סילבי כהן: אגב, יש מנהלים שחושבים ככה וזה רע מאד.

סילבי כהן: אני מדברת על התודעה, להכניס לתודעה של מעסיקים שנשים יכולות לתת אפילו יותר כי משהו בנשים, כשנותנים להן הזדמנות, אומר להן שהן צריכות להוכיח את עצמן כל הזמן ויש לזה ערך מוסף.

סילבי כהן: הן מביאות משהו מאד מאד חיובי לתוך העבודה, לתוך הקריירה.

סילבי כהן: עבודה, יש הרבה עבודות שהן 8-16 וזה בסדר אבל צריך בשני מישורים: 1.

סילבי כהן: המעסיקים, 2.

סילבי כהן: החינוך למשפחה.

סילבי כהן: זאת אומרת, גם הבעלים צריכים לקבל סוג של חינוך למה נכון שאשה תצא.

סילבי כהן: יש לזה יתרונות שאשה תעבוד ותפתח קריירה.

סילבי כהן: למה לא צריכה להיות מלחמת מעמדות בין גבר לאשה, דברים שאני נתקלת בהם כשאני מראיינת נשים לעבודה, ואני רואה את הפספוס שנשים לא מבינות לאורך זמן מה המשמעות של הפספוס הזה, גם אם הן גדלו משפחה לתפארת.

סילבי כהן: עדין ה"אני" לא בא לידי ביטוי - -

עליזה לביא: אנחנו נרחיב בזה יותר מאוחר.

סילבי כהן: - - אני חושבת שנכון להשקיע בשני הדברים האלה מאמץ, איך לפרגן למעסיקים שמאפשרים לנשים להתקדם ולעשות קריירה בהקלות כאלה ואחרות ומצד שני, לתת סוג של חינוך תרבותי, משהו בתרבות הכוללת שיאפשר לנשים ולגברים להבין שאשה עובדת, קרייריסטית, זה משהו חיובי ותרומה טובה למשפחה.

עליזה לביא: את באמת נוגעת באחד הנושאים והמטלות של הוועדה שאנחנו באמת נשמח להרחיב בהמשך וגם לשתף פעולה כמה שיותר.

עליזה לביא: תודה סילבי, מנהלת מלון "כרמים".

עליזה לביא: קודם כל, אני רוצה לברך אתכם, חברי הכנסת גילה גמליאל ואראל מרגלית, על היוזמה ועל ההבאה של הנושא הזה אל הכנסת.

עליזה לביא: חשוב מאד מאד ואני רוצה להעביר לכם את רשות הדיבור.

עליזה לביא: אני יודעת שיש לכם איזה 8 ועדות לדלג ביניהן.

עליזה לביא: יש פה נשים מדהימות.

עליזה לביא: חברת הכנסת גילה גמליאל היתה בעבר יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, היא ידועה בפעילות שלה ובשיתופי הפעולה.

עליזה לביא: בבקשה גברתי.

גילה גמליאל: תודה רבה ליושבת ראש הוועדה, לעליזה לביא, שבהחלט הנושא שהחלטת לקדם ביום המגזר העסקי הוא חשוב ביותר.

גילה גמליאל: שמעתי את דבריך.

גילה גמליאל: אני בהחלט מסכימה.

גילה גמליאל: ענף המלונאות, נכון להיום יש רק 15% נשים שהן בהנהגה הבכירה - -

קריאה: זה לא ענף, זה תעשייה.

גילה גמליאל: בתעשייה, תודה על הדיוק, אני אשתמש בזה במהלך היום.

גילה גמליאל: - - בתעשיית המלונאות יש היום בסך הכל 15% של נשים מנהלות.

גילה גמליאל: אני חושבת שלאור העובדה ש-50% עובדות בתוך התעשייה, זה עדין מראה שאנחנו עוד רחוקות מלמצוא ולהגיע לשוויון המיוחל בענף, וצריך באמת לבחון מדוע עדין יש שם את החסם, מה בדיוק גורם לכך שזה לא מתקדם כפי שזה אמור לקבל את הביטוי.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך אותך על עצם הדיון.

גילה גמליאל: אני מאמינה שמכאן, עם סיעור מוחות, יהיה ניתן לחשוב גם על מסקנות שניקח כולנו לסיכום של היום.

גילה גמליאל: שיהיה לכן יום מוצלח.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך, כמובן, את אראל.

גילה גמליאל: הוא היוזם המרכזי של הענין.

אראל מרגלית: אנחנו יוזמים ביחד...

עליזה לביא: האמת שאצלך זה מאד עקבי וזה אחד הדגלים שהרמת.

עליזה לביא: שיתוף הפעולה, קואליציה, אופוזיציה, אנחנו כולן.

עליזה לביא: .. אגב, הוא מאד מאד פמיניסט.

גילה גמליאל: לגמרי.

גילה גמליאל: כן ירבו.

אראל מרגלית: תודה רבה.

אראל מרגלית: אני באמת רוצה לברך אותך, יושבת ראש הוועדה עליזה לביא, על זה שבחרת בנושא הזה.

אראל מרגלית: באמת, אני חייב לומר משהו על חברתי גילה גמליאל – אנחנו וגם עליזה לביא, אנחנו בוועדת הכספים בשנה האחרונה, היינו מאד מאד עסוקים בכמה נושאים שחשבנו שבמגזר העסקי צריך לתקן.

אראל מרגלית: גם בנושא של חוק הריכוזיות, גם בנושא של יוקר המחיה ומונופולים.

אראל מרגלית: אני חושב שהמגזר העסקי קיבל הרבה מאד ביקורת, ובהרבה מאד מקומות בארץ הוא הרגיש מותקף.

אראל מרגלית: אם אנחנו רגע עוצרים ומסתכלים, היום הזה הוא לתת ביטוי יחד עם התאחדות התעשיינים ו"להב" והרבה מאד מהאיגודים העסקיים, לתת ביטוי לחשיבות הבלתי רגילה שיש למגזר העסקי בשינוי החברתי בישראל.

אראל מרגלית: הוא מעסיק, העסקים הקטנים והבינוניים בארץ מעסיקים 66% מהעובדים.

אראל מרגלית: הרבה מאד מהסיפורים, כמו סיפורי המלונאות או סיפורים של מקומות, ואנחנו יודעים שישראל הוא מקום לא פשוט.

אראל מרגלית: אני רואה פה אנשים מהעיר שלי, מירושלים.

אראל מרגלית: אנחנו יודעים שיש אתגרים ביטחוניים כאלה ואחרים בזמנים כאלה ואחרים, והרבה מאד מהאנשים שוכחים שהאנשים האלה והרבה מאד נשים ביניהם, שמחזיקים את העסק, מרימים את העסק בתקופות הקשות ובעצם נותנים גם תעסוקה לאנשים וגם את החיות לעיר, וגם את מקומות העבודה הראשונים להרבה מאד מהצעירים ולהרבה מאד מגזרים.

אראל מרגלית: בעצם נותנים לכלכלה הישראלית ולהרבה מאד מהציבור הישראלי סיכוי.

אראל מרגלית: אני חייב לומר משהו לגבי הנושא של נשים בעסקים בכלל ובענף המלונאות בפרט: אני בא מתוך עולם ההייטק, לפני שהגעתי לכנסת.

אראל מרגלית: אני ראיתי איך נשים לאט לאט הופכות להיות מעובדות מצטיינות למנהלות מצטיינות ולמנהיגות עסקיות מצטיינות.

אראל מרגלית: אני חושב שהרבה מאד מהמעבר וההתבגרות של העולם העסקי הישראלי, מעולם שהוא מאד מצ'ואיסטי, ביטחוני, מאד ריכוזי, לעולם הרבה יותר פתוח.

אראל מרגלית: ישראל היא לא מבצר, ישראל היא "האב".

אראל מרגלית: "האב" במובן זה של מקום פתוח, שמשתף פעולה, שרוצה לשתף פעולה ברמה הבינלאומית, שרוצה לשתף פעולה בתוך המגזרים שלו, בתוך החברה.

אראל מרגלית: לנשים יש תרומה מכרעת בפתיחה של השיח.

אראל מרגלית: היום הזה, מה שאני מבקש מכל אחד מאתנו זה לעשות דבר נורא פשוט: להסתכל על העסקים סביבו כי כשאומרים "עסקים קטנים", הרבה פעמים חושבים על הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אראל מרגלית: אבל עסקים זה בעצם הרבה מאד מהמקומות שמלווים אותנו לאורך היום שלנו.

אראל מרגלית: זה יכול היה להיות הבית קפה בבוקר והמספרה והמאפיה והמפעל ששולחים ועובדים בו או בית המלון שאנשים מתארחים בו.

אראל מרגלית: בואו רגע נחשוב על האנשים האלה בתור יזמים ויזמיות.

אראל מרגלית: אנשים שמקימים דברים, שעומדים בקשיים שלא כל כך פשוט להקים, שהרבה פעמים צריך ללכת נגד הזרם וגם לפעמים פחות מצליח, לפעמים יותר מצליח.

אראל מרגלית: ובעיקר, על החיות ומקומות העבודה שהאנשים האלה נותנים לכל כך הרבה אזרחים בארץ, ובואו נזכור:

אראל מרגלית: אם אנחנו רוצים שהכלכלה הישראלית תצמח, שתיצור עוד מקומות עבודה, שתיתן הזדמנות לעוד מגזרים כמו המגזר הערבי והמגזר החרדי וכמו הצפון והדרום, להיכנס ולעשות הרבה מאד דברים שעושים היום בצורה יותר מוחשית במרכז, אנחנו נהיה חייבים גם כממשלה וככנסת, גם כבנקים וכמגזר פיננסי, לתת אוויר כי להרבה מאד עסקים קטנים ברחבי הארץ, הם זקוקים לחמצן, זקוקים לחמצן דחוף.

אראל מרגלית: תודה.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: תודה לשני ידידי הוועדה.

עליזה לביא: אנחנו נעבור עכשיו להיכרות יותר עמוקה עם הדברים.

עליזה לביא: תודה לחברי הכנסת שיזמו את היום.

עליזה לביא: אני חוזרת אליך, רומי, להציג את המצגת, להכניס אותנו לעולם שלכם, שאתם כל כך מכירים ויודעים.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: הצטרפה אלינו חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, בוקר טוב גברתי.

רומי גורודיסקי: אנחנו יושבים כאן, ואין לכם מושג כמה מועסקים, מה היקף המועסקים בתיירות בעולם בכלל ובמלונאות.

רומי גורודיסקי: 1 מכל 11 מועסקים בעולם עובד בתחום המלונאות.

רומי גורודיסקי: מיעוט של נשים בתפקידי ניהול.

רומי גורודיסקי: גם בישראל זה כך.

רומי גורודיסקי: 60 שניות על המלונאות: בספירת מלאי, יש לנו 356 בתי מלון ברחבי הארץ, עם 49 אלף חדרי בתי מלון.

רומי גורודיסקי: זה לא כולל את הצימרים, זה לא כולל את האירוח הכפרי שהזכרת, ולא כולל את אכסניות הנוער.

רומי גורודיסקי: 35 אלף מועסקים יש לנו כאשר 50% מתוכם הן נשים.

רומי גורודיסקי: 15% עולים חדשים, 20% חיילים משוחררים ובני מיעוטים 30%.

רומי גורודיסקי: שנת 2013 היתה שנה טובה לתיירות.

רומי גורודיסקי: היא מאד זהה לשנת 2010, לשנת 2011 ו-2012.

רומי גורודיסקי: אנחנו רואים שבכל השנים האלה, מ-2010-2013 התיירות מאד יציבה למרות המשברים ולמרות "עמוד ענן", אנחנו רואים שהתיירות מאד יציבה.

רומי גורודיסקי: חביבת התיירים היא ירושלים וחביבת הישראלים היא אילת כמו שאמרתי, מעט מאד נשים בתחום הניהול, רק 15%, ואם אנחנו משווים את זה למה שקורה בכל העולם אז באפריקה יש 47% מועסקות בתחום המלונאות והתיירות, והשיאנית היא תאילנד, עם 65% מועסקות במלונאות ובתיירות.

שולי מועלם-רפאלי: יש לנו מבט משווה על ניהול נשים בעולם?

רומי גורודיסקי: כן, יש לנו מבט משווה.

רומי גורודיסקי: גם בשכר אנחנו רואים שיש פערים בין נשים לבין הגברים שעוסקים באותם תפקידים.

רומי גורודיסקי: אנחנו רואים ששכר הנשים הוא כ-15% פחות מהגברים שעוסקים באותם תפקידים.

עליזה לביא: הממוצע הישראלי הוא 30%.

עליזה לביא: יחסית לישראל אתם במקום טוב.

עליזה לביא: אנחנו מדברות על פערי שכר של 30% במשק הישראלי.

עליזה לביא: כלומר, לא שאני שמחה על הפער הזה אבל יחסית, מהנתונים שאנחנו מקבלות פה, בשולחן.

עליזה לביא: .. חסרה לי הפירמידה.

עליזה לביא: אני שומעת ורואה שיש 50% מעובדי תעשיית התיירות שהן נשים אבל איפה זה על הפירמידה?

עליזה לביא: האם הן בתפקידי השרתות הוא האם הן נמצאות - -

רומי גורודיסקי: אנחנו כבר מגיעים לזה.

רומי גורודיסקי: בשקף הזה אנחנו רואים שיותר סוגים של אנשים בפירמידות של ה-50% זה יותר הלו-טק, זה יותר בתפקידי משק, מלצריות ומטה, ואנחנו רואים גם, כמו שאמרתי, שיש לנו 50 מנהלות של בתי מלון בלבד.

רומי גורודיסקי: מעט מאד נשים עוסקות בתפקידי גברים בתחום המלונאות, אחזקה, ניקיון, ביטחון ומטבחים.

מאירה בסוק: זה מה שהן עושות בבית.

מאירה בסוק: ..

רומי גורודיסקי: כן, מלון הוא בעצם משק בית אחד גדול.

רומי גורודיסקי: אנחנו רואים כאן שבשנות ה-90 רק 5% מתוך כלל המלונות הם מנהלות.

רומי גורודיסקי: ב-2000 אנחנו רואים שזה עדין אותו אחוז – 5% אבל בשנת 2012 וגם עכשיו, יש עליה ניכרת, ש-15% מכלל המנהלים הן בעצם נשים.

רומי גורודיסקי: למה זה קורה?

רומי גורודיסקי: בשנת 2008 הוקם פורום המלונאיות.

רומי גורודיסקי: הפורום הזה התחיל עם 27 נשים בלבד שניהלו בתי מלון.

רומי גורודיסקי: גייסנו את כולן והרמנו את הדגל, ואנחנו רואים שהיום יש לנו 50 מנהלות בתי מלון.

רומי גורודיסקי: כלומר, מ-2008 עד היום הגידול הוא ממש רציני ואנחנו מקוות, כולנו כאן יושבות ויש בינינו מנהלות.

רומי גורודיסקי: כרגע נכנסו עוד 2 מתוכן.

רומי גורודיסקי: אנחנו מקוות שבהמשך אנחנו נהיה לפחות 50% מכלל המנהלים בבתי המלון.

רומי גורודיסקי: תחומי העיסוק של הפורום - -

אורנה ובר: באיזה גילאים הנשים האלה?

אורנה ובר: מה הגיל הממוצע?

רומי גורודיסקי: אני אחטא אם אגיד שזה 45 כי יש גם צעירות מאד ויש מבוגרות מאד אבל נראה לי שמשהו בסביבות ה-40 זה המספר הנכון.

רומי גורודיסקי: מה היתרונות בהעצמה של הפורום הזה?

רומי גורודיסקי: הפורום הזה, כשהוא נפגש אחת לכמה זמן, זה החלפת מידע.

רומי גורודיסקי: החלפת מידע זה כוח.

רומי גורודיסקי: זה כוח שמשפר גם את הליכי העבודה של הנשים במלונאות, גם השיפור בתהליכי השיווק.

רומי גורודיסקי: הוא מחזק אותם ברמה המקצועית וזה נותן להם יתרון עצום בקידום האישי שלהם.

רומי גורודיסקי: אז למה אין נשים מנהלות במלונאות?

רומי גורודיסקי: הדבר הראשון, כמו שאמרה סילבי, זו קריירה תובענית מסביב לשעון, במיוחד בסופי שבוע ובחגים.

רומי גורודיסקי: כאשר כולנו כאן, רובנו, נחים בבית המלון, הם מקבלים את השירות ואנחנו עובדים כדי שיקבלו את השירות וינוחו בבתי המלון.

רומי גורודיסקי: כמו שאמרה סילבי, זו עבודה מסביב לשעון, סביבה גברית ואלה שכבר פרצו את תקרת הזכוכית הן אלה שניחנו בזכות של אינטליגנציה רגשית מפותחת ובעצם, בית מלון כמו שאמרתי קודם, הוא משק בית אחד גדול.

רומי גורודיסקי: אז מה אומרות נשים מנהלות?

רומי גורודיסקי: סילבי פתחה אבל אגיד לכם למה אני מתחברת:

רומי גורודיסקי: אני מתחברת למשפט האחרון כאן:

רומי גורודיסקי: הקריטריון היחיד צריך להיות תמיד, אבל תמיד, התפקוד.

רומי גורודיסקי: השיקול היחיד הוא השיקול המקצועי ללא אבחנה ואפליה בין גברים ונשים.

רומי גורודיסקי: אם כולנו נפנים את המשפט הזה, אנחנו נפרוץ קדימה.

רומי גורודיסקי: כולנו צריכות להפנים את זה.

רומי גורודיסקי: אז מה אנחנו בעצם רוצים, וזה השקף האחרון.

רומי גורודיסקי: אני חושבת שה"פאנץ'-ליין" מצוי פה בכל המצגת הזאת.

רומי גורודיסקי: אני מאמינה שסבסוד או מתן מענקים לנשים שיושבות בבית עם ילדים, לקדם את עצמן בתחום ההכשרה, זה הדבר הראשון.

רומי גורודיסקי: הן יכולות לשבת בבית, ללמוד, לקבל את הסיוע ולהתקדם.

רומי גורודיסקי: בנוסף לזה, כמו שציינה סילבי, אולי סבסוד של מעונות יום והכרה בהוצאות במטפלות.

רומי גורודיסקי: במשרד שלנו עובדת עם חד-הורית עם 3 ילדים קטנים.

רומי גורודיסקי: קשה לה, קשה לה, קשה לה אבל אנחנו עוזרים לה.

רומי גורודיסקי: אני בטוחה שאם היא היתה מקבלת מביטוח לאומי או מאחד ממשרדי הממשלה, אולי ממשרד הכלכלה, איזו שהיא הכשרה לקדם אותה ועזרה במעונות יום או עזרה במטפלות, המצב היה יותר טוב מבחינתה.

רומי גורודיסקי: הדאגה שלה שהיא באה כל יום למשרד, והיא באה בדחילו ורחימו אלי ואומרת לי: מחר אני לא יכולה לבוא כי יובל חולה, ויש לה 3 ילדים קטנים, מבחינתי זה להגיד לה: אל תדאגי, לכי לרופא, הכל יהיה בסדר אבל היא דואגת.

רומי גורודיסקי: את זה אנחנו צריכים לקחת ממנה.

רומי גורודיסקי: יש הרבה נשים כאלה, שאני יודעת שמאד קשה להן השילוב הזה.

רומי גורודיסקי: אז כמו שאמרתי: לתת מענקים להכשרה, לתת לאותן נשים הכרה בסבסוד בטיפול בילדים ובמעונות יום.

רומי גורודיסקי: אני לא ארחיב, תודה רבה לכם.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אני מאד שמחה על הסקירה, על המצגת אבל גם על ההיכרות עם פורום המלונאיות משום שלא ידעתי על הקיום של הפורום הזה.

עליזה לביא: אני כבר רוצה לצרף אתכם למיילינג ליסט של הוועדה משום שיש הרבה נושאים שמגיעים גם לשולחן הזה, שהייתי שמחה מאד לשמוע את חוות דעתכם כמעסיקות, כמי שמכירות.

עליזה לביא: אם זה הנושא של הוצאות הכרה במטפלת ואם זה הנושא של גיל פרישה וגם זה נושא של חופשת לידה לגברים, שיכול להקרין על כל מה שאמרת עכשיו מבחינת ההתייחסות של המשק.

עליזה לביא: רק אתמול דיברנו כאן, בוועדה לא פשוטה, שדנה בנושא של פיטורי נשים בהיריון והנתונים הקשים שהוצגו פה, בוועדה, שזה גם נושאים שמעסיקים אתכם.

עליזה לביא: אז בהחלט אשמח מאד לשתף פעולה עם הפורום שלכם וגם ללמוד באמצעות

עליזה לביא: כם כי אני חייבת לשתף שאתמול בערב היתה לי שיחה עם בן הזוג שלי, עם בעלי, ואז הוא אמר לי: אתם כל היום חושבות רק על נשים אבל את לא חושבת מספיק על המגזר העסקי.

עליזה לביא: אין כמוכן, כמי שיכולות גם לתת לי את האינפוט של מגזר עסקי ונשים כדי לאזן.

עליזה לביא: אז אני כבר מודיעה לכן שאתן מצורפות ונשמח מאד לראות אתכן גם בדיונים שמשיקים לנושאים, שמשלבים גם וגם.

עליזה לביא: בוקר טוב לך חבר הכנסת חיליק בר.

עליזה לביא: מה שלומך?

עליזה לביא: אתה רוצה להתייחס?

יחיאל חיליק בר: לא, לא.

יחיאל חיליק בר: אני בינתיים צופה.

עליזה לביא: ליאת גור היקרה, מה שלומך?

עליזה לביא: ליאת היתה סטודנטית שלי.

עליזה לביא: ליאת מנהלת הסברה והדרכה בהתאחדות המלאכה והתעשייה בישראל.

עליזה לביא: את מציגה לנו את הנושא השני.

עליזה לביא: בבקשה ליאת.

ליאת גור: המצגת שלי תעסוק בפוטנציאל הבלתי ממומש של נשים בעסקים קטנים ובינוניים, שאני מעזה לקרוא לו כשל שוק ממש.

ליאת גור: אם בעלך שאל מה עם המגזר העסקי, אז זה בדיוק הענין, שהמחסור של עסקים קטנים ובינוניים בבעלות נשים זה לא ענין של נשים.

ליאת גור: זה לא לעשות טובה לנשים, זה ענין של המשק.

ליאת גור: זה אחוזי הצמיחה של המשק וזה מספר המועסקים של המשק, וזה פשוט משאיר את הכלכלה שלנו אחורה.

ליאת גור: אני אנסה להוכיח את זה.

ליאת גור: קודם כל, שתי מילים על נשיאות הארגונים העסקיים, שאנחנו מייצגות אותו פה.

ליאת גור: שימו לב ליחס, בעצם חברים בנשיאות הזאת 13 ארגונים עסקיים שמייצגים את כלל המגזר העסקי בישראל.

ליאת גור: אנחנו זה התאחדות המלאכה, אנחנו מייצגים עסקים קטנים ובינוניים בתעשייה בעיקר ועסקים יצרניים.

ליאת גור: "להב", שמייצגים בעיקר עסקים קטנים ובינוניים בתחום השירות והמסחר.

ליאת גור: יש את התעשיינים, איגוד הבנקים ועוד ועוד.

ליאת גור: מתוך 13 ארגונים יש רק אישה אחת בנשיאות.

ליאת גור: אני מניחה שלא צריך להרחיב על כמה פעמים עולה ענין קידום הנשים על סדר היום בישיבות של נשיאות הארגונים העסקיים אבל עצם זה שאנחנו פה היום ודנים, אני מניחה שזה כבר - -

שולי מועלם-רפאלי: האישה הזאת נשלחה מטעם הארגון שלה?

שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, לכל ארגון יש בחירה את מי הוא שולח?

ליאת גור: לא, הנשיא של הארגון מגיע לנשיאות הארגונים העסקיים.

ליאת גור: רק לארגון אחד, שזה ארגון חברות משאבי אנוש יש נשיאה.

ליאת גור: כדי שתבינו, אלה הארגונים שמיוצגים בוועדות של המוסד לביטוח לאומי, בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בוועדה המייעצת של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

ליאת גור: בכל המוסדות הרגולטורים בעצם.

ליאת גור: עצם זה שיש רק אישה אחת גם משפיע על סדר היום של הארגונים האלה, על קבלת ההחלטות הרגולטוריות בקשר לאיגוד עסקים קטנים.

ליאת גור: קצת עלינו: אנחנו עמותה שמייצגת עסקים קטנים ובינוניים.

ליאת גור: הרוב הם עסקים מסורתיים של בתי דפוס, נגריות, מפעלי מתכת.

ליאת גור: יש לנו גם ארגון גדול מאד על טהרת הנשים כמעט של קוסמטיקאיות.

ליאת גור: אצלנו למעלה מ-10 ענפים דווקא יש שתי ראשות: אורנה ובר – יושבת ראש ארגון הקוסמטיקאיות, שיושבת פה, לידי ואוולין אוחנה, שהיא יושבת ראש ענף הטקסטיל - -

יחיאל חיליק בר: סליחה, כשאת אומרת "מייצגת", מה זה אומר?

יחיאל חיליק בר: הם רשומים אצלך, הם משלמים דמי חבר?

ליאת גור: כן.

ליאת גור: חלקם דמי טיפול ארגוני, על פי חוק ההסכמים הקיבוציים וחלקם דמי חבר.

יחיאל חיליק בר: 40 אלף עסקים שרשומים כ - -

ליאת גור: אני לא יודעת אם רובם רשומים אבל לפי חוק ההסכמים הקיבוציים, 40 אלף עסקים אמורים לשלם לנו דמי טיפול ארגוני.

ליאת גור: אראל כבר הקדים אותי בנוגע לפרופיל לעסקים הקטנים והבינוניים אבל היום בשום מקום בעולם אין ספק בקשר למרכזיות שלהם ולחשיבות שלהם.

ליאת גור: חצי מיליון עסקים מעסיקים כמעט מחצית מהעובדים במגזר העסקי.

ליאת גור: בכל המשק זה 66%, כמו שחבר הכנסת מרגלית אמר.

ליאת גור: 50% מהתוצר העסקי של מדינת ישראל, מחציתם רק את עצמם.

ליאת גור: זאת אומרת, מחציתם הם כמו קוסמטיקאיות שעובדות לפעמים מהבית או ספרית או קונדיטורית שאופה בבית, ורק מחציתם מעסיקים עוד.

ליאת גור: בכלל, 90% מהעסקים או מעסיקים רק את עצמם או זעירים – עד 5 עובדים.

שולי מועלם-רפאלי: 90%?

ליאת גור: כן, קרוב ל-90%.

ליאת גור: המסה הגדולה זה באמת אנשים שעובדים בשביל עצמם, Self-employed, כמו שזה נקרא.

ליאת גור: בכל העולם, באירופה, בארצות-הברית, הם נחשבים למנוע צמיחה עיקרי, בעיקר בתקופות של האטה ומיתון כי אלה עסקים שהם ממוקדי שוק מקומי, פחות מושפעים מתנועות גלובאליות והם בעצם אלה שמוציאים את המשק ממיתון ומזמנים קשים.

ליאת גור: מה קורה עם עסקים קטנים ובינוניים במדינת ישראל?

ליאת גור: רק 20% מהעסקים אצלנו הם בבעלות נשים.

ליאת גור: כשמדברים על בעלות נשים זה כולל גם בעלות משותפת.

ליאת גור: זה כולל גם עסקים שהם בבעלות משפחתית או בשותפות עם בני זוג.

ליאת גור: כשאנחנו מדברים על עסק שהוא בבעלות אישה בלבד, זה יורד ל-4%.

ליאת גור: זה שיעור נמוך מאד, תסתכלו לעומת ארצות-הברית ואירופה, שבארצות-הברית אנחנו מדברים על 44% עסקים בבעלות נשים ו-29% בבעלות בלעדית של נשים, ובאירופה 33% ו-10% מהעסקים שהם של נשים בלבד.

ליאת גור: ארצות-הברית נחשבת לחלוצה בעידוד עסקים קטנים ובינוניים ואנחנו נראה את זה בהמשך.

ליאת גור: היום גם באירופה לומדים את התכניות שלהם ואת המדיניות שהם מפעילים ומיישמים לעידוד עסקים קטנים.

ליאת גור: מה קורה אצלנו, בהתאחדות המלאכה והתעשייה: אצלנו, 60% מהעסקים הם עסקים משפחתיים כך שאחוז העסקים בבעלות נשים הוא גבוה, הוא 41%.

ליאת גור: רק 20% הם בבעלות בלעדית של נשים אבל תשימו לב שכשאנחנו מדברים על מנהלות, נשים מנהלות, למרות שיש להן שותפות ב-41% מהעסקים, רק 3% מנהלות.

ליאת גור: זה מספר מזערי.

ליאת גור: זאת אומרת, גם אם הן יורשות עסק או נכנסות לעסק המשפחתי, בדרך כלל הן מעבירות את הניהול למנכ"ל חיצוני או לאבא או לאח, לבן דוד, ולא משאירות את זה אצלן.

ליאת גור: הרבה מהן מספרות לי גם, כשאני מבקרת במפעלים, שלפעמים ספקים או לקוחות מרימים טלפון והן עונות ואומרים: שלום, אפשר לדבר עם הבוס בבקשה?

ליאת גור: זה דבר שכיח.

ליאת גור: למה בעצם אנחנו צריכים יותר נשים בעסקים קטנים?

ליאת גור: למה אני אומרת שזה כשל שוק?

ליאת גור: קודם אני אתלה באילנות גבוהים ממני ואקרא את דוח ועדת האיחוד האירופי לחברה וכלכלה מלפני שנה, שאומר שדווקא בשנת 2012 התפקיד של עסקים קטנים בבעלות נשים חשוב יותר מאי פעם.

ליאת גור: - -

עליזה לביא: סליחה רגע, פספסתי.

עליזה לביא: 4% בבעלות נשים?

עליזה לביא: מנהלות?

ליאת גור: לא, 3% מנהלות.

עליזה לביא: רק שניה, אני לא מבינה.

עליזה לביא: כתוב פה: 4 בבעלות בלעדית של נשים.

ליאת גור: רגע, נחזור עוד פעם.

עליזה לביא: 4% בבעלות בלעדית של נשים, זה מה שכתוב פה.

עליזה לביא: 3% מנהלות ו-4% - -

ליאת גור: רגע, יש שני שקפים – זה בישראל.

ליאת גור: בישראל, 20% מהעסקים הם בבעלות נשים ורק 4% בבעלות בלעדית.

עליזה לביא: ואת אומרת לי ש-3% מנהלות בבעלות נשית - -

ליאת גור: לא.

ליאת גור: הסקר הזה מתייחס להתאחדות המלאכה והתעשייה, סקר שעשינו אצלנו.

עליזה לביא: מתוך ה-20% מהעסקים הקטנים והבינוניים בישראל שבבעלות נשים, כמה עומדות בהנהלה?

עליזה לביא: אני לא מצליחה להבין.

ליאת גור: ברגע שזה בבעלות בלעדית, היא בדרך כלל המנהלת.

עליזה לביא: אז מה אמרת קודם?

עליזה לביא: שהיא לוקחת מהמנכ"ל...

ליאת גור: הנתון ההוא היה לגבי כלל המדינה.

ליאת גור: זה סקר פנימי של התאחדות המלאכה והתעשייה של העסקים אצלנו - מסגריות, נגריות, בתי דפוס, מכוני קוסמטיקה וכולי.

ליאת גור: בגלל שהרוב עסקים משפחתיים, הנשים הן שותפות בבעלות ב-41% מהעסקים, כמעט חצי.

עליזה לביא: אני אדייק את השאלה שלי: האם בעסקים שנשים יורשות ו/או שותפות מכל מיני הקשרים - -

ליאת גור: רק 3% הן מנהלות.

עליזה לביא: כלומר, מה שאת מלמדת אותנו כרגע זה שגם במצבים כאלה, הן בוחרות לקחת מנהל גבר?

קריאות: כן.

ליאת גור: בוחרות או - - -

עליזה לביא: ברור.

ליאת גור: או להעביר את זה לאח.

עליזה לביא: כי זה מתכתב עם הנתון שאת הצגת לנו, רומי.

עליזה לביא: אני פשוט לוקחת את המצגת שלך עם ה-6% שלה, זה ממש מתכתב לאורך כל הדרך.

ליאת גור: כן.

ליאת גור: אם זה כמה אחים, בדרך כלל האח הוא זה שמנהל או שמכניסים מנכ"ל חיצוני.

עליזה לביא: אוקי.

עליזה לביא: אותנו זה מחזק במשהו נוסף.

ליאת גור: אז למה צריך יותר עסקים בבעלות נשים?

ליאת גור: - -

חנין זועבי: סליחה, דילגת על המכשולים?

ליאת גור: על החסמים?

ליאת גור: לא דילגתי.

חנין זועבי: כן, חוק רישוי עסקים.

ליאת גור: אז הסדר אצלכם קצת שונה.

ליאת גור: לא, לא דילגתי על החסמים.

ליאת גור: בשנת 2012 התפקיד של עסקים קטנים בבעלות נשים חשוב יותר מאי פעם.

ליאת גור: תפקידן בצמיחה הכלכלית וביצירה ושמירה על מקומות עבודה חדשים הוא חיוני להתאוששות ולצמיחה בכל המגזר.

ליאת גור: עוד קצת נתונים, למה צריך יותר נשים: יותר נשים בעסקים קטנים ובינוניים פשוט יביא לגידול בצמיחה ובשיעורי התעסוקה במשק הישראלי בכלל.

ליאת גור: זה לא עסק רק של נשים, זה לא יעשה טוב רק לנשים.

ליאת גור: מחקרים אמריקאים מדברים על כך שעסקים של נשים צומחים פי 1.5 מממוצע הצמיחה בעסקים קטנים ובינוניים.

ליאת גור: זאת אומרת, שכשאישה כבר מנהלת עסק, היא צומחת בקצב הרבה יותר מהיר והתרומה שלה לתל"ג יותר גדולה מהמוצע של עסקים קטנים ובינוניים בכלל.

ליאת גור: היא ב-44% יותר מעסקים קטנים ובינוניים של גברים.

ליאת גור: דבר שני זה מגוון ואיזון בשרשרת האספקה.

ליאת גור: אנחנו מדברים כל הזמן על מגוון בהעסקה, שכדאי להעסיק עובדים מכל מיני מגזרים, מכל מיני לאומים ומכל מיני גזעים ומינים, אותו דבר בשרשרת האספקה.

ליאת גור: כשאנחנו קונים גם מגברים וגם מנשים, המגוון גדול יותר, יש תחרות גדולה יותר, החדשנות גדולה יותר וזה טוב למשק וטוב ללקוחות.

ליאת גור: דבר נוסף - היחלצות מעוני ועצמאות כלכלית.

ליאת גור: הבסיס לשוויון ולחופש של אישה זה קודם כל עצמאות כלכלית.

ליאת גור: ברגע שאת לא עומדת ברשות עצמך מבחינה כלכלית, את נתונה למרותו או לחסדיו של הגבר או של המשפחה.

ליאת גור: עוד דבר זה פתרונות תעסוקה מגזריים.

ליאת גור: במגזר החרדי, במגזר הערבי, שאולי יש קשיים שעדין לא נפתרו בהגעה בנגישות למקומות עבודה, עסק עצמי הוא פתרון וגם איזה שהוא פתרון לאפליה מגדרית בשוק העבודה.

ליאת גור: שכירות בשוק העבודה סובלות הרי משכר נמוך, מהטרדות מיניות, מתקרת זכוכית.

ליאת גור: ברגע שאת בוס לעצמך, את יכולה אולי לנטרל חלק מההשפעות של האפליות האלה.

ליאת גור: חסמים – אנחנו מתחילים בחינוך.

ליאת גור: כל סוכני החברות שלנו מגיל קטן מסלילים אותנו למקצועות הטיפול, למקצועות ההוראה.

ליאת גור: אנחנו רואים ילדות קטנות חולמות להיות נסיכות בוורוד ולא יזמיות בעוד שהחברים שלהן חולמים להיות גיבורי-על ומתחפשים לגיבורי-על שהם פורצי דרך ומצילים את העולם.

ליאת גור: דבר שני שנושק גם לגברים וגם לנשים אבל אני חושבת שנשים נפגעות ממנו יותר זה שאין חינוך ליזמות וחינוך כלכלי.

ליאת גור: אני חושבת שמשרד החינוך התחיל להידרש לזה בשנים האחרונות אבל עדין אנחנו יוצאים ממערכת החינוך עם הרבה מאד ידע בתנ"ך ומעט מאד ידע איך לנהל חשבון בנק, איך מתנהל עסק כלכלי, מה זה מדיניות מוניטרית ומה זה מדיניות פיסקלית וכדומה.

ליאת גור: אחד החסמים הגדולים ביותר זה קושי בגיוס הון ואפליית אשראי.

ליאת גור: אין נתונים בישראל אבל גם בארצות-הברית, גם באיטליה, נשים סובלות מאפליית אשראי.

ליאת גור: זה הולך ככה: רוב האשראי במשק הולך לעסקים הגדולים.

ליאת גור: עסקים קטנים ובינוניים מקבלים רק 22% מהאשראי העסקי בכלל - -

עליזה לביא: אנחנו ממש לא מבינות את זה.

עליזה לביא: אנחנו עושות ועדה בענין ואת הולכת להיות שותפה.

ליאת גור: אני אשמח.

ליאת גור: - - אז למרות שאנחנו 99% מהמגזר העסקי, מהעסקים, אנחנו מקבלים רק 22% מהאשראי.

עליזה לביא: כלומר, יש פער מגדרי בקבלת אשראי?

קריאות: כן, חד-משמעית.

ליאת גור: בוודאי.

ליאת גור: זאת אומרת, הפער הזה כפול ואפילו משולש אם את אישה ערביה.

ליאת גור: אם את עסק קטן, יהיה לך קשה לקבל אשראי מהבנק.

ליאת גור: אם את אישה, יהיה לך כפליים קשה לקבל אשראי מהבנק.

ליאת גור: אם אתה אישה ערביה, יהיה לך כפול שלוש קשה לקבל אשראי.

ליאת גור: כל אחד מהמגזרים, לכשעצמו, סובל מאפליית אשראי ואם את מייצגת את שלושתם, האפליה כלפייך היא משולשת.

עליזה לביא: אנחנו רשמנו את זה.

עליזה לביא: אנחנו נקיים דיון, אני רוצה ללמוד את הנושא לעומק.

ליאת גור: יש מחקרים אמריקאים וגם מחקרים של מכונים אמריקאים שנעשו בישראל - זה מדהים עד כמה אין נתונים בישראל, שאישה נאלצת להתחיל עם הון עצמי גבוה יותר כי היא לא מקבלת אשראי ולכן, היא מתחילה עם הון עצמי שהוא רק 65% מההון שעומד לרשות גבר שפותח עסק קטן.

ליאת גור: כאן כבר נקודת הפתיחה לא שווה וכך גם סיכויי ההצלחה.

ליאת גור: דבר נוסף זה מחסור בגישה לרשתות חברתיות עסקיות.

ליאת גור: המינגלינג, החברים מהצבא שאכלו מאותו מסטינג ואני פוגש אותם בבנק אחר כך ועוד כל מיני פורומים עסקיים שעוזרים לי לפרוץ דרך וליצור קשרים.

ליאת גור: וכמובן, האפליה בחוק.

ליאת גור: רומי דיברה על הכרה בהוצאות טיפול בילדים, זה דבר אחד.

ליאת גור: עוד דוגמה, אני לא אכנס לכל האפליות החוקיות אבל עוד דוגמה זה חישוב דמי לידה.

ליאת גור: עצמאית יוצאת לחופשת לידה, היא מקבלת דמי לידה על פי המחזור שלה בשלושת החודשים האחרונים.

ליאת גור: הרבה נשים לא ב"פול פאוור" בתשעה חודשי היריון, שמירת היריון, בדיקות וכולי, המחזור יורד, וכך היא בעצם מובלת אחורה בגלל שהיא ילדה ומקבלת דמי לידה מאד נמוכים יחסית למחזורים שלה או לעסק שהיא הפעילה.

ליאת גור: זאת עוד דוגמה.

ליאת גור: אני לא מדברת על דמי אבטלה לעצמאים ולעצמאיות.

חנין זועבי: יש גם בעיה ברישוי העסקים, נכון?

ליאת גור: חבל על הזמן.

ליאת גור: זה שקף שנמצא אצלכם ואני הורדתי אותו בגלל המחסור בזמן, של הויה-דולורוזה של קבלת רישוי עסק.

ליאת גור: ישראל, במדד העולמי של "דואינג ביזנס" נמצאת במקום 29.

עליזה לביא: רישוי עסקים עוד פעם מקופח מגדרית?

ליאת גור: לקבל רישיון, להחזיק עסק, לוקח - -

שולי מועלם-רפאלי: אבל זה, לצורך הענין, נכון גם על גבר.

קריאות: בדיוק, גם על גבר.

ליאת גור: גם על גבר.

עליזה לביא: השאלה אם יש גם כאן פער מגדרי בנושא של הרישוי.

מלכה מזרחי שראבי: אני מייצגת נשים עושות תיירות, ואני אדבר על זה יותר מאוחר אבל אני רוצה לומר שפה יש חוסם מאד חשוב, שאולי התעלמנו ממנו או שכחנו – תרבותי.

מלכה מזרחי שראבי: מאד חשוב, ונדבר על זה אולי אם יהיה זמן.

ליאת גור: יש עוד שלל חסמים וקצרה היריעה.

ליאת גור: יש חסמים פסיכולוגים, נשים פחות מאמינות ביכולת שלהן, לנשים יש קצת יותר חשש מכישלון.

ליאת גור: נשים בפתיחת עסק יותר מונעות על ידי צורך ולא על ידי זיהוי הזדמנויות.

ליאת גור: גבר פותח עסק, הוא רואה הזדמנות, הוא יזם והוא רוצה להצליח.

ליאת גור: הנשים בדרך כלל פותחות עסק רק כשזה כורח כלכלי, הן פשוט רוצות לפרנס את המשפחה שלהן ואת הילדים שלהן, וזה עוד חסם שהוא פסיכולוגי וקשור לחינוך.

יחיאל חיליק בר: זו אמירה אבסולוטית הדבר הזה?

יחיאל חיליק בר: זה נשמע קצת בעייתי.

חנין זועבי: זו אמירה נכונה.

ליאת גור: זו אמירה שמגובה במחקרים.

ליאת גור: יש כאן - -

יחיאל חיליק בר: מה זה אומר, שלנשים אין שאיפות - -

עליזה לביא: קודם כל, היא היתה סטודנטית מצטיינת.

יחיאל חיליק בר: אבל אני מנסה להבין את האמירה מאחורי המניעים של אישה לפתוח עסק.

ליאת גור: אני אסביר: מכון GM בארצות-הברית עושה מחקרים כאלה כל שנה על 57 כלכלות מפותחות, והוא עושה סקרים ובודק את זה כל שנה.

ליאת גור: זה לא 0 ו-100 אבל כשבודקים באחוזים, נשים פחות שאפתניות, פחות מונעות על ידי הצורך להצליח והן יותר מונעות על ידי הצורך לפרנס.

ליאת גור: זה איזה שהוא חסם תרבותי-פסיכולוגי, כן.

עליזה לביא: אנחנו מכירות את זה ממחקרים נוספים וממנעד נושאים.

עליזה לביא: כלומר, מה שהיא חוזרת, היא חוזרת על דפוסים.

עליזה לביא: דפוסים שאנחנו שומעים פה, בוועדה, ושאני יכולה לתת לך מדיון אחר שקיימנו כאן:

עליזה לביא: היום הצבא פתח 92% מהמקצועות לנשים.

עליזה לביא: הבנות הצעירות לא מגיעות, המקצועות נשארים ריקים, הן לא בוחרות לבוא.

עליזה לביא: אחד הדברים הלא פשוטים זה באמת לעשות הסללה בתיכונים.

עליזה לביא: אנחנו רואים יותר ויותר סטודנטיות שמסיימות מקצועות שהם כבר לא רלוונטיים.

עליזה לביא: אגב, מי שמתקדם יפה זה המגזר הערבי, יותר טוב מהמגזר היהודי בהקשר הזה, וגם על זה שמענו פה, בוועדה, מה המקום הזה של - - - יש כמה פרויקטים מדהימים.

עליזה לביא: הבת שלי לומדת רפואה, ויש בנות מהמגזר שלומדות אתה, הן כבר בגיל 18 יודעות בדיוק מה הן רוצות.

עליזה לביא: זה לא קורה אצלנו מספיק.

עליזה לביא: אז שמעתי גם פה, בוועדה, כמה דברים מקולגות שלך, שדווקא בגלל שאין מודלים לחיקוי, ההסללה היא מאד מאד משמעותית וחדשנית יותר.

ליאת גור: זה עוד חסם של - - מודלים לחיקוי.

ליאת גור: האם ישראל מעודדת יזמות נשית?

ליאת גור: אם זה כל כך נדרש ויש כל כך מעט?

ליאת גור: היום נדון בוועדת הכלכלה חוק עסקים קטנים ובינוניים.

ליאת גור: תעשו חיפוש למצוא את המילה "נשים" – אין.

ליאת גור: הן לא מוזכרות ולו במילה אחת.

ליאת גור: הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, אין שום פעילות כללית מיוחדת לנשים, יש פעילות מגזרית.

ליאת גור: לדוגמה: מיקרופיננס לנשים מהמגזר הערבי, שמדובר על הלוואות של 20,000 שקל אבל זהו.

ליאת גור: יו"ר הסוכנות, רן קיוויתי, גם אומר:

ליאת גור: אנחנו לא מקיימים פעילות מיוחדת לנשים, לא עושים את זה.

ליאת גור: מכרזי ממשלה - - -

עליזה לביא: רגע, מישהו רוצה להגיב פה.

ליאת גור: אם אני טועה, אני אשמח.

ארבל לוין: אני מתחום מימון לעסקים קטנים ובינוניים.

ארבל לוין: קודם כל, אני רוצה לפרט על התכנית שאמרת כי הזכרת אותה.

ארבל לוין: זאת תכנית שנתנה מעל 2000 הלוואות - -

ליאת גור: אז אפשר אולי עוד כמה דקות, רק שנסכם?

ארבל לוין: אוקי, אז רק משפט אחד: 55% מאלו שעברו בגופי השטח שלנו זה נשים.

ליאת גור: אבל זאת לא תכנית שמיועדת - -

ארבל לוין: יש קצת תכניות אבל כן באות נשים.

ליאת גור: אבל אין איזה שהוא מסלול שמתייחס לבעיות של נשים, זאת הכוונה שלי.

ליאת גור: הפעילות היא פעילות כללית שמשתתפות בה גם נשים, זה נכון.

שולי מועלם-רפאלי: איך יכול להיות שבחוק לא מופיע משהו שמתייחס לנשים?

ליאת גור: אני לא יודעת, את זה צריך לשאול את הממשלה שאישרה אותו.

ליאת גור: עוד דבר, זה מכרזי ממשלה שאין שריון לנשים ותכף אראה לכם מה קורה במדינות אחרות.

ליאת גור: לסיכום, יש היעדר כמעט מוחלט של מדיניות ומשאבים לעידוד של יזמות נשית מבחינת המדינה.

ליאת גור: האיחוד האירופי מצהיר בפירוש שכל עוד אין פילוח מגדרי של נתונים, אי אפשר לבנות מדיניות ולהקצות תכניות ומשאבים לעידוד יזמות נשית, והם גם מתעמתים עם הנושא הזה.

ליאת גור: בואו נראה מה קורה עם פילוח מגדרי, כדי להבין מה נשים צריכות ואיך אנחנו מעודדים נשים להיכנס: בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אין שום פילוח מגדרי - -

עליזה לביא: רגע, רגע.

עליזה לביא: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה היו פה לפני שבועיים והם אמרו שכל הנתונים, כי אני הגשתי חוק בענין, מונגשים לציבור בהיבטים מגדריים.

עליזה לביא: אז גם כאן חשוב שתעדכנו אותנו.

עליזה לביא: אני אומרת את זה פה לכל השותפים והשותפות.

ליאת גור: אז הנה, אני אומרת לך, אחרי חיפוש לפני ולפנים שערכנו - -

עליזה לביא: גם להגיד לנו עכשיו בוועדה אבל גם להעביר לנו בכל פעם שאתן מזהות מצוקה או נתונים שלא מונגשים, פשוט אי-מייל לוועדה.

עליזה לביא: אנחנו פה בשבילכם.

ליאת גור: - - הנתון היחיד שיש זה 8.5 עצמאיות וכל השאר עצמאים, וזהו.

עליזה לביא: אז תעבירי בבקשה נייר מסודר.

ליאת גור: - - אין נתונים.

ליאת גור: בנק ישראל, דיברנו על אשראי – אין נתונים לגבי נשים בעסקים קטנים ובינוניים.

ליאת גור: הסוכנות לעסקים קטנים, מ.מ.מ., פשוט אין פילוח מגדרי של נשים בעסקים.

ליאת גור: אנחנו לא יודעים מה המחזורים שלהן, עם איזה הון הן מתחילות, באיזה סקטורים הן מתרכזות.

ליאת גור: אין, פשוט אין.

ליאת גור: מה קורה בעולם?

ליאת גור: אז ארצות-הברית היא המובילה בענין.

ליאת גור: רק החודש אובמה מילא דווקא לרשות הסוכנות לעסקים קטנים אישה היספאנית, שהיא האישה מספר 8 בקבינט המצומצם שלו.

ליאת גור: בסוכנות לעסקים קטנים לא מזמן יצא חוק שהמטרה שלו היא לתת 5% מהמכרזים הפדרליים לנשים בעסקים קטנים ובינוניים.

ליאת גור: תבינו את גודל ההישג.

ליאת גור: בארץ, אנחנו לא מצליחים להסיג קווטה לעסקים קטנים ובינוניים במכרזי ממשלה, למרות שיש הצעות חוק לגבי זה כבר שנים.

ליאת גור: הם מדברים על לתת 5% מהמכרזים הפדרליים.

ליאת גור: תבינו שבכל מדינה, הקניין הגדול ביותר בעשרות מיליארדים זה הממשלה.

ליאת גור: ברגע שלעסקים קטנים ובינוניים אין נגישות למכרזי ממשלה, הוא מפסיד הון.

ליאת גור: יכולת הצמיחה שלו מוגבלת.

ליאת גור: יש ממש סוכנים שמסייעים לסוכנויות הפדרליות לאתר עסקים קטנים בבעלות נשים ולתת להן מכרזי ממשלה.

ארבל לוין: זה גם אין לעסקים קטנים בכלל בארץ, לא רק לנשים.

שולי מועלם-רפאלי: זה היה כבר בתוך המצגת שלה.

ליאת גור: נכון.

ליאת גור: שימו לב לגדולתו של אובמה בענין.

ליאת גור: דבר נוסף – בתוך הרשות הממשלתית לעסקים קטנים ובינוניים בארצות-הברית, שהיא לא יחידת סמך, דרך אגב, אלא היא כפופה ישירות לאובמה, יש אגף, משרד לעסקים קטנים ובינוניים.

ליאת גור: עוד בעולם – אני לא אקרא את זה, יש לכם את הפיתוח.

ליאת גור: כל ממשלות אירופה היום מתעסקות בענין הזה ומקצות משאבים ומגבשות מדיניות לפיתוח עסקים קטנים ובינוניים.

ליאת גור: המלצות: אני רוצה להתרכז בענין של ה"ג'נדר מיינסטרימינג" ועל הפיתוח המגדרי של נתונים כלכליים, שזה בעצם הבסיס, שכל עוד אנחנו לא נדע כמה נשים יש בעסקים קטנים ובינוניים, מה המחזורים שלהן ומה החסמים שאתם הן מתמודדות, כל עוד הבנקים לא יתנו לנו נתונים לגבי האשראי שמקבלות נשים, אי אפשר יהיה לגבש מדיניות ברת קיימא שאפשר להפעיל לגבי נשים בעסקים קטנים.

ליאת גור: - -

עליזה לביא: ליאת, אנחנו נעצור כאן כי אנחנו נקדיש - -

ליאת גור: בסדר.

עליזה לביא: אנחנו נעצור כאן.

עליזה לביא: את ההקראות של כל ההחלטות שקיבלנו תוך כדי המצגת שלך, באמת זיהינו כמה דברים שאנחנו רוצים יותר להעמיק ולהתמקד, הרבה מעבר לגבולות של הדיון כאן, שתכף תמשיך אותו חברת הכנסת שולי מועלם.

עליזה לביא: כבר אני אומרת לך, שאנחנו נקיים ועדה שתיוחד לנושא הזה ואני אבקש ממך להעביר לנו נייר מסודר אבל דלית ושולי יקבעו את זה בסוף הדיון.

שולי מועלם-רפאלי: רק לגבי הענין האחרון שנגעת בו, ליאת, אני שומעת פה מחבר מהסוכנות לעסקים קטנים, שהבנקים בכלל לא מתייחסים לנושאים של עסקים קטנים ובינוניים בכלל, ובתוכם לנשים.

ליאת גור: היום כבר כן מתייחסים.

שולי מועלם-רפאלי: לדעתי, צריך לנהל את המלחמה הזאת פשוט בשני קווים מקבילים, משותפים, נפרדים.

שולי מועלם-רפאלי: לעשות אותה באופן שגם האמירה תהיה כללית וגם ספציפית כדי באמת להציף את הקושי הכפול של נשים ואולי המשולש והמרובע של נשים מאזורים שונים.

מירה אלטמן: אני רוצה להוסיף משהו לנושא הזה כי אני צריכה לצאת.

מירה אלטמן: אני מנכ"לית של מרכז הקונגרסים הבינלאומי בנייני האומה.

מירה אלטמן: הי חיליק...

יחיאל חיליק בר: אני הייתי דירקטור אצלה והיא אותי עדין מפחידה.

יחיאל חיליק בר: מנהלת מדהימה ודוגמה נשית למופת בכל מדד שהוא.

מירה אלטמן: לפני התפקיד הנוכחי הייתי מנכ"לית משרד התיירות, לצערי, היחידה עד היום.

מירה אלטמן: לפני לא היו מנכ"ליות וכרגע, גם אחרי אין מנכ"ליות לצערי.

מירה אלטמן: אני באה מהתעשייה הזאת.

מירה אלטמן: ניהלתי מלון, ניהלתי רשת בתי מלון.

מירה אלטמן: הייתי סגן נשיא התאחדות המלונות.

מירה אלטמן: היום אני חברת נשיאות איגוד לשכות המסחר.

מירה אלטמן: יש לי רינג' מאד רחב גם בתעשייה הזאת ואני עשיתי לשם הסבה מקצועית, הייתי מורה, הייתי במערכת החינוך.

מירה אלטמן: אני מוכרחה להגיד שמאד נהניתי עד שלב מסוים ואחרי 13 שנים החלטתי לעשות הסבה מקצועית.

מירה אלטמן: הלכתי ללמוד ובעצם הגעתי לתעשיית המלונאות.

מירה אלטמן: אני לא חושבת שיש הרבה נשים עם רינג' כזה רחב, שבאמת התחילו מניהול מלון, הגיעו להיות מנכ"ל משרד ממשלתי והיום אני מנהלת את מרכז הקונגרסים, שזה 48 אלף מטר מרובע, זה ענק.

מירה אלטמן: זה משהו מאד גדול שמכיל בתוכו את כל הכנסים הבינלאומיים.

מירה אלטמן: אני לא רוצה לחזור, אני רוצה להגיד שאני מאד מתחברת לחסמים שהציגה פה ליאת.

מירה אלטמן: אני חושבת שהבעיה המרכזית של קידום נשים זה הנשים עצמן.

מירה אלטמן: אני חושבת שהנשים עצמן אכן רובן, מי שלא מוכנה לשלם את המחיר שאני וכל אחת מאתנו שעושה את הקריירה הזאת, משלמת.

מירה אלטמן: אני שלמה לגמרי עם הדבר הזה, ויש לי משפחה ואני נשואה ושלושה ילדים ויש לי ארבעה נכדים היום.

מירה אלטמן: אבל כן, אנחנו משלמים מחיר, והמחיר הוא לא פשוט.

מירה אלטמן: כשאני ניהלתי, הייתי מנכ"ל מלון, היו שלוש מנכ"ליות של בתי מלון, זה היה בשנות ה-90.

מירה אלטמן: היום, לשמחתי, יש הרבה יותר.

מירה אלטמן: אותו כנ"ל, אני חושבת שאפשר לראות את זה גם בכנסת.

מירה אלטמן: יש יותר חברות כנסת ואני חושבת שאנחנו רק מתקדמים למקום טוב יותר.

מירה אלטמן: בחלק מהעשייה שלי, אני מטפלת בחברות שמגיעות לפשיטות רגל ולכינוס נכסים.

מירה אלטמן: החברות האלה מגיעות לפשיטות רגל ולכינוס נכסים ולחדלת פירעון כי יש שם בעיה ניהולית.

מירה אלטמן: הניהול הוא בדרך כלל ניהול גברי, אני אומרת את זה באופן מאד ברור.

מירה אלטמן: דרך אגב, אני לא חושבת שיש ניהול גברי ונשי, אני חושבת שהניהול שלנו, וזה היתרון כשאני מדברת על ניהול נשי, שיש לנו גם וגם, לא רק.

מירה אלטמן: אני חושבת שיש לנו גם את החלק שאין מה לעשות, אנחנו מנהלות הרבה מאד קרבות והרבה מאד מלחמות ושמעתן רק את הפתיחה של חיליק שאני נורא מפחידה.

מירה אלטמן: אני אישה קשה וכולי, אז אני חיה עם האמירות האלה ואני שלמה עם העשייה שלי, ובכל מקום שאני מגיע, אני מביאה תוצאות.

מירה אלטמן: אני אומרת שוב, אני חושבת שהניהול שלנו הוא ניהול אחר, הוא ניהול שמביא גם וגם, לא רק.

מירה אלטמן: כשאני מגיעה לבנקים ומנהלת אתם משא ומתן לגבי החברות האלה, לראות איך משיגים להם אשראים ואיך פורסים את החובות ואיך באמת מצילים את החברה כדי שאותם עובדים, יהיה להם מקור פרנסה, ימשיך להיות להם מקור פרנסה.

מירה אלטמן: אני מוכרחה להגיד שזה חסם מאד רציני בתוך הבנקים, ממנכ"ל הבנק ועד מנהל הסניף ועד אותו מי שמטפל בחברה, זה חסם רציני - -

שולי מועלם-רפאלי: אתה רואה חסם כפול על נשים?

מירה אלטמן: אין לי ספק.

מירה אלטמן: אני רואה איך מתנהלים מולי ואיך אני מנהלת את המשאים ומתנים ולשמחתי, אני גם מצליחה אבל אני רואה את זה, כמה אנרגיה, כמה קושי, כמה ישיבות חוזרות אני צריכה לנהל ואני עושה את זה עם שותף, לעומת שותפי, שהסיפור הוא אחר לגמרי.

מירה אלטמן: לכן, אני חושבת שהחסמים הם מאד נכונים.

מירה אלטמן: אני חושבת שיש פה לא מעט דברים שצריכים להיעשות בחקיקה ואני מברכת על המפגש הזה.

מירה אלטמן: אני חושבת שהוועדה הזאת היא ועדה חשובה.

מירה אלטמן: עם הכל, אני חושבת שאם הנשים לא תצאנה למאבקים האלה, לא תהיינה שם ולא תבאנה את עצמן לידי ביטוי באופן הרבה יותר קטגורי, בעיניי, הקידום של הנשים יקרה, זה קורה, אבל זה קורה באינטרוולים מאד מאד רחוקים, מרוחקים אחד מהשני ואני חושבת שזה לא נכון שזה יהיה שם.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה להגיד רק מילה כי אני חייב ללכת לוועדה למעמד הילד: מה שאני למדתי פה, בהמשך למה שמירה אמרה ואני מקווה שקיבלת את המונח "מפחידה" כמחמאה כי זה היה ככה - -

מירה אלטמן: חיליק, אנחנו מכירים קצת יותר מיומיים...

יחיאל חיליק בר: - - ההיפך.

עליזה לביא: אבל תבין מה היא אמרה בעצם.

יחיאל חיליק בר: כן, לגמרי.

יחיאל חיליק בר: אני מסכים אתה לגמרי אבל גיליתי פה שני דברים: יש פה איזה שהוא קרב בין זה שיש חסמים טכניים, פרקטיים, כשנשים באות לקדם את עצמן או להתקדם בתוך העולם המשוגע הזה לבין מה שמירה אמרה ומתחבר אליך - מצד אחד, אנחנו אשמות ומצד שני, נשים פועלות מתוך תחושה לפרנס ולא מתוך תחושת יזמות ושאפתנות כמו שיש לגבר.

יחיאל חיליק בר: צריך לשים לב טוב טוב לנקודה הזאת כי העובדה היא שכשנשים מנהלות, ואני אומר שמירה עשתה מהפכות בבנייני האומה, שהרבה גברים לפניה לא התקרבו לעשות, והייתי חלק קטן בתקופה מאד קצרה של ארבע שנים אתה.

יחיאל חיליק בר: השאלה אם אנחנו יודעים שאיכויות שמביאות הנשים לתוך עולם המנהלים הן איכויות הרבה יותר טובות ובדרך כלל, הן גם עושות את העבודה הרבה יותר טוב מאתנו, הגברים.

יחיאל חיליק בר: איך אנחנו יכולים לעזור מעבר לחסמים טכניים, להתגבר על אותו באג פסיכולוגי שיש לנשים - -

מירה אלטמן: אז יש לי תשובה.

שולי מועלם-רפאלי: זה רחוק מלהיות חסמים טכניים, חיליק.

יחיאל חיליק בר: לא, דיברנו פה על חסמים טכניים קודם כל, שכשאישה באה יותר קשה לה לקבל אשראי, יותר קשה לה לקבל רישיון.

שולי מועלם-רפאלי: כן, אבל זה מבוסס על חסמים פסיכולוגים, אני אקרא להם - -

יחיאל חיליק בר: אז אני גם מדבר על זה.

יחיאל חיליק בר: השאלה איך הדבר הזה - -

קריאה: חינוך.

יחיאל חיליק בר: חינוך איפה?

יחיאל חיליק בר: חינוך בבית?

יחיאל חיליק בר: חינוך מערכתי כמו בית ספר?

שולי מועלם-רפאלי: גם תרבות וגם חינוך.

שולי מועלם-רפאלי: זה הבניה חברתית.

קריאה: זה מגיל קטן.

עליזה לביא: שמעתם מה שאלתי אותו?

עליזה לביא: אם יש לו בנות.

עליזה לביא: אז הוא אמר שבעזרת השם עוד חודשיים תהיה לו בת.

עליזה לביא: אני רוצה לשתף אתכן שהנושא של היום המיוחד שלנו כאן, ביום הבינלאומי לנשים, יעסוק בנושא של העצמה כלכלית של נשים.

עליזה לביא: אני רוצה להזמין את כולכם לעזור לנו להפיק ולעשות את היום הזה.

עליזה לביא: יש פה הרבה מאד ידע וניסיון שלכם, שנשמח מאד ללמוד ולהיעזר בכן.

עליזה לביא: כמו שאמרתי, כמה וכמה החלטות שיקבעו בסוף מתכתבות עם הדברים שאתן אמרתן אבל בהחלט נשמח לכל שיתוף פעולה, הכוונה.

עליזה לביא: זה לא כזה מסובך היום עם הטכנולוגיה, אימיילים, פייסבוק, בקשות לדיונים כאן.

עליזה לביא: אנחנו מאד רוצות לקדם ולהתקדם וכמובן, לשתף פעולה.

עליזה לביא: רק יחד נצליח לשנות.

עליזה לביא: אני רוצה להעביר את הניהול לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

עליזה לביא: קודם כל, תודה רבה.

עליזה לביא: יש לנו כאן כמה החלטות, אם תחליטי להוסיף, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: כן, גברתי.

דליה נרקיס: אני חברת נשיאות הארגונים העסקיים.

דליה נרקיס: אני בעצם השמלה האדומה היחידה שהיתה במניפה, ובשוטף אני יושבת ראש קבוצת "מנפאואר" בישראל ומנהלת גם ב"מנפאואר" העולמית.

דליה נרקיס: אני הרבה מאד שנים בעולם העבודה וקרובה מאד גם לעולם הקריירות ונשים בכלל.

דליה נרקיס: אני רוצה להתייחס לתרופות או לפתרונות שאנחנו צריכים להתרכז בהם על מנת להתמודד בעתיד עם הקשיים שמועלים עכשיו ועם החסמים.

דליה נרקיס: אני רואה נושא מרכזי בנושא התרבותי.

דליה נרקיס: רק לאחרונה פורסמו נתונים שרק 18% מהנשים מעוניינות בכלל בקידום הקריירה שלהן, שזה אחוז מזערי, קטן ומביש, הייתי אומרת.

דליה נרקיס: אני חושבת שאחת הבעיות שהחברה שלנו לוקה בהן, שעדין אנחנו שבויים בסטריאוטיפים שהאישה היא נחותה יותר, היא זו שצריכה לדאוג למשפחה.

דליה נרקיס: האישה היא זו שצריכה לממן את עלות אחזקת הילדים בגן, המטפלת ובכל המקומות האלה.

דליה נרקיס: אני עדין שומעת: לא משתלם לי לצאת לעבודה כי אני משתכרת פחות ממה שצריך לשלם לגן - -

קריאות: הרבה מאד.

דליה נרקיס: - - את הדברים האלה - -

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכל מי שהיתה אמא או העסיקה נשים או הועסקה או נגעה בעולם העבודה, חוותה, שמעה, ראתה את התיאורים האלה.

דליה נרקיס: - - אז את הדברים האלה, רבותי, צריך לקעקע.

דליה נרקיס: אני רואה את האחריות של התא המשפחתי, והיום יש כל מיני תאים משפחתיים ואני מכבדת את כולם, כאחריות לילדים.

דליה נרקיס: זאת לא אחריות בלעדית של האישה.

דליה נרקיס: זאת אומרת, אם צריך לממן משהו, זה מההכנסה של התא המשפחתי, כמובן אם יש כאלה כי יש היום הרבה מאד משפחות עם הורה אחד אז זו אחריות של התא המשפחתי.

דליה נרקיס: זו אחריות של שני בני הזוג לקחת אחריות שכשהילד חולה פעם זה נשאר ופעם זה, אבל זה מחייב שינוי תרבותי.

דליה נרקיס: שינוי תרבותי מתחיל מלמטה, עוד מהחינוך, ואני מדברת על חינוך כבר בבית הספר היסודי.

דליה נרקיס: לכן, אנחנו לא מוצאים מספיק נשים בעולם הטכנולוגיה, שהוא עולם מתגמל מאד, עולם מקדם מאד.

דליה נרקיס: כל הדברים האלה, צריך לטפל בהם בשורשים כבר בחינוך.

דליה נרקיס: אני חושבת שחלק מהמשימה של הבית הזה, מכיוון שהבית הזה חולש על הרבה מאד דיסציפלינות, זה להתחיל לטפל בחינוך ולא רק בהכוונה לחינוך טכנולוגי אלא גם בהכוונה למה שנקרא "כישורי חיים" ומשפחה, ועבודה וקריירה.

דליה נרקיס: אם נתחיל בזמן, יש סיכוי שבעוד לא הרבה זמן - -

שולי מועלם-רפאלי: 20 שנה.

שולי מועלם-רפאלי: ..

דליה נרקיס: - - נראה את הפירות של השינוי הזה.

דליה נרקיס: אגב, כשמסתכלים על הנתונים בארצות-הברית של נשים יזמיות, אחד הנתונים היותר בולטים זה בתקופה של קלינטון, שהיו שיא ימי הפריחה בעשורים האחרונים, שזה היה שנות ה-90 עד 2000, רוב העסקים שנפתחו בארצות-הברית נפתחו על ידי נשים והם אלה שגרמו לפריחה הכלכלית המשמעותית.

ליאת גור: הם הוסיפו בעשור הזה 85% - - -

דליה נרקיס: מסכימה עם הנתון הזה.

ליאת גור: העסקים הקטנים והבינוניים, לא רק הנשים.

דליה נרקיס: אני מסכימה.

דליה נרקיס: אני עובדת בחברה גלובאלית, אני מאד חשופה לנתונים האלה ואני יודעת שזה אכן כך אבל יש פער גם בקטע שאצלנו, כחלק מהנושא התרבותי, אנחנו מקדשים את הילדים ואת כמות הילדים, אז צריך לטפל בכל מה שנאמר פה קודם, בהכרה בהוצאות וכולי וכולי אבל לצד חינוך והשינוי התרבותי.

שולי מועלם-רפאלי: אני מאד מסכימה אתך.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכשדיברנו פה קודם, תוך כדי הדברים גם של ליאת וגם של הגברת שיצאה, הנושא של ההבניה החברתית, לתוכו אנחנו רואים שנכנס הכל כי כשאישה אומרת: לא משתלם לי לא רק לצאת לעבודה אלא הרבה נשים וגברים, שהם יחידה משפחתית, כמו שאמרת, עושים את החשבון שעדיף שהאמא תישאר כי כך מפסידים פחות כסף.

שולי מועלם-רפאלי: זה נוגע במה שהציגה קודם רומי על לפערי השכר, שאנחנו נפגשים אתם שוב ושוב בוועדה הזאת, שהממוצע במדינת ישראל של פערי השכר על אותה עבודה, על אותה משרה, על אותה הכשרה בין נשים לגברים הוא 30%.

דליה נרקיס: כי אמא לא תעשה שעות נוספות כי היא תצא בשלוש הביתה, וזה לא יום אחד אני ויום אחד אתה.

שולי מועלם-רפאלי: כמי שעברה פריימריז אך לפני שנה וחצי, אני חייבת להודות שאני אמא לשבעה ילדים.

שולי מועלם-רפאלי: הבעל שלי הוא איש מאד עסוק, אני יודעת רק להגיד את הכותרת שמה שהוא עושה, הוא מהנדס המערכת של טיל ה"חץ" אבל כשאני החלטתי ללכת להיות חברת כנסת, וזאת היתה המטרה, אז אני ידעתי שלמשך כמה חודשים אני "אחרוש" את הארץ.

שולי מועלם-רפאלי: פגשתי הרבה נשים וגברים, ואני מאד בצער חייבת להגיד שהשאלה שנשאלתי נשאלה לא רק על ידי גברים, גם על ידי נשים: איך את מסתדרת עם הילדים?

שולי מועלם-רפאלי: אף אחד לא שאל את חברי יוני שטבון, שמגדל במקביל אלי גם שישה ילדים, הרבה יותר צעירים מהילדים שלי כי רוב הילדים שלי הם כבר ילדים גדולים, מעל גיל 18.

שולי מועלם-רפאלי: יש לי רק שתי ילדות קטנות.

שולי מועלם-רפאלי: אף אחד לא שאל אותו, במקביל, את השאלה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שההבניה החברתית והחינוך שאת דיברת עליהם, נוגעות באושיית הדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זאת, כמי שכן מייחסת חשיבות גדולה למשפחה ולילדים ורואה בתא המשפחתי חלק מהותי מהזהות שלי כאישה, אני חושבת שאסור לנו, כנשים, ליצור את האמירה שזה או זה או זה.

שולי מועלם-רפאלי: תחליטי אם את אשת קריירה או את אשת משפחה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מאד מכבדת את האישה שהיתה פה קודם ומכיוון שהיא היתה צריכה ללכת לא קטעתי אותה אבל אני חושבת שהדבר האחרון שאני הייתי מצפה מנשים זה להגיד שנשים אשמות בזה שהן לא מספיק בתפקידי ניהול.

שולי מועלם-רפאלי: חבר'ה, צריך לעשות שינוי, השינוי הוא הרבה יותר כללי ובתוך השינוי הזה יש גם חלק שאנחנו צריכות להוביל את הבנות שלנו, גם הביולוגיות וגם את הנשים הצעירות בכלל, לעשות את הבחירות שלהן כנשים עובדות ולא לוותר על הזכויות שלהן כנשים עובדות.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לקבל בברכה את יועצת ראש הממשלה לענייני נשים, גברת ורד סווייד, ולאפשר לה לדבר.

ורד סוויד: חברת הכנסת שולי מועלם ואורחות נכבדות, אני חושבת שההערה שנתת, יש בה משהו מאד מהותי ומשמעותי – השיח החברתי.

ורד סוויד: את נתת דוגמה שהיא מאלפת על השאלות שאנחנו שואלים אישה ולא שואלים גבר.

ורד סוויד: כל אחת מאתנו עוברת את זה ואני חושבת שזה באמת צריך להיות במקביל עם החינוך של הילדים והילדות, גם החינוך הסביבתי בציפיות הכפולות בין נשים וגברים.

ורד סוויד: אני עמדתי בראש ועדה שבחנה את התאמת מקומות העבודה, בשלב ראשון את נציבות שירות המדינה, והפיכתם למקומות עבודה תומכי משפחה.

ורד סוויד: אני חושבת שזה היעד המרכזי שצריך להיות לנו, חתירה להורות שוויונית ותנאים שווים לנשים וגברים, כמו שבשירות המדינה הכירו עכשיו ביום עבודה מקוצר גם לגבר, גם לאישה, אני חושבת שרק בדרך שינוי השיח תהיה אחריות חברתית של גברים ונשים בענין.

ורד סוויד: אני רוצה גם לציין את הפעילות השוטפת והאינטנסיבית של רומי בענין, שהיא כל הזמן מעצימה ודואגת לשים את נושא הנשים על המפה בתחום המלונאות.

ורד סוויד: את הפעילות הפרטיקולרית שנעשית בירושלים.

ורד סוויד: נמצאת כאן מלכי, שיזמה תיירות של העצמה - -

שולי מועלם-רפאלי: כן, תכף היא תדבר.

שולי מועלם-רפאלי: היא הבאה בתור בדיבור.

ורד סוויד: - - אז שוב, אני רוצה להודות על הדיון הזה ומאד חשוב, לדעתי, שנעשה מעקב בשנה הבאה, לראות אם יש גידול באחוז הנשים המנהלות ובעיקר, אם יש גידול בהטמעת ערכים של מקומות עבודה תומכי משפחה.

ורד סוויד: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: גברת מלכה מזרחי, בבקשה.

מלכה מזרחי שראבי: שלום.

מלכה מזרחי שראבי: תודה לורד שמכירה בי.

מלכה מזרחי שראבי: אני מתרגשת ואני מקווה שזה בסדר.

מלכה מזרחי שראבי: הגעתי לכאן בזכות הזמנה של חברת הכנסת עליזה, שיצאה, לאחר שהצגתי את הנשים הירושלמיות שמארחות בבתים, נתתי לכם פה את המידע שלנו.

מלכה מזרחי שראבי: הנושא הזה – "נשים יוזמות תיירות" יצא בירושלים ביוזמת היועצת של ראש העיר לקידום האישה.

מלכה מזרחי שראבי: אני, אישית, פרשתי מהוראה ואני מתחילה בי מכיוון שאני רוצה להביא כאן את הנשים בגילאים שלי, שרוצות וצריכות לצאת לעבודה.

מלכה מזרחי שראבי: אני פרשתי מהוראה לפני כתשע שנים ומאז, התנדבתי ואני עדין עוסקת בתיירות, בנושא קהילה מטיילת אבל זה עסק אחר ששם אני מנהלת את הנושא.

מלכה מזרחי שראבי: פה אני מייצגת את הנשים הירושלמיות, וכאן העלו המון נושאים שחשוב לי מאד לומר: למשל, החסמים התרבותיים שעוצרים.

מלכה מזרחי שראבי: בפלייר הזה שאני מביאה, יש לנו נשים מדהימות מהמגזר הערבי, ארמניות, נוצריות, חרדיות ברמות כאלה ואחרות בעלות משפחה עם ילדים קטנים וגדולים.

מלכה מזרחי שראבי: יש לנו כמה נשים שהן, אפשר לומר, מרובות ילדים או ברוכות ילדים עם עסקים קטנים בבית.

מלכה מזרחי שראבי: אתם מוזמנים לבוא לבקר אותן, הן נפלאות.

שולי מועלם-רפאלי: כן, הוא מונח על השולחן הברושור.

מלכה מזרחי שראבי: - - אתם ממש מוזמנים כי הן נשים שמנסות לעשות עסק עצמאי.

מלכה מזרחי שראבי: כל הדברים שהועלו כאן בנושא של חסמים, כספים, אני לא אחזור על זה כדי לא להלאות אתכם כי אתם בוודאי יודעים יותר טוב ממני אפילו אבל הנשים האלה, שרוצות ומשוועות, חלקן לפרנסה, חלקן לכלכלה וחלקן לעיסוקים נוספים.

מלכה מזרחי שראבי: חלקן צעירות בגילאי הילדים שלי וחלקן בגילאים שלי, שאנחנו זקוקים באמת לעיסוק.

מלכה מזרחי שראבי: זה שאני מעל גיל 60 זה לא אומר שאני חולה וצריכה לשבת בבית.

מלכה מזרחי שראבי: אנחנו חייבות את הנושא הזה.

מלכה מזרחי שראבי: מאד חשוב לי גם לדבר על מה שאמר כאן חבר הכנסת, משהו שמאד אהבתי.

מלכה מזרחי שראבי: מכיוון שאני באה מהעם אז מחאתי כפיים, מה שלא נהוג פה.

מלכה מזרחי שראבי: חשוב מאד להסתכל על העסקים האלה כי החזון שלי תמיד, עוד לפני שהתחלתי בתיירות, הוא להעלות את כל המגזרים וקודם כל לצאת לדרך, לטייל בארץ שלנו, הנהדרת אבל כשאנחנו נמצאים מול הנשים שפותחות את הבתים שלהן, פשוט אין מילים לתאר כמה הן עוסקות בזה בצורה של עבודת קודש.

מלכה מזרחי שראבי: ומכיוון שלפעמים הם אומרים: לא משתלם לי, אני מתקשרת לגברת מדהימה, ארמנית ברובע ואני אומרת לה: אני רוצה להביא לך קבוצה אז היא אומרת לי: אבל לא משתלם לי או השנייה אומרת לי: אבל בעלי היום לא מרשה לי.

מלכה מזרחי שראבי: כשאני אומרת תרבות, פה נכנס המון הנושא של "בעלי כרגע לא מרשה לי" או הבן שלי היום לא רוצה שאני אקבל אורחים.

מלכה מזרחי שראבי: - -

שולי מועלם-רפאלי: רק יש חשיבות נורא גדולה, שוב, כמו בנושאים שאמרתי קודם, לא לבטל מסורות קיימות ויחד עם זאת, ליצור מדרגה - -

מלכה מזרחי שראבי: ודאי, חס וחלילה.

מלכה מזרחי שראבי: מסורות בעיניי מאד קדושות.

מלכה מזרחי שראבי: אני קודם כל מייצגת מסורת.

מלכה מזרחי שראבי: אנחנו באים אל משפחות להכיר מסורת, זה בדיוק מה שאנחנו עושים אבל יש אוטוריטה בבית וזה בסדר אבל דברים שאנשים מבטלים את עצמם.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

שולי מועלם-רפאלי: לכן אני אומרת שצריך בד בבד עם השמירה על מסורת שנהוגה שנים בתוך הקהילה שבה חיות הנשים האלה, לראות איך יוצרים אצלן את האפשרות להעצים את עצמן יחד עם השמירה על המסורת, שזה לא יהיה אחד על חשבון השני, לא על חשבון המסורת ומצד שני, בטח ובטח לא על חשבון הנשים שיכלו מאד לפרוח.

מלכה מזרחי שראבי: אותן נשים שמעוניינות לעבוד לא מעוניינות לוותר על המסורת.

מלכה מזרחי שראבי: ההיפך, הן מדגישות אותה כי אם יש לי גברת, חסידת גור, שמספרת איך היא חיה בתוך הקהילה שלה או משכונות כאלה ואחרות בירושלים, הן לגמרי לא, הן בהחלט מייצגות את המסורת שלהן.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: ביקשה לדבר הגברת אורנה ובר.

אורנה ובר אוזן: אני יושבת ראש ארגון הקוסמטיקאיות.

אורנה ובר אוזן: יש לי עסק עצמאי.

אורנה ובר אוזן: אחד הדברים שאני באופן אישי נתקלתי בהם זה הנושא של האשראי.

אורנה ובר אוזן: פעמים רבות הגעתי לבקש אשראי קצת יותר גבוה ממה שהייתי צריכה.

אורנה ובר אוזן: האשראי הוא ביחס למחזור שלי.

אורנה ובר אוזן: מספר פעמים שביקשתי זה לא אושר לי.

אורנה ובר אוזן: במקרה יצא לי שעסק לידי, הקליניקה שלי נמצאת בקניון שנמצא באותו בנק.

אורנה ובר אוזן: הוא קיבל אשראי עם אותו מחזור שלי, הוא קיבל ואני לא קיבלתי.

אורנה ובר אוזן: זה משהו שאני לא חשבתי אפילו על האפשרות לגשת למנהל הבנק ולדבר אתו על האפשרות למה כך או אחרת, למה אני בעצם לא מקבלת את האפשרות הזאת כי יכול להיות שדיברנו על חסמים, שמראש הבנתי.

אורנה ובר אוזן: אמרו לי שזה כך, בגלל שהמחזור שלי הוא כזה, אני לא יכולה לקבל אשראי אפילו לא באופן חד-פעמי - -

שולי מועלם-רפאלי: אז לא התווכחת.

אורנה ובר אוזן: - - לא התווכחתי.

אורנה ובר אוזן: חשבתי שזה ככה, שזה בסדר וזהו.

אורנה ובר אוזן: רק לאחר זמן שהלכתי עם היועצת הכלכלי שלי ובאתי אתה לבנק, יכולתי לקבל את מה שקיבלתי ולא רק את מה שקיבלתי אלא יותר ממה שקיבלתי.

אורנה ובר אוזן: זאת אומרת שהמחזור שהיה לי, האשראי שיכולתי לקבל היה פי 2 ממה שביקשתי ומראש קיבלתי חצי מהסכום ואני הייתי בסדר.

אורנה ובר אוזן: זה מה שרציתי.

אורנה ובר אוזן: זה אחד הדברים שאני חושבת שאני בהחלט יכולה לראות גם את ההתייחסות אלי כאישה וגם בהחלט את החסך שלי.

אורנה ובר אוזן: אם היו מחנכים אותי להבין שכשאני פותחת עסק יש לי את האפשרות לקבל, אז אולי הייתי חושבת על כך אחרת והיית מקבלת היום הרבה יותר.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

ליאת גור: בהקשר הזה רק הערה קטנה: היתה ועדת היגוי של הרשות לעסקים קטנים, שעוד היתה עצמאית ולא יחידת סמך ב-96, שחלק מההמלצות שלה היו באמת להתייחס לענין של אפליית אשראי ולפעול להכנסת יותר נשים להנהלות של הבנקים.

ליאת גור: משום מה, הוועדה הפסיקה לפעול ב-96.

ליאת גור: זו ועדת היגוי שהרשות לעסקים קטנים הקימה.

ליאת גור: ההמלצות שלה לא יושמו מאז ואולי זה משהו לטיפולו של - - - לעסקים קטנים.

ארבל לוין: זה לא משהו שקשור אלינו.

שולי מועלם-רפאלי: ליאת, את יכולה לנסות למצוא לנו את זה וננסה להציף את זה.

ליאת גור: אני אשמח.

סילבי כהן: באותו ענין, יש היום שלוש נשים שהולכות.

סילבי כהן: ..

סילבי כהן: אין שום סיבה שלא יהיה יותר קל להעביר את זה ולהתמודד עם זה.

סילבי כהן: זה נושא שצריך לפתור אותו ברמה הזאת וזה אמור להיות יותר קל.

סילבי כהן: זאת צריכה להיות פריצת דרך כי זה אמור להיות יותר קל להעביר את זה, הן צריכות לגלות בזה יותר הבנה, בטח בשוויון, שלא נדבר על הטבה כי יש גם חד-הוריות שרוצות לפתוח עסק.

סילבי כהן: אני רק רוצה להגיד דבר קטן לגבי זה: אני חושבת שזה מיזם מאד יפה, אני עודדתי כמה כאלה במצפה רמון כשפתחתי את מלון "בראשית".

סילבי כהן: יש שם כמה נשים כאלה, ואני אעבוד אתכן.

שולי מועלם-רפאלי: מעולה.

שולי מועלם-רפאלי: זה נקרא "רשתות חברתיות".

סילבי כהן: אני רק רוצה שזה ישתמע נכון.

סילבי כהן: זה מקום נוח, אני רוצה לצאת מהמקום הנוח.

סילבי כהן: זה מקום נוח שאישה תפתח בבית בית מארח.

סילבי כהן: אני רוצה לראות נשים פורצות דרך בעסקים, כמנכ"ליות גם של בתי מלון וגם של עסקים אחרים, כי זה בעצם להישאר - -

שולי מועלם-רפאלי: כן ולא.

מלכה מזרחי: לדעתי זה לא בדיוק נוח.

שולי מועלם-רפאלי: יש פה אמירה מאד משמעותית, כשאת תיכנסי פנימה ותגלי מי האנשים האלה, אז תביני את גודל הפריצה, גם הקהילתית שהן מובילות.

סילבי כהן: - - אני מסכימה אבל יותר קל לנהל בית ככה וזה בסדר.

שולי מועלם-רפאלי: מעולה.

שולי מועלם-רפאלי: אני בעד לתמוך בנשים שמוצאות את הדרך שמתאימה להן.

סילבי כהן: אין בעיה, בשמחה אבל בואו נקל עליהן אם הן רוצות להיות במקום - -

שולי מועלם-רפאלי: מירה בבקשה.

מירה מינס: שלום לכולם.

מירה מינס: אני הייתי במשך שנים רבות מנכ"לית של "ברליץ" ישראל, עד לפני שנה.

מירה מינס: אני כאן בכובע של חברת נשיאות באיגוד לשכות המסחר והקמתי תחת הגג הזה, עם אישה מקסימה בשם בת-שבע שטראוכלר את פורום נשים בקריירה ועסקים של איגוד לשכות המסחר.

מירה מינס: הפורום התכנס, ואני רוצה להציג את זה בהמשך לשאלה של האם ישראל מעודדת יזמות נשית.

מירה מינס: אני רוצה להציג איזו שהיא פלטפורמה שאנחנו בנינו, שלטעמי ואולי עדין בקטן מדי, עושה את זה מפני שזה בדיוק בדיוק המטרה של הפורום.

מירה מינס: הפורום הזה מתכנס כל חודשיים וחצי, שלושה חודשים.

מירה מינס: מגיעות אליו בין 80 ל-100 נשים, רובן נשים שהעזו ועשו את זה והקימו עסקים מכל מיני סיבות אבל הן שם, בזירה הזאת, בג'ונגל העסקי הזה, מתוך ידיעה שעם האתגרים שיש בתוך הג'ונגל העסקי, לנשים יש עוד כמה אתגרים שלגברים אין.

מירה מינס: הפורום בא לענות על שלושה דברים מרכזיים: אני חושבת שאחד הדברים הכי משפיעים לנשים להעז, ולא רק להעז ולפתוח אלא אחר כך להתמודד ולהתמיד ולהמשיך ולא להישבר - -

שולי מועלם-רפאלי: בתחילת דרכנו בוועדה הוצגו פה נתונים על כמה נפתחים אבל כמה שורדים או כמה נשארים או כמה צומחים אפילו, והם לא היו נתונים.

שולי מועלם-רפאלי: ..

מירה מינס: ולכן, הסיפור של ההתמודדות, מבחינתי, הוא סיפור מאד משמעותי.

מירה מינס: המטרה הראשונה של הפורום הוא לגרום לאותן נשים לשבת ביחד באותו חדר עם עוד נשים שעשו את זה, עם עוד נשים שהתמודדו ולחזק את יכולת ה"נטוורקינג" שלהן, שזה לא מובן מאליו כי אנחנו ממש מאמנות שם ומביאות מרצים שיאמנו שם וגילינו שלפעמים אפילו הפעולה הפשוטה ביותר של לגשת למישהו ולהגיד: שלום, אני דליה כהן, פתחתי עסק בשנה שעברה שעושה ככה וככה, היא לא מובנת מאליה וזה נשאר הרבה פעמים בתוך השכונה והסביבה הקרובה.

מירה מינס: אז 1.

מירה מינס: זה באמת הנושא של אומנות ה"נטוורקינג", איך שאני קוראת לה.

מירה מינס: 2.

מירה מינס: זה היכולת של הנשים, ומכל פורום אנחנו נותנים למשהו כמו 10 נשים במה להציג את עצמן ולדבר בפני כל הפורום.

מירה מינס: הדבר השלישי הוא המפגש עם "רול מודלס".

מירה מינס: עם נשים שעשו את זה, פרצו דרך והצליחו.

מירה מינס: בכל פורום אנחנו מזמינות שתי נשים כאלה אז עד היום הגיעו יעל ארד ודליה נרקיס שהיתה פה, ואיריס בק ופנינה רוזנבלום, וחברת הכנסת איילת שקד, שדיברה על המעבר מהזירה העסקית או הזירה הפרטית לזירה הציבורית תוך כדי שהיא אישה צעירה שבונה את המשפחה שלה.

מירה מינס: אני חושבת שהנושא של "רול מודלס", שזה מבחינתי הכי הכי חשוב, הוא באמת סופר קריטי בהשפעה וביכולת, וכל פלטפורמה שאנחנו יכולים לייצר כדי לעודד נשים שעשו את זה, להראות שהן עשו את זה, לעודד וליצור את הקשר עם נשים שקצת חוששות, זה מבחינתי אחד הדברים המרכזיים.

מירה מינס: סיפורון קטן – אני גם אמא לתאומות בנות 10.5 ולתינוק בן שמונה חודשים.

מירה מינס: לפני כמה ימים אני חוזרת הביתה בשעת ערב מאוחרת מיום עבודה והבנות אומרות לי: אמא, הרווחנו 45 שקלים.

מירה מינס: אז שאלתי אותן: איך?

מירה מינס: אז הן אמרו: זיהינו שבשכונה, אם נעשה ופל בלגי, זה ילך מעולה.

מירה מינס: אז לקחנו את המכשיר, עשינו ופל בלגי והלכנו למכור.

מירה מינס: אז אומרת: אני חושבת שהן נולדו דווקא עם הרצון היזמי, אני מקווה שלא יהרסו להן את זה.

שולי מועלם-רפאלי: אחרונת הדוברות, שרון מאיר ממשרד התיירות, ואז אנחנו נסכם.

שרון מאיר: בוקר טוב לכן.

שרון מאיר: אני גם הממונה על מעמד האישה במשרד התיירות, אני יועצת משפטית במשרד התיירות אבל אני באתי, בעצם, כשאני עשיתי הכנה לדיון הזה אני באתי כדי להביא אותי כדוגמה למישהו שצמחה מלמטה והגיעה להישגים.

שרון מאיר: אני חושבת שהמלונאיות הציגו את עצמן יפה אבל אני רוצה לחבר בין החצי הראשון של הדיון לחצי השני של הדיון כי אני חושבת שדווקא הציגו כאן נתונים מאד זעומים לגבי עסקים קטנים ובינוניים, בכלל, בבעלות נשית.

שרון מאיר: דווקא בתחום התיירות זה כן מקום שמתפתח והולך וגדל, והבאתם לכאן דוגמאות.

שרון מאיר: יש לי עוד הרבה דוגמאות בכל הארץ.

שרון מאיר: יש במצפה רמון ויש בירוחם ויש את מרים הבדואית, אם מישהו שמע עליה.

שרון מאיר: יש המון יזמויות קטנות שמתפתחות בתחום התיירות, ודווקא זה המקום שאין בו תקרת זכוכית כי מי שמחליטה לעשות את העסק שלה בבית, היא עושה ואין מי שאומר לה איפה לעצור כי היא יכולה להתפתח והיא יכולה לגדול והיא יכולה להגיע רחוק.

שרון מאיר: יש שם אפשרויות בלתי מוגבלות וגם היכולת לשלב בין משפחה לעבודה, זה לא בושה.

שרון מאיר: אנחנו נשים, אנחנו כן רוצות לשלב בין המשפחה לקריירה וזאת בעצם ההזדמנות הטובה.

שרון מאיר: אני מאד מתחברת לדברים שנאמרו כאן, בין היתר בנושא של מימון עסקים קטנים ובינוניים כי אם יש נשים כאלה שרוצות לפתח עסק בבית והבנק לא מאמין בהן ומשרדי הממשלה לא מאמינים בהן, כנראה ששם המקום לעשות את האפליה המתקנת ואני מברכת על כך.

שרון מאיר: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: אחרונת הדוברות, עורכת הדין אסתר אליאס מהנציבות לשוויון הזדמנויות בעבודה.

אסתר אליאס: אני רק רציתי להוסיף משהו קטן בהמשך לדבריה של ורד ויו"ר הוועדה על ענין של קידום הורות שוויונית, שהרבה פעמים גברים רוצים לקחת חלק ולצאת מוקדם ולצאת לחופשת לידה והם חוששים שמעסיקים לא יקדמו אותם.

אסתר אליאס: חשוב לחזק מעסיקים לאפשר לגברים לצאת ולהשתתף בהורות שתקדם נשים.

שולי מועלם-רפאלי: ואולי המעסיקות הנשים, הן יהיו אלה שיובילו את העידוד לכל המעסיקים לאפשר הורות שוויונית גם לאבות וגם לאימהות.

שולי מועלם-רפאלי: אני אסכם את הדיון - -

קריאה: כמה חברות כנסת יש?

שולי מועלם-רפאלי: 27.

קריאה: את חושבת שזה מספיק?

שולי מועלם-רפאלי: אני ממש לא חושבת שזה מספיק.

שולי מועלם-רפאלי: אני אשמח ליותר ויותר נשים בכל מקום.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאנחנו פועלות בשני מישורים במקביל: מישור אחד, שמדבר על תיקון אבל לא עוולות או נקודות שצריכות תיקון ביחס לנשים.

שולי מועלם-רפאלי: דרך נוספת או מסלול מקביל, שהוא המסלול המהותי של לקדם כמה שיותר נשים בצמתים של קבלת החלטות.

שולי מועלם-רפאלי: לדעתי, זה הדבר המרכזי.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שככל שתהיינה יותר נשים בצמתים של קבלת החלטות, נשים תבאנה יותר לידי ביטוי בהרבה יותר גופים.

שולי מועלם-רפאלי: זו היתה תשובה קצרה לגברתי.

שולי מועלם-רפאלי: תודה לכולכן, גם על ההיכרות הזאת עם עולמות שאנחנו נחשפים אליהם פה שוב ושוב.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נסכם את הדיון בקריאה של הוועדה לקידום מעמד האישה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נקיים ישיבה בהשתתפות שר התיירות בנושא קידום נשים בתעשיית המלונאות, העלאת אחוז המנהלות וקידום של תיירות כפרית נשית.

שולי מועלם-רפאלי: כל רעיון של קידום יוזמות נשיות בתיירות יתקבל בברכה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו, כמובן, פורום המלונאיות או הנשים שעוסקות במלונאות יוזמן לפה על בסיס קבוע לדיוני הוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שיש לכן הרבה מאד מה לתת לדיונים שמתקיימים כאן.

שולי מועלם-רפאלי: הוועדה תקיים ישיבה בנושא אפליית אשראי.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מבקשים לקבל מכל מי שיש לה נייר עמדה בנושא הזה וגם המלצות אופרטיביות, איך אפשר להתקדם להשוואת הדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: בוועדה הזאת נבקש גם שמנכ"ליות ומנכ"לי הבנקים יגיעו.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נפנה למרכז המחקר והמידע של הכנסת בבקשה שהם יערכו מחקר על נשים בעסקים קטנים ובינוניים, קצת לקבל נתונים.

שולי מועלם-רפאלי: המ.מ.מ.

שולי מועלם-רפאלי: של הכנסת הוא אחד הגופים המחקריים המשמעותיים ביותר שיודעים לעשות עבודת עומק מאד גדולה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאחרון אבל אולי ראשון, שבראש ובראשונה אנחנו צריכים להמשיך לפעול לשינוי של השיח החברתי, התרבותי.

שולי מועלם-רפאלי: ההבניה החברתית והחינוכית במדינת ישראל, שתביא באמת ליותר פריצה של נשים, יותר העצמה של נשים, יותר הסללה של נשים צעירות למקומות של להגיע יותר גבוה גם בעולם של עסקים, גם ביכולות העסקיות, שכנראה בכל זאת טבועים בכל אחד מאתנו ורק אנחנו בוחרים אם לפרוץ אתם או לא ולקדם את הנושא של הורות שוויונית ואחריות משפחתית משותפת לאבות ואימהות כאחד.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולכן.