הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 19, פרוטוקול מספר 29, 2013-07-22 10:00

עליזה לביא: בוקר טוב, אני מבקשת להתחיל.

עליזה לביא: יש לנו יום עמוס, עמוס ואנחנו נרצה למצות עד תום את המפגש החד פעמי המרגש, ההיסטורי הזה כאן בכנסת ישראל.

עליזה לביא: אני מבקשת מכולם ומכולן לתפוס את מקומם.

עליזה לביא: עמלנו קשה כדי לאפשר לכמה שיותר לבוא, להשתתף, להיות חלק מהבוקר הזה.

עליזה לביא: מלווים אותנו גם רבים ורבות דרך ערוץ האינטרנט של כנסת ישראל.

עליזה לביא: ברוכות וברוכים הבאים לוועדה החגיגית, למפגש החגיגי, לישיבת הוועדה החגיגית של הוועדה לקידום מעמד האישה לכבוד המתמודדות לרשות הרשויות המקומיות ולרשימות לבחירות המוניציפאליות.

עליזה לביא: בוקר טוב אדוני השר, תודה שאתה איתנו הבוקר הזה.

עליזה לביא: לפני שאני מעבירה לך את רשות הדיבור, אתה היית יושב ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ובאמת יצקת תכנים שעד היום אנחנו ממשיכות אותם, והיית למעשה הגבר היחידי ששימש בראש הוועדה והתעקשת להיות בוועדה הזאת, ובטח גם על כך תרחיב בדברים שלך.

עליזה לביא: זה יום חג לנו.

עליזה לביא: יום שבו למעשה מתמודדות נשים רבות גם לעמוד בראש רשימות, 34 נשים עומדות וזאת מהפכה.

עליזה לביא: זה צעד גדול מאד.

עליזה לביא: הרבה מאד כתוצאה מעבודה של ארגונים בשטח, רובם הגדול נמצא פה – ארגון כ"ן והשדולה, ועוד ועוד ארגונים ופעולות ויוזמות גם של נשים בודדות שלקחו על עצמן לקדם נשים בערים ובמועצות המקומיות, ולבוא ולהפוך את המרחב הפרטי של הזירה הציבורית, ליותר נשים.

עליזה לביא: אנחנו נדבר כאן הבוקר על התהליך הזה, על הבולטות של הנשים בבחירות המוניציפאליות, נשאל שאלות ונבקש לקבל תשובות.

עליזה לביא: אנחנו נדבר על התנאים שמאפשרים את המהלך הזה ואת המהפכה הזאת.

עליזה לביא: אנחנו נדבר גם על כשלים אפשריים ועל מודעות לאותם כשלים.

עליזה לביא: נשאל האם זאת אופנה חולפת, רגעית, או שלמעשה זה שינוי עמוק, בעל השלכות רחבות על הנראות של נשים, על הבולטות שלהם, על העשייה, על השותפות כאן בחיי המדינה שלנו.

עליזה לביא: עלו הרבה מאד שאלות מהסבב שעשינו בין המתמודדות שנמצאות כאן, וחלקן העבירו לנו שאלות שבעזרתן למדנו להכין את היום הזה.

עליזה לביא: אני חייבת לומר לכן שהמצוקות עולות באופן מאד מאד דומה וזהה בין המתמודדות, אם זה בעיר קטנה ועיר גדולה, מועצה מקומית, ושאלות לא פשוטות שכל אחת מתמודדת איתן, מי שרצה פעם ראשונה, מי שרצה ברשימה עצמאית, מי שהיא חלק מקבוצה, מי שייכת לקבוצה יותר גדולה שמלווה.

עליזה לביא: השאלות הן בסופו של דבר די דומות, די זהות, ולרובן אני מקווה שתמצאו מענה ותראו את היום הזה כיום מצד אחד כתמיכה וחיבוק, אבל גם כצידה לדרך שאנחנו מבקשים ומבקשות להעניק לכם.

עליזה לביא: זו רק התחלה.

עליזה לביא: הדרך עוד ארוכה עד הבחירות ובטח גם אחריהן, ואנחנו כאן, כל חברות הכנסת שנמצאות כאן והשר כמובן ועוד חברים וחברי כנסת שיצטרפו אלינו.

עליזה לביא: אנחנו פה בשבילכם ובשבילכן.

עליזה לביא: אני תמיד כשאני רוצה לחשוב על דמות פוליטית מרתקת, אני חוזרת לגברת רוזוולט.

עליזה לביא: בשנת 1934 שאלו את הגברת רוזוולט – האם יתכן שבארצות הברית תהיה נשיאה אישה.

עליזה לביא: והגברת רוזוולט, בשנת 1934 אמרה שעוד לא בשלו התנאים.

עליזה לביא: עוד לא בשלו התנאים כי אין הכרה ציבורית בנשים ובמעמד שלהן, אבל היא אמרה שיבוא היום ותהיה הכרה ציבורית וברגע שתהיה הכרה ציבורית, היא אמרה זה לא שנשים לא יכולות, זה לא שהן לא מסוגלות, זה לא שאין להן את הכלים ואין להן את הידע ואת היכולות, אבל אין להן הכרה ציבורית.

עליזה לביא: והיא מסיימת את הנאום שלה בשלושה משפטים שאני רוצה לקרוא אותם, מהנאום שהיא נותנת לתחנת הרדיו בשאלות הללו והיא אומרת: "אישה אינה יכולה לנצח לבד במלאכה, היא צריכה את ההכרה הציבורית שהיא ראויה והיא עוד תגיע יום אחד" ואני מזכירה לכם, השנה היא שנת 1934.

עליזה לביא: "אני תקווה שכשזה יקרה לא נדבר רק על קולה של אישה.

עליזה לביא: אני תקווה שיום זה יתגשם רק כאשר אישה תיבחר כאינדיבידואל, בזכות הכישורים שלה, בזכות האמון שרוב הציבור ירכוש לה וליושרה שלה וליכולת שלה כאדם".

עליזה לביא: אנחנו ברות מזל שאנחנו חלק מדור שעושה מהפיכה ויש בו הכרה ליכולות של נשים, כל אחת ואחת היא אינדיבידואל ובטח כיחד פורץ מסגרות דרך ומשנה סדרי עולם.

עליזה לביא: שיהיה לנו יום מוצלח, בוקר מוצלח ועוד נחזור ונדבר על הדברים.

עליזה לביא: בבקשה, אדוני השר, רשות הדיבור שלך.

גדעון סער: תודה, אני מודה ליושבת ראש הוועדה, לד"ר עליזה לביא, על ההזמנה ואני חושב שהכינוס הזה חשוב.

גדעון סער: אני אבהיר מדוע לדעתי, ובכלל אני שמח לחזור לוועדה הזאת.

גדעון סער: אני חושב שעשינו כברת דרך מאד משמעותית.

גדעון סער: יש כאן גם את יושבת ראש קודמת של הוועדה, חברת הכנסת גילה גמליאל.

גדעון סער: עשינו כברת דרך מאד משמעותית, אבל לא עשינו כברת דרך משמעותית בנושא שאנחנו דנים בו היום.

גדעון סער: הייתה התקדמות אדירה בנושא חקיקה שנוגעת לעולם העבודה בהיבטים שונים, הארכנו כאן את חופשת הלידה בשכר אחרי יותר מ-50 שנה.

גדעון סער: יוזמה שבאה מאיתנו, לא באה מהממשלה בשעתו.

גדעון סער: עשינו הרבה מאד תיקונים שנועדו להגן על נשים בהריון, על נשים לאחר לידה, על נשים בעולם העבודה בכלל.

גדעון סער: אבל אני חושב שהכינוס היום נוגע בנקודה שאנחנו חייבים לתת עליה את הדעת.

גדעון סער: אני תמיד האמנתי שהמאבק לשוויון בין המינים הוא לא מאבק של נשים בלבד.

גדעון סער: הוא מאבק של נשים ושל גברים שרוצים לחיות בחברה מתוקנת, וכל אחד מסתכל על הבנות שלו ומסתכל על רעייתו ובת זוגו, והוא רוצה שהן תהננה מחברה שיש בה שוויון בכל המובנים.

גדעון סער: והתפקיד הזה הוא תפקיד של הוועדה הזאת.

גדעון סער: הוועדה הזאת צריכה להיות הקטר שמוביל את המאמץ הזה, ואני תולה תקוות, נפגשנו גם בתחילת הכהונה, ונתתי לעליזה את העצות הכי טובות שאני יכול לתת, ואני אשמח לסייע גם בעתיד, כדי שהוועדה הזאת תהיה כפי שהיא צריכה להיות, אחת הוועדות הכי חזקות בבית הזה, ואני משוכנע שכך יהיה.

גדעון סער: בנושא שהתכנסנו, אני ביקשתי לקבל נתונים וקיבלתי נתונים.

גדעון סער: אנחנו יכולים לדבר על תת ייצוג של נשים בתפקידים נבחרים בשלטון המקומי, וזאת אפילו תופעה בולטת, אם נשווה אותה לייצוג במישור הלאומי.

גדעון סער: גם שם אין ייצוג שוויוני, אבל הנתונים הם נתונים כבר הרבה יותר טובים מכפי שהם קיימים בשלטון המקומי.

גדעון סער: מתוך הנתונים, שאני ביקשתי שיתייחסו לשתי מערכות הבחירות האחרונות, רק 5% מכלל המתמודדים לתפקיד ראש רשות היו נשים, דהיינו 95% היו גברים.

גדעון סער: 17% מהמתמודדים למועצות של הרשויות המקומיות, מועצות הערים, מועצות מקומיות, היו נשים.

גדעון סער: נתונים לא שונים באופן מהותי גם במועצות האזוריות ובסופו של דבר, מבחינת הנבחרים או הנבחרות, אז בממוצע אנחנו מדברים רק על 12 מחברי המועצות הן נשים.

גדעון סער: אם אנחנו מדברים על רשויות לא יהודיות, אז הנתונים הם עוד יותר נמוכים.

גדעון סער: אי אפשר לומר שחל שינוי, או שיש איזו שהיא התפתחות של שינוי משמעותי בנתונים הללו, וזה דבר שמחייב פעולה.

גדעון סער: אם אנחנו מסתכלים על הכנסת, אנחנו רואים גידול.

גדעון סער: בכנסת הזאת יש יותר ייצוג של נשים מכפי שידענו בכנסות הקודמות.

גדעון סער: אני חושב שמדובר במגמה, אני חושב שמדובר ביותר מודעות מכפי שהייתה.

גדעון סער: אנחנו רחוקים, כמו שאמרתי מייצוג שוויוני, אבל המודעות הזאת קיימת והיא קיימת ברמת המפלגות כשהן באות להרכיב, בין אם זה בהליך של בחירה ובין אם זה בהליך של הרכבה, שהוא לא הרכבה דמוקרטית, הן מודעות לנושא הזה שחייב להיות ייצוג לנשים.

גדעון סער: בממשלה עדיין יש ירידת מדרגה לעומת הייצוג בכנסת, עדיין אין תרגום אפילו של הנתונים של הייצוג בכנסת, לייצוג בממשלה, אבל בשלטון המקומי, כפי שאמרתי כאן, הנתונים הם נתונים מאד נמוכים.

גדעון סער: ולכן הכינוס הזה הוא כינוס חשוב מאד, הוא כינוס שבא בעיתוי נכון.

גדעון סער: אולי אפילו היה יכול להיות קצת יותר מוקדם, אבל עדיין בשלב שבו ניתן להשפיע.

גדעון סער: הדבר הפשוט ביותר כדי להשפיע, זה לקרוא למפלגות, בין המפלגות שבוחרות בהליך של בחירות את הרשימות, לבין מפלגות שאינן בוחרות אבל מרכיבות, לכלול נשים ולא לכלול נשים כקישוט או כעלה תאנה, שיהיה מקום אחד ברשימה, אלא לכלול נשים באופן ראוי ברשימות שלהם, ולקרוא לציבור, אני חושב שחשוב שהנושא הזה יקבל ביטוי בהצבעה.

גדעון סער: זאת אומרת שהוא יהיה שיקול בהצבעה.

גדעון סער: שכל בוחר או בוחרת שמאמינים באותם ערכים שאנחנו מאמינים, כאשר הוא ניגש להצביע, ישקול האם הרשימה מבטאת ערכים של שוויון.

גדעון סער: הייצוג ההולם הוא בסך הכל בא לתת ביטוי לערך של שוויון בין המינים, ובצורה הפשוטה ביותר אני קורא לציבור לא להצביע לרשימות שאין בהן נשים.

גדעון סער: פשוט להימנע מהצבעה לרשימות שלא כוללות נשים.

עליזה לביא: אתה חושב שיש מקום לחוקק חוק?

גדעון סער: אני אתייחס גם לזה.

גדעון סער: אבל אנחנו נמצאים בשבוע האחרון של הכנסת, לא יהיה כבר חוק שמתייחס לבחירות הקרובות.

גדעון סער: איך אפשר להשפיע על הבחירות הקרובות?

גדעון סער: אם תהיה תנועה כזאת, והיא תהיה תנועה שיש לה ביטוי עממי ויש לה ביטוי באינטרנט ויש לה ביטוי במודעות, שכל אחד ישאל את עצמו את השאלה הזאת.

גדעון סער: כל אחד וכל אחת תשאל את הרשימה הזאת - האם אני יכולה להצביע לרשימה שהיא כולה על טהרת מגזר אחד?

גדעון סער: לא.

גדעון סער: התשובה היא באופן ברור לא.

גדעון סער: אנחנו לא מאמינים בדרך הזאת, אז לא יכול להיות.

גדעון סער: יש מאבקים מאד קשים, יש גם מאבקים שאני מכיר אותם מהחיים הפוליטיים בתוך המפלגות, על כל מקום שהוא ריאלי.

גדעון סער: אבל אם המפלגות תדענה שהדבר הזה יכול לפגוע בהן, בהצבעה של האזרחים, הדבר הזה גם ישפיע, ולכן עכשיו זה הזמן בדיוק.

גדעון סער: יש לנו עד חודש ספטמבר, בין יום הכיפורים לסוכות מוגשות רשימות, זה כמעט חודשיים ימים לייצר תנועה כזאת, שהכינוס היום של הוועדה יכול להיות נקודת הזינוק שלה, שקורא לציבור לקחת את השיקול הזה משיקולי ההצבעה שלו, ולא להצביע לרשימה שהיא רשימה שלא כוללת נשים, ואני מתכוון במקומות הריאלים, לא במקומות שאינם ריאליים.

גדעון סער: האם צריך לחוקק חוק שיבטיח את היעד הזה?

גדעון סער: אז קודם כל כפי שאמרתי זה בכל מקרה לא ייתן לנו מענה לבחירות הקרובות שמתקיימות בדיוק עוד שלושה חודשים.

גדעון סער: היום אנחנו ב-22 ביולי, ב-22 באוקטובר מתקיימות הבחירות ברשויות המקומיות.

עליזה לביא: גם ט"ו באב היום.

גדעון סער: את זה אי אפשר לשכוח.

גדעון סער: אני העליתי על זה מיד סטאטוס אתמול, איך שנכנס התאריך העברי.

גדעון סער: וזה גם זמן טוב, אם כיוונת לקיים את כינוס הוועדה בט"ו באב, אז זה בכלל חכמה.

גדעון סער: אבל אני אומר לגבי חקיקה.

גדעון סער: אפשר למצוא דרך לעשות את זה בחקיקה.

גדעון סער: בשעתו אני העברתי בקריאה ראשונה חוק, והיו איתו קשיים עם הלשכה המשפטית, שהתייחסו לייצוג הולם ברשימות לכנסת, והטענה הייתה שנדרש רוב מיוחס.

גדעון סער: לפי דעתי בכנסת הזאת יש יותר סיכויים להעביר חקיקה כזאת, עקב השינויים הפוליטיים שקרו בישראל, שכל אחד מכיר אותם.

גדעון סער: לא באופן שהוא בהכרח כופה, אלא באופן שהוא מעודד.

גדעון סער: למשל, אם רשימות, בזמנו לקחנו את נושא מימון המפלגות ואמרנו רשימות שמבטאות יותר שוויון בין המינים יהיה לזה ביטוי בנושא מימון המפלגות, זה אחד הרעיונות שבשעתו עלו.

גדעון סער: אז בסופו של דבר אני חושב שדבר כזה, נניח גם במישור המוניציפאלי, אפשר לנסות בכל מקרה ואני מבטיח שאני אתמוך בזה בוועדת חקיקה שאני חבר בה, ואני מקווה שיתגבש רוב.

גדעון סער: אתמול אנחנו אגב העברנו הצעת חוק שנוגעת לייצור הולם בוועדה לבחירת שופטים.

עליזה לביא: תודה אדוני.

עליזה לביא: זו הצעה שלי.

גדעון סער: מיוזמתך.

גדעון סער: אז זה רק מראה, אף על פי שעלו שאלות בדיון, מכיוון שעלתה שאלה היום בקרב השופטות, שאלה מה יקרה עוד 10 שנים, אז דיברנו על ייצוג הולם לבני שני המינים, וגם הוועדה לבחירת שופטים, היום יש 5 גברים ו-4 נשים כשאישה מכהנת כיושבת ראש.

תמר זנדברג: אני מציעה שקודם נעבור מספר שנים עם נשים, כמו מספר השנים שהיו רק גברים ללא נשים, ואחר כך נחשוב על זה.

גדעון סער: חברת הכנסת תמר זנדברג, אותי את לא צריכה לשכנע, כי אני חושב שנשים יותר מוכשרות מגברים, בטח לתפקידים ציבוריים.

גדעון סער: יש לי גם משהו מאד מנומק בנושא הזה, זה לא משהו שאני אומר בשליפה.

גדעון סער: בזמנו כתב - - -

עליזה לביא: אבל אדוני - - -

גדעון סער: אני רק רוצה להגיד כמה מילים על זה, אני לא אאריך, יושבת הראש.

עליזה לביא: רק שאלה בעניין הזה, אתה יודע, יש גם משהו ובטח אתה, שכיהנת כיושב ראש הוועדה, יש משהו במקום הזה של אחריות לדורות הבאים, כי כל פעם שהתנאים משתנים, ואנחנו רואים את ההיסטוריה מול עינינו, יש מדינות שהיום הן כך והיום הן שם, ומי שמשלמות בראשונה את המחיר אלה הנשים.

עליזה לביא: וככל שנחוקק וככל שנמצב ונקבע את הנושא הזה של הנשים ושל השוויון, אנחנו גם ניקח אחריות על הדורות הבאים.

עליזה לביא: אנחנו לא יודעים מה יהיה וגם מה ההרכב הפוליטי שתמיד יאפשר את ה - - -

גדעון סער: אז היום יש הזדמנות.

גדעון סער: את צודקת לגמרי.

גדעון סער: היום אנחנו יודעים שיש הזדמנות וכשיש הזדמנות צריך לממש אותה ולממש אותה באופן מיידי.

גדעון סער: כמו שקרה בנושא שעון הקיץ.

גדעון סער: יש הזדמנות, מעבירים את העניין הזה.

גדעון סער: אתה לא יודע מתי ההזדמנות תחלוף והתנאים ישתנו ואותו חלון הזדמנויות ייסגר.

גדעון סער: עכשיו אני רוצה לומר מתוך דברים שנאמרו בראיון בית"ר על ידי זאב ז'בוטינסקי, והוא מסביר שם במאמר, אולי אני אעביר את זה דרכך לחברי הוועדה, מאמר היסטורי שבו הוא סוקר את השליטות בהיסטוריה לעומת השליטים, ומגיע למסקנה, הוא בודק את זה באופן פרופורציונאלי, יש אחוז פי כמה של מלכות, מה שהוא קורא מלכות ממדרגה ראשונה, מאשר של מלכים ממדרגה ראשונה, והוא מונה את זה בתוך המאמר והוא מוכיח שבעצם, בדבר שכל אחד פה יודע, שבתפקידים בכלל ובתפקידים ציבוריים בפרט, לנשים יש יתרונות גדולים.

גדעון סער: נשים יותר מחויבות, נשים יותר אחראיות, נשים יותר מסורות.

גדעון סער: נשים בדרך כלל, אם אתה בודק מספר של מצטיינים, גם אם אתה בודק את זה בכנסת, אתה בודק מה מספר חברות הכנסת המצטיינות לעומת מספר חברי הכנסת המצטיינים, אתה רואה שיש אחוז יותר גבוה של נשים.

גדעון סער: ואני משוכנע שככל שתהיינה יותר, איך אומרים – רשות ערים?

גדעון סער: תהיינה יותר רשות ערים, כפי שיש בעיר שלך, נכון?

גדעון סער: אין לה בעיה, ברגע שהיא קיבלה הזדמנות היא נבחרת ברוב שאפילו במדינות באזור כבר לא קיים רוב כזה, ופה זה באופן דמוקרטי, כי היא ראשת עיר מצוינת, וברגע שיהיו יותר נציגות גם בראש הרשויות המקומיות וגם במועצות הרשויות המקומיות, בסופו של דבר זה יעמוד לטובת הציבור וזה יהפוך לעובדה פוליטית שלא תשתנה.

גדעון סער: אני אתן ציטוט אחרון לפני שאני מסיים באותו כיוון, של מי שכיהנה כראש ממשלת אנגליה, מרגרט תאצ'ר.

גדעון סער: אז יש פה כאלה שפחות, לי קל לצטט אותה.

גדעון סער: יש פה כאלה שלמרות שהיא אישה יהיה להם יותר קשה לצטט אותה, אבל הן תסכמנה עם הציטוט הזה.

גדעון סער: בפוליטיקה, "אם אתם רוצים שדברים ייאמרו – בקשו מגבר.

גדעון סער: אם אתם רוצים שדברים ייעשו – בקשו מאישה".

גדעון סער: אני חושב שמה שאמרה ראש ממשלת אנגליה לשעבר, זכרה לברכה, הוא נכון לא רק בפוליטיקה, אבל הוא בטוח נכון בפוליטיקה, ואני מאד מקווה שהדיון הזה יהווה תחילה של מפנה, שיבוא לידי ביטוי כבר בבחירות הקרובות.

עליזה לביא: תודה, אדוני השר, אתה יודע, אחת השאלות שחזרו ועלו מהמתמודדות, ואני ככה רוצה לפתוח כבר ולשאול אותך ואת האנשים שלך, זה המתח הקיים בין השלטון המקומי לבין מועמדות.

עליזה לביא: לבין נשים שמבקשות להצטרף לחיים הפוליטיים, גם במקום של לבוא ולקבל נתונים, של לבוא ולקבל סיוע, תמיכה.

עליזה לביא: השלטון המקומי, עד כמה שאני יכולה לתאר את זה במילה אחד, הוא מבצר גברי.

עליזה לביא: כל המהפכה שאנחנו בעצם חוות, רואות, הרבה מאד נשים לבד שעושות את המעשה ואת המהלך, איך אפשר לבוא, לפתוח, לשנות, לאפשר לנשים גם מבחינת נתונים וגם מבחינת הוועדות שקיימות.

עליזה לביא: הנשים לא שם.

עליזה לביא: איך עושים את זה?

גדעון סער: הדרך לעודד נשים להיבחר היא קודם כל לבחור בהן, זה מאד פשוט.

גדעון סער: אני לא חושב שאישה שנמצאת בתפקיד כבר, בין אם היא מכהנת בראש רשות מקומית, בין אם היא מכהנת כחברת מועצת עיר, יותר קשה לה לתפקד מכפי שקשה לגבר.

גדעון סער: הקושי הוא בכניסה לתוך המערכת הזאת, במתן ההזדמנות.

גדעון סער: וההזדמנות כרוכה בדפוסים שמרניים.

גדעון סער: אף אחד לא מוותר על כוח בהתנדבות, בדרך כלל וזה כוח.

גדעון סער: יש אנשים שמכהנים במועצת עיר מסוימת מטעם מפלגה מסוימת והם רוצים להמשיך לכהן.

גדעון סער: לבוא ולעשות שינוי – אך ורק אם אנחנו נלך בדרך הזאת, שהצגתי.

גדעון סער: זאת אומרת אנחנו אומרים, מבחינתי זה שיקול האם להצביע לרשימה - האם יש ייצוג של נשים - ואם אין ייצוג לשני המינים – אני לא מצביע לרשימה מסוימת.

גדעון סער: אם זה יהיה דבר ואין סיבה שזה לא יהיה דבר משמעותי, כי רוב הציבור תומך בזה.

גדעון סער: רוב גדול של הציבור תומך בעיקרון הזה.

גדעון סער: אם זה יהיה על השולחן כשידול, בסופו של דבר את תראי שינוי מהיר, את תראי אותו כבר בבחירות הקרובות, אני משוכנע בזה.

גדעון סער: אם זה לא יתפוס תאוצה כדרישה, התהליכים האלה ייקחו יותר שנים.

גדעון סער: יכול להיות שתידרש, כפי שאמרת קודם, חקיקה והחקיקה תדחוף את המפלגות לכיוון הזה.

גדעון סער: אבל היום יש דבר הרבה יותר יעיל מזה – ציבור.

גדעון סער: הציבור יכול לדחוף הרבה יותר מהר והרבה יותר באפקטיביות מאיתנו, אם נדע איך להפעיל אותו.

עליזה לביא: חברת הכנסת פאינה קירשנבאום, סגנית שר הפנים – אל תחכו, לא יתנו לכם מקומות, כלומר תלחמו.

עליזה לביא: על כוח ועל שליטה לא מוותרים.

פניה קירשנבאום: תודה, כבוד יושבת ראש הוועדה, כבוד השר, וכמובן חברות כנסת, אורחות ואורחים נכבדים.

פניה קירשנבאום: פעם בארצות הברית נעשה מחקר ושאלו האם יש גזענות כלפי כושים, והמסקנה של המחקר הזה הייתה שברגע שאנחנו נשאל מה זה כושים, אולי אז תעלם הגזענות.

פניה קירשנבאום: אני חושבת שכל עוד אנחנו מתכנסים וכל עוד אנחנו מדברים על אפליה כלפי נשים, אז יהיה קשה אולי להעלים אותה, וביום שאנחנו נשאל מה זאת אפליה כלפי נשים, אז היא לא תתקיים.

פניה קירשנבאום: אני רוצה להגיד לכם כחברת כנסת, יחד עם עמותת כ"ן וגם עם עוד כל מיני גורמים, העברתי לא מעט חקיקה, נלחמנו על הפנסיות לנשים, על המעמד של האישה בביטוח הלאומי, אבל כל הזמן נראה לי שאנחנו עושים לא די, ולפעמים אני מרגישה, ואני לא רוצה להעליב אף אחד, אבל לפעמים אני מרגישה שאנחנו, נשים, לא תמיד מספיק מאמינות בעצמנו.

פניה קירשנבאום: אולי זו דרך החינוך שקיבלנו, אולי זו הסביבה שמשדרת, אני לא תמיד יודעת להגדיר את זה.

פניה קירשנבאום: אנחנו מדברים עכשיו עם כבוד השר לא מעט על מערכת הבחירות המוניציפאליות ועל שיתוף נשים במערכת הבחירות, ובאמת גם לשר חשוב מאד הנושא הזה.

פניה קירשנבאום: ואני אגיד לכם, כמזכ"לית המפלגה, אנחנו כן מריצים.

פניה קירשנבאום: למשל לנו יש ראש עיר ערד אישה, אנחנו עכשיו בבחירות המוניציפאליות מריצים מישהי לרשות העיר בנצרת עילית, אנחנו מאד בוחנים.

פניה קירשנבאום: אני חזרתי אתמול בלילה מסיור בצפון וביקרתי בחלק מהרשויות בצפון, ואני אומרת לכם, אנחנו בהחלט מחפשים לפעמים נשים ואנחנו לא מוצאים.

פניה קירשנבאום: ואנחנו מנסים לחפש ורוצים לשלב אותן, אולי לא תמיד במקום ראשון, אבל במקום שני, שלישי, כדי שהיא תביא את התרומה שלה לרשימה ואני אומרת לכם, זה לא פשוט.

פניה קירשנבאום: יותר מכך, אני כבר מזמן הנהגתי אצלנו נוהל שכל מי שרוצה להתמודד לאיזה שהוא תפקיד, אנחנו הולכים לביקור בית, לראות איך המשפחה מתנהלת.

פניה קירשנבאום: כי אתם יודעים, כל תפקיד ציבורי דורש שיתוף פעולה של כל המשפחה.

פניה קירשנבאום: ואני מגיעה לבית שגבר רוצה להתמודד ואני רואה אישה אנרגטית, עם יוזמה, ואני אומרת – אבל את יותר, את יכולה להתמודד, למה את לא רוצה להתמודד?

פניה קירשנבאום: היא אומרת לא, לא, הוא יהיה.

פניה קירשנבאום: אני שם, אבל הוא יהיה.

פניה קירשנבאום: אני הרבה פעמים שואלת את עצמי: למה אנחנו לא מאמינות, ובאמת אני אומרת, ואני דווקא מאמינה בזה שנשים יכולות.

פניה קירשנבאום: אני בטוחה שיכולת אדמיניסטרטיבית של נשים, זה טבוע בהן, הן יכולות לעשות, הן יכולות לנהל, יש כוח ניהול, הן יודעות לחלק סמכויות, הן יודעות להוביל מערכות.

פניה קירשנבאום: למה עדיין אנחנו לא מאמינים שאנחנו יכולים להיות תמיד במקום הראשון, וכל כך בקלות מוותרות על המקום הזה.

פניה קירשנבאום: כל כך בקלות הרבה פעמים מעמידים את עצמנו בשורה השנייה.

פניה קירשנבאום: ואני פשוט לא רוצה להאריך בזמן, אני רק רוצה להגיד: אנחנו צריכות להאמין בעצמנו ואני בטוחה שבעוד כמה שנים לא נצטרך לא וועדות למעמד האישה ולא שאלה, כי אנחנו נהיה לגמרי שוות בעולם הזה, שאנחנו חיים בו.

פניה קירשנבאום: תודה.

פניה קירשנבאום: ועוד מילה, אצלנו לא נהוג למחוא כפיים בכנסת, כי זה לא מופע.

פניה קירשנבאום: אנחנו באים פה כדי באמת לעבוד, אבל תודה לכם.

עליזה לביא: בוועדה שלנו אנחנו נוהגות ונוהגים תמיד לחשוב על דמות של אישה לאורך ההיסטוריה, וככה שאלתי את עצמי מי הייתה האישה הראשונה שעמדה בראש רשות מקומית בישראל.

עליזה לביא: מישהי יודעת?

עליזה לביא: חייקה גרוסמן עמדה בראש המועצה האזורית געתון, וכיום היא חלק מהמועצה האזורית מטה אשר, בין השנים 1950 ל-1951.

עליזה לביא: יושבת פה פרופסור חנה הרצוג, שבטח תיכף נשמע.

עליזה לביא: כל מחלוקת שהיא לשם שמיים סופה להתקיים, אז אנחנו קודם כל רוצות להחזיר את קולן של הנשים שנעלם מההיסטוריה ומדפי ההיסטוריה ולספר את סיפורן, בטח בהקשרים שאנחנו מתכנסים בכל ועדה וועדה, ואנחנו נעשה את שיעורי הבית.

עליזה לביא: אם זו לא היא, אז אנחנו נשנה את זה גם איפה שצריך.

עליזה לביא: האישה הראשונה אגב, שנבחרה לכהן כראש עירייה, זאת חנה לווין בראשון לציון, והיא נבחרה, אם כבר הערתן, בין השנים 1956 ל-1960.

עליזה לביא: אז זה ככה לטובת הדיוק ההיסטורי.

עליזה לביא: אל תחפשי בגוגל, תאמיני לי, עשיתי את זה לפניך.

עליזה לביא: אנחנו נפתח בכמה דברים של חברי הכנסת שנמצאים כאן ולאחר מכן נפתח את הפאנל.

עליזה לביא: חברת הכנסת גילה גמליאל, בבקשה.

גילה גמליאל: ראשית אני רוצה לברך את יושבת ראש הוועדה, שעושה עבודה מצוינת, יאמר לזכותך, למרות שאני לא מספיקה לאחרונה בגלל התקציב, להגיע רבות לישיבות, ולומר יישר כוח על עצם הפעילות של היום, היא מאד מאד חשובה, בעיקר ערב בחירות.

גילה גמליאל: אני מאמינה שכל אחת שמסתכלת עכשיו מסביב, היא גם מקבלת יותר אנרגיות כדי להבין שחייבים באמת לעשות כאן מעשה ולשנות את המצב העגום שחמש נשים רשות רשויות בלבד ברחבי הארץ.

גילה גמליאל: נמצא כאן שר הפנים, שהוא מאד מפרגן לאורך כל הדרך, גם כיושב ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, וגם לאורך כל התפקידים שהוא נשא, אם זה בהיבט של המינויים ואם זה בנושאים של לקדם חוקים בוועדת שרים לענייני חקיקה, אז באמת צריך לברך גם אותך.

גילה גמליאל: ונמצאת כאן יפעת זמיר, ואני חושבת שבעניין הזה של היעד המשותף שהובלנו ביחד עוד במהלך הכהונה ההיסטורית שלי כסגנית שר לקידום נשים, אז באמת הצבנו יעד להכפיל את הכמות, לשלש אותה, וגם מבחינת רשות הרשויות, שיהיה ייצוג באמת הולם.

גילה גמליאל: בואו ניקח רגע את הדברים כהווייתם: יש חמש נשים בלבד.

גילה גמליאל: זה אפילו לא 2%.

גילה גמליאל: זאת אומרת זה דבר מזעזע לחשוב על זה בכלל.

גילה גמליאל: יש לכן תפקיד כל כך חשוב, תלחמו.

גילה גמליאל: כאילו, אתן תצליחו.

גילה גמליאל: אני חושבת שכאן באמת במקרה הספציפי הזה עינינו נשואות אליכן בסיפור הזה.

גילה גמליאל: אני חושבת שכאן הקצנו 2 מיליון שקלים שלצערי, אני לא יודעת, אולי כדאי שמנכ"לית הרשות תספר לי מה נעשה עם הכסף, על מנת שיעודד כמה שיותר נשים ברחבי הארץ כן להתמודד בבחירות העכשוויות.

גילה גמליאל: ואני חושבת שזה כאן חשוב מאד על מנת לקדם את הנושא.

גילה גמליאל: יש כאן אמנה שכולנו נחתום עליה.

גילה גמליאל: אני מאמינה - - -

קריאה: הכי טוב לתת את הכסף למתמודדות במקום.

קריאה: זו העזרה הכי גדולה.

גילה גמליאל: הרצון היה לדאוג גם כן על מנת לעודד כמה שיותר נשים ולקבל כמה שיותר כלים בהתמודדות.

גילה גמליאל: אחת הבעיות הקשות זה גיוס משאבים.

גילה גמליאל: אני יודעת שזה דבר שהוא ממש מהווה כשל מבחינת נשים רבות להתמודד.

גילה גמליאל: ההשתלבות בתוך המפלגות זה דבר שהוא גם כן לא קל.

גילה גמליאל: מפאת קוצר הזמן, כדי שנשמע גם אתכן, אז The floors is yours, בבקשה.

עליזה לביא: אנחנו נפתח את הפאנל ואחרי זה נעשה את האמנה.

עליזה לביא: חברת הכנסת יפעת קריב, את רוצה לברך?

עליזה לביא: אז אנחנו נעשה איתך את השאלה הראשונה, בסדר?

עליזה לביא: אני רוצה שתשלבי בבקשה, את מגיל צעיר ככה עם החיידק הפוליטי שמלווה אותך.

עליזה לביא: אנחנו במפלגה, והזכירו מפלגות אחרות, מפלגת יש עתיד – 8 נשים חברות כנסת, רבות נמצאות כאן ומתמודדות במקומות שונים.

עליזה לביא: החיידק הזה שמלווה אותך, ופורץ – איפה הוא צומח?

יפעת קריב: אז זה מתחבר לדברים שאני רוצה לומר.

יפעת קריב: תודה לך.

יפעת קריב: קודם כל, ממש בא לי רגע אחד להתחבר למשהו ולהגיד ככה: אדוני השר, סגנית השר, יושבת ראש הוועדה, מתי מהמועצה המקומית יואב שמייצגת את הרשויות, שולה, ומלי, ויפעת, וגילה, ותמר, אני רוצה להגיד בנות – עשינו את זה! פשוט בא לי להגיד – עשינו את זה.

יפעת קריב: עשינו את זה ואנחנו עושות את זה.

יפעת קריב: יש פה נבחרת שרצה, וזה החיידק.

יפעת קריב: אני חושבת שבחמש השנים האחרונות אנחנו רצות מפאנל לפאנל, מעיר לעיר, תמר ואני ממש הפכנו להיות צוות בידור, המופע הנודד, היום בנהרייה ומחר בבקעת אונו, ויום אחרי זה במודיעין, ויום אחרי זה רצות בכל הארץ וקורות לנשים – בואו תתמודדו.

יפעת קריב: השלטון המקומי זו זירה משפחתית, זו זירה קהילתית, זו זירה שאנחנו צריכות להיות בה.

יפעת קריב: ואני ממש מרגישה היום יום חג, התרגשות מאד גדולה, איזה סוג של מהפכה, ובגלל זה אני חושבת שהחיידק הוא בהיי היום.

יפעת קריב: יש משהו מאד טוב שקורה.

יפעת קריב: תסתכלו כאן מה קורה מסביב.

יפעת קריב: אני רוצה לומר לכם משהו.

יפעת קריב: תראו, כל מי שיושבת כאן בחדר ומתמודדת, כמעט כולן ויותר מ-90% הן פורצות דרך ועושות משהו, אדוני השר, שקורה בפעם הראשונה.

יפעת קריב: כי אם בפעם הראשונה מתמודדת אישה לרשות העיר במגדל העמק, זו פעם ראשונה.

יפעת קריב: ואם פעם ראשונה בבני עי"ש, זו פעם ראשונה.

יפעת קריב: ואם פעם ראשונה, אני לא יודעת ברמת השרון אם זו פעם ראשונה, אבל אני אומרת יש פה הרבה.

יפעת קריב: במיתר, אני רואה, אני רואה פה הרבה נשים מתמודדות פעם ראשונה.

יפעת קריב: נשים שעומדות בראש רשימה זו פעם ראשונה.

יפעת קריב: אנחנו עושות היסטוריה, היום.

יפעת קריב: זה לא משנה אם כולן יצליחו או לא יצליחו, זה מדבר שאנחנו עושות את זה.

יפעת קריב: דיברתם על עשייה, אנחנו עושות את זה.

יפעת קריב: אנחנו לא מפחדות.

יפעת קריב: יש פה המון המון אומץ בחדר, יש פה המון ברק, המון אנרגיות, ואנחנו יוצא למסע שכולו קשור לעשייה.

יפעת קריב: עכשיו, כל אחת פורצת דרך בעיר שלה, ביישוב שלה, במקום שהיא נמצאת, במשפחה שלה, בבית שלה, בקהילה שלה, ובעיני זה שאפו ענק, כי אין דברים כאלה.

יפעת קריב: מה שקורה כאן וחשוב לציין, תשימו לב שרוב היושבות בחדר מייצגות אוכלוסייה ומגזר מאד מסוים.

יפעת קריב: כמובן יש לנו את שירה מצפת ויש לנו את קריית ארבע, אבל עדיין יש עוד שני מגזרים בארץ שזה המגזר החרדי והמגזר הערבי, ששם אנחנו לא רואים את פריצת הדרך של נשים.

עליזה לביא: אישה חרדית בצפת.

פנינה תמנו: צריך לציין, יש גם עדיין במגזרים נוספים.

יפעת קריב: נכון, ואני אומרת האושר שאני מרגישה והשמחה ופריצת הדרך, היא רק התחלה.

יפעת קריב: היא רק ההתחלה כי עדיין לא כל המגזרים של הנשים בארץ נמצאות בתוך המשחק הזה.

יפעת קריב: נמצאים, אבל הנשים לא נמצאות.

יפעת קריב: וזה אומר שיש לנו עוד הרבה עבודה, אבל כל מה שאנחנו עושות כאן היום זה לפלס דרך, זה לייצר שביל, וזה חיידק.

יפעת קריב: תקשיבו, אמרו לי אנשים יש לך על גבול האובססיה, זה על גבול האובססיה.

יפעת קריב: אני מוכנה לרוץ לכל יישוב בארץ ולהיפגש עם כל מועמדת, ונראה לי מרבית

יפעת קריב: כן כמעט נפגשו איתי כדי לדרבן, לחזק, לעזור ולתמוך.

עליזה לביא: אני לא סתם שאלתי על החיידק, חברת הכנסת קריב, כי אם אנחנו רוצות לבוא ולזהות וגם ללמוד על העתיד ועל איך להעצים נשים נוספות ולקבע את המהלך הזה, החיידק הזה הוא חיידק ...

עליזה לביא: לעבוד על נשים במקום שאת כל יכולה ואת כל מסוגלת, או בעצם לבוא ולעבוד על הסביבה שתאפשר, על המקום הזה שלא מרשה לנשים, שלא נותן לנשים.

עליזה לביא: כלומר, איפה בעצם למעשה החיידק הזה מוצא אותך, בסיפור האישי שלך.

עליזה לביא: כלומר איפה את מרגישה את הקושי יותר גדול – עם יפעת או עם הסביבה העוטפת?

יפעת קריב: תודה.

יפעת קריב: קודם כל מי שלא מכירה את החיידק שלי, אני הייתי חברת מועצה, רצתי בבחירות האחרונות בראש רשימה.

יפעת קריב: גם הרבה מאד רשימות הציעו לי מקום מאד מכובד ויפה.

יפעת קריב: לא הסכמתי להיות אישה מספר 2 או 3, סליחה, של אף גבר אחר והקמתי, בניגוד לכל הסקרים, הקמתי רשימה והפכתי להיות חברת מועצה בהוד השרון, וזה פוגש אותי במקום של לא לוותר.

יפעת קריב: הוד השרון היא עיר במרכז הארץ, 15 חברי מועצה, רק שתי נשים, והיום יש הרבה מאד נשים מתמודדות בכל הרשימות בעיר, מהפכה אמיתית.

יפעת קריב: אני אגיד מילה, עליזה, זה גם החיידק האישי, אבל זה גם צריך לתקן.

יפעת קריב: אדוני השר, שוב, מונחת פה הצעת חוק שחתומות עליה כל חברות הכנסת כמעט, מכל סיעות הבית, כולל כמובן גם חברי כנסת, שבדיוק מדברת על כך שבכל שלישייה תחויב להיות אישה.

יפעת קריב: אני לא אכנס לפרטים, אבל מדברים על נושא של מימון כמובן, ואם אנחנו נצליח, הצעת החוק הזאת כבר העבירה 45 יום, אנחנו נעשה לה הצמדה, ויש פה אפשרות עוד בבחירות הקרובות, לעשות שינוי.

יפעת קריב: אני אתן לך - - -

גדעון סער: אני אצביע בעד זה, את לא צריכה להראות לי.

יפעת קריב: אבל אני אומר לך, אין לנו ברירה אלא לעודד חקיקה.

גדעון סער: בוועדת שרים לחקיקה.

יפעת קריב: אז תעזור לנו שזה ירוץ ליום ראשון הקרוב, אתה יודע, זה היום האחרון שאנחנו יכולות אולי.

יפעת קריב: אבל זה שילוב.

יפעת קריב: זה שילוב בין החיידק האישי לבין חקיקה, ואנחנו עושות כאן איזה שהוא משהו גדול, ביחד, כולן, שותפות.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה.

פנינה תמנו: קודם כל אני רוצה לברך באמת גם את כל המועמדות וכל הנשים שהגיעו לכאן היום.

פנינה תמנו: אני חושבת שזה די מרענן לראות כל כך הרבה נשים מסביב, זה כיף גדול, אין ספק.

פנינה תמנו: חברה מתוקנת, אני מאמינה שצריכה לשאוף בכל רגע נתון לשוויוניות, ואין ספק ששוויון מגדרי זה נקודת פתיחה ראויה ונכונה.

פנינה תמנו: במקומות בהם נשים, מעמדן מכפיל, כמו מדינות העולם השלישי, אנחנו יכולים לראות שהמדינות נחשלות בכל תחום ותחום.

פנינה תמנו: ואם אנחנו ניקח את ההשוואה בין מעמד האישה לנחשלות של אותה מדינה, אנחנו נבין שיש לזה קשר ישיר, הן בכלכלה והן בחוסן חברתי.

פנינה תמנו: לכן, אני חושבת, אנחנו צריכים לראות לעצמנו ולראות את זה כדבר שהוא כמשנה סדורה, וכפי שאמר השר ובצדק, אני חושבת שמפלגות לא צריכות לראות את זה כמשהו מרענן שיש נשים ברשימות, אלא לקחת את זה כמדיניות ברורה שאנחנו שואפים אליה, לראות נשים שנמצאות ברשימות המוניציפאליות.

פנינה תמנו: והעובדה שיש נשים בבית הזה, יותר מכל כנסת אחרת שהייתה, זה ללא ספק צריך להיות חלון הזדמנויות שאנחנו לוקחות לעצמנו ואני חושבת שעד עתה, לפחות בזמן הקצר שאנחנו נמצאות בתוך הכנסת, אני חושבת שיש באמת עבודת שיתוף פעולה מצוינת, ואני חושבת שחברות הכנסת פועלות נכון.

פנינה תמנו: אנחנו צריכות לראות את זה תמיד, כל כמה זמן, לא רק בכנסים כאלה ולא רק בוועדה שאת עומדת בראשה, עליזה.

פנינה תמנו: לראות תמיד איפה הנקודות שאנחנו צריכים לחזק.

פנינה תמנו: לכן הקריאה שלך, השר, לבוא ולומר שאנחנו לא נצביע לרשימות שאין נשים, אני חושבת שזו קריאה מאד נכונה וברורה שצריך למקד אותה מבחינת המודעות הציבורית.

פנינה תמנו: לכן אני מברכת על הקריאה שלך.

יפעת קריב: ועל הצעת החוק שלנו, שהוא יעזור לנו להריץ אותה ביום ראשון.

פנינה תמנו: וכמובן.

פנינה תמנו: ועל זה את גם תקבלי חיבוק ונשיקה.

עליזה לביא: כולנו חתומות עליה.

פנינה תמנו: אני רוצה לומר לכן, יפעת הזכירה ככה על קצה המזלג, שעדיין ישנם מגזרים שלא כל כך משתתפים, נשים שלא משתתפות בתוך המשחק הפוליטי, ואני מצאתי את עצמי לפני כחצי שנה, אולי קצת יותר בעצם, לפני שנה, בחדר לידה.

פנינה תמנו: הסתכלתי על המסכים ואמרתי – אני בבחירות האלה הולכת להיות.

פנינה תמנו: אין שום סיבה שאנחנו, למשל אני כבת הקהילה האתיופית, אני רואה נשים מוצלחות, מצוינות, ותמיד היינו נעדרות מהמשחק הפוליטי.

פנינה תמנו: זה פשוט לא היה הגיוני ואפילו אתן יודעת מה, אני חושבת שהיינו משיגות תוצאות הרבה יותר טובות.

פנינה תמנו: לכן, כשהחלטתי לקפוץ לפוליטיקה, לקחתי בחשבון שאני אישה פורצת דרך, אבל היה ברור לי שיש כוח מאחורי שדוחף אותי ונותן לי את הבסיס הנכון.

פנינה תמנו: אז כך גם כשאנחנו מחליטות ואומרות שאנחנו רוצות נשים ברשימה, החכמה היא לדעת גם את הדחיפות הנכונות, לתת את הבסיס הנכון, ולתת את הגיבוי המלא, גם כשהחשיבה היא שונה והדרכים נעשות בדרך אחרת.

פנינה תמנו: אנחנו לא חייבות לעשות את זה בדרך המקובלת ובדרך הרגילה.

פנינה תמנו: לסיכום, אני מברכת אתכן ואני יודעת שבסופו של דבר צריך נשים עם תעוזה, עם נחישות ועם הרבה מאד אמונה.

פנינה תמנו: בלי זה השינוי לא יכול להיות, כמה שאנחנו נרצה לשאוף למדיניות.

פנינה תמנו: אז ברור לי שהנשים שיושבות פה היום הן נשים שלקחו הרבה אומץ, שעושות, מג'נגלות בין כל החיים, בין ההורות לבין הקריירה.

פנינה תמנו: אני חושבת שאנחנו גם כתובת, הלשכות שלנו פתוחות.

פנינה תמנו: המון הצלחה, אנחנו כאן בשבילכן.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: אני רוצה לרכז את הפאנל כי הזמן מתקצר, ולחזור ליושבות הפאנל וגם אדוני השר, איפה שתרצה כמובן, ואנחנו גם נפנה אליך כמה מהנקודות ומהשאלות.

עליזה לביא: חברת הכנסת תמר זנדברג – אופנה חולפת, או בעצם מהפכה היסטורית, התהליך הזה שמתרחש מול עינינו, שכולנו במובנים רבים אולי גם חלמנו ואת יודעת מה, אפילו הצעות חוק.

עליזה לביא: אני יכולה למשל לדבר על הוועדה למינוי דיינים, ש-15 שנים מחוץ לבית הזה, בארגונים חוץ פרלמנטאריים, והנה מגיעים ודברים משתנים.

תמר זנדברג: טוב.

תמר זנדברג: שלום לכולם.

תמר זנדברג: אני קודם כל רוצה להצטרף לברכות לכולן ולכולם, לשר ולסגניתו, ליושבת ראש הוועדה ולעמותת כ"ן, שבאמת דוחפת לאורך כל הקדנציה, וזה ראוי לציון, לא רק לפני בחירות.

תמר זנדברג: הרבה מההבנה, ואני חייבת לציין את זה, יחסית להרבה עמותות שמתרחקות מפוליטיקה, עמותת כ"ן טבלה את ידיה בפוליטיקה, לא בצד כזה או אחר כמובן מבחינה אידיאולוגית, אבל ראתה לעצמה לקדם נשים בפוליטיקה.

עליזה לביא: שגם מיכל יודין, מי שמכירה, היא לא נמצאת איתנו כאן, אבל מיכל יודין, כשעוד דיברה על זה, חשבנו שהיא איזה עוף מוזר בנוף מההתחלה, ובאמת החיבור של שתיכן - - -

תמר זנדברג: נכון, וזה כתוצאה של עבודה, ולכן לתשובה אליך, אני לא חושבת בכלל שזו אופנה חולפת.

תמר זנדברג: אם אנחנו כבר באמירה פוליטית, אז תרשו לי להתגאות שאני מגיעה ממפלגה ומסיעה שהרימה את הכפפה ולא חיכתה לחקיקה, וקבעה בתקנון שלה, בחוקים הפנימיים שלה, הבטחת ייצוג בכל המוסדות הפנימיים, בכל הרשימות, לרבות הרשימה לכנסת.

תמר זנדברג: אנחנו היום מפלגה עם הייצוג השוויוני בכנסת – חצי-חצי, נשים וגברים.

גדעון סער: מעורר קנאה.

תמר זנדברג: הבטחת ייצוג בהכל.

תמר זנדברג: ויושבות כאן סיגל שיינמן מראש העין, שמובילה רשימה של מרצ, עדי דיאמנט מרעננה, שהיא חברה ברשימה שמובילה אותה אישה, רונית ויינטרוב שלא נמצאת כאן.

תמר זנדברג: שרון אורשלימי וחיה שיזף מגבעתיים, שמובילה אותה ויוי וולפסון, גם כן אישה.

תמר זנדברג: שירה שגיא, שמובילה רשימה מחיפה, לדעתי צעירת מובילות הרשימה בכל הארץ, אם אינני טועה.

תמר זנדברג: לורה ורטון מירושלים ורויטל לן מכפר סבא, רק אלה שנמצאות כאן, ויש לנו הרבה נשים שמובילות רשימה מטעמנו ושנבחרו בכוחות עצמן.

תמר זנדברג: עד כאן ה - - -

עליזה לביא: לא, לא, אנחנו לא עושים, אנחנו באנו לעבוד יחד.

פנינה תמנו: התחרות בריאה.

תמר זנדברג: אני רוצה ועם זאת ובכל זאת לציין כמה מהחסמים ומהקשיים, ובמענה לשאלה שלך להגיד שזו לא אופנה חולפת, אבל גם המהפכה עדיין היא, אני לא יודעת אם היא רחוקה או קרובה, אבל אני יכולה לומר שהיא שאלה של עבודה.

תמר זנדברג: היא לא תגיע סתם.

תמר זנדברג: ואני רוצה לציין דבר אחד וחשוב, וחשוב לי במיוחד שהשר נמצא פה ושומע.

תמר זנדברג: חברות וחברים, הנושא שאף פעם נשים לא מדברות עליו וזה הכסף.

תמר זנדברג: אנחנו חברות מועצה ואני גם הייתי חברת מועצה, וכאמור יפעת ואני רצנו כחברות מועצה ואני גאה לומר ששתינו התחלנו את מערכת הבחירות כששתינו היינו במקומות לא ריאליים במפלגות שלנו, והיום שתינו חברות כנסת.

יפעת קריב: אבל ידענו שניכנס.

תמר זנדברג: מתי שהוא.

תמר זנדברג: כן, אמרנו מתי שהוא, הדרך שלנו קשה.

תמר זנדברג: להיות חברת מועצה זה תפקיד בהתנדבות, ולא זו בלבד שנשים הן מוחלשות בשוק העבודה ועובדות במשרות החלקיות ועובדות במשרה שנייה, שזה בבית, בנוסף לעבודה, בנוסף על זה, נשים אפשר למצוא אותן יותר בתפקידים הציבוריים כשהן בהתנדבות.

תמר זנדברג: בין אם כחברות מועצה, בין אם בוועדי הורים, בפורומים של שכונות.

תמר זנדברג: כל מי שפעילה כאן במישור המקומי מכירה את זה.

תמר זנדברג: נשים תלכנה ותתנדבנה ותובלנה מהלכים, במקומות שבהם התפקידים הם בהתנדבות, וזו בעיה אמיתית.

תמר זנדברג: עכשיו אני מציינת את הבעיה הנשית, המגדרית.

תמר זנדברג: זאת גם בעיה לנו כנבחרים וכנבחרות, זאת בעיה לדמוקרטיה.

תמר זנדברג: כי כשיש נבחרת או נבחר ציבור שמייצג ציבור ונשלח לעשות עבודה, אבל התפקיד הזה הוא בהתנדבות ובעצם המחויבות שלו לאותו ציבור היא תמיד תלויה בצורך שלו או שלה, ובמקרה הזה שלה, להתפרנס ולטפל במשפחה וכו', התפקיד הדמוקרטי נפגע.

תמר זנדברג: ובשלטון המקומי זאת בעיה אמיתית ואם יורשה לי, תמיד בפורום של הנשים אני תמיד זאת שמציינת את זה, כי אני יודעת כמה זה חשוב ואני יודע שתמיד נשים, וזה כתוב בספרות הפמיניסטית, זה הדבר שהן לא תדברנה עליו.

תמר זנדברג: אז זו נקודה אחת.

תמר זנדברג: נקודה שנייה, אני רוצה להתייחס לדברים של השר שאמר שנשים טובות יותר ומבין חברות הכנסת תמיד אפשר למצוא שהן מוצלחות.

תמר זנדברג: אני רוצה להציג לזה סיבה למה זה, ואני רוצה אולי אפילו להציע שאנחנו צריכות לתקן את זה, ולמה?

תמר זנדברג: מכיוון שהיום, וגם שוב, יפעת ואני יודעות את זה, לאן שהיינו הולכות, כל הזמן היו אומרות לנו – איזה נשים מדהימות.

תמר זנדברג: היא ילדה, היא הייתה בהריון ואחר כך בחודש התשיעי ואחר כך הגעת עם תינוקת וכל הזמן היו אומרים איזה נשים מדהימות.

תמר זנדברג: איזה נשים מדהימות.

תמר זנדברג: בטח נשים מדהימות.

תמר זנדברג: כשזה כל כך קשה בתור אישה להגיע, אז רק הנשים המדהימות תגענה.

תמר זנדברג: ואני תמיד אומרת שביום שכל הנשים הבינוניות, לא המדהימות, הבינוניות, יהיו איפה שכל הגברים הבינוניים, אז נדע שהשגנו משהו, ולא רק המדהימות צריכות להתקבל ... זה לא כוחות וזה לא חכמה.

תמר זנדברג: לסיכום, אני באמת רוצה לברך את כולכן ובמיוחד את הנשים הצעירות שנמצאות כאן.

תמר זנדברג: אנחנו נמצאים עכשיו בימי חופשת הקיץ ואני לא רוצה לשאול איפה כל אחת שמה את הילדים ואם נגמרו כבר הקייטנות או עוד לא נגמרו, ואנחנו גם כחברות כנסת – פנינה, יפעת, וגם הגברים, חלק מהגברים הצעירים.

תמר זנדברג: כי חלק מהמהפכה שקורת שציינה יושבת ראש הוועדה, זה שיש חברות כנסת צעירות אז גם יש ילדים קטנים ואז עולה, צפה יותר השאלה מה קורה עם יומיים חופשה בל"ג בעומר, ומה קורה בחופש הגדול, ואיך?

תמר זנדברג: עד עכשיו זה שאלות שעלו מהציבור, אבל אנחנו לא התמודדנו איתן.

תמר זנדברג: הבית הזה לא התמודד איתן.

פנינה תמנו: מה שהיה קורה אם הגבר היה בכנסת.

פנינה תמנו: אני לא רואה בזה שוני.

תמר זנדברג: את מכירה את הקומיקס הזה, מה היה קורה, סליחה, אם גברים היו מקבלים מחזור?

תמר זנדברג: זה כבר היה מוגדר כדבר שצריך לקבל עליו אות גבורה לאומי והפרסים והמדליות היו מחולקים.

תמר זנדברג: סליחה על זה, אבל זה ידוע גם כן.

עליזה לביא: אני רק רוצה לחדד את השאלה.

עליזה לביא: דווקא בגלל שאת באה מעיר גדולה, הכי גדולה בישראל וכל הדרך, ואת גם בחורה צעירה ועם ילדה קטנה.

עליזה לביא: אבל לבוא ולשאול אותך, החסם הוא חסם יותר אישי-נשי של תנאי גידול, של אולי בית, משפחה, של מודלים לחוקים, או למעשה הסביבה העוטפת, על כל מה שהיא משדרת.

עליזה לביא: כי אם שמעתי פה את החברות שדיברו, דיברו על אומץ, על פחד, על חשש.

עליזה לביא: החשש הפנימי הוא יותר ממה?

תמר זנדברג: אני באה מהתנועה הפמיניסטית ואצלנו אומרים – האישי הוא הפוליטי.

תמר זנדברג: אני לא חושבת שהדברים האלה מופרדים אחד מהשני.

תמר זנדברג: הפחד הוא לא פחד אישי, הוא פחד כי יש סביבה, הסביבה היא קשה, העולם הוא עולם גברי שגברים מנהלים אותו ולאישה קשה יותר.

תמר זנדברג: אז זה לא פחד אי רציונאלי, זה פחד קיים שהוא מוצדק והקושי הוא קושי.

תמר זנדברג: אני לא יודעת כמה יש כאן, יצא לי לפגוש חלק מהחברות כאן בפורומים של עמותת כ"ן, של עמותת ידיד שיושבים כאן, ויצא לי גם לדבר בפני פורום שלהם של נשים, שחלקן רוצות להתמודד ושם ככה דיברנו יותר באופן בלתי פורמאלי על הקושי האישי, על המשפחות שתומכות, שלא תומכות, על המחיר שהן משלמות.

תמר זנדברג: ואני אומרת זו שאלה שגברים פחות מתמודדים איתה, היא פחות קיימת ואז כשנשים מתמודדות איתה, אז שאלת הפחד האישי עולה.

תמר זנדברג: אז אני אומרת, זה לא פחד אישי, זה פחד אישי פוליטי, כי מזה מורכב העולם האישי והפוליטי של האישה.

פנינה תמנו: הייתי רוצה רק במשפט לצרף לזה תובנה כלשהי בנוגע לנושא הזה ולומר שהרבה פעמים מעבר לקשיים האובייקטיבים שקיימים על פני השטח, אני חושבת שהמאבק האמיתי הוא הרבה פעמים בתוך עצמנו.

פנינה תמנו: לבוא ולומר שהשדרים שהחברה משדרת כל החיים, לדעת איך להדוף אותם, והרבה פעמים מי שמנצחת זה מי שמצליחה איך שהוא להתמודד עם זה ולהגן על עצמה ולא לתת לזה לחלחל.

פנינה תמנו: שזאת לא הזירה שלה, אותם מסרים סמויים – שפה את לא תצליחי כי זה עולם של גברים.

פנינה תמנו: הרבה פעמים זה גם תהליך.

תמר זנדברג: את צודקת, אבל זה רק מצביע על הקושי, על ממה מורכב הקושי, ולא תמיד אפשר להגיד כן, אז מה, מה הבעיה, הנה זה - - -

פנינה תמנו: זה ברור מאליו, כן.

תמר זנדברג: צריך להבין שזו מציאות שלמה וחברה שלמה שהיא מערימה קשיים, לפעמים שהם אפילו סמויים.

תמר זנדברג: אני רוצה רק לסיים במילה אופטימית, לא ללכת לקשיים.

תמר זנדברג: יושבות כאן באמת הרבה מאד מתמודדות, ובאמת שעשו דברים, שולה יקירתי, שבאמת פרצו דרך, כמו שאמרו כאן.

תמר זנדברג: אני לא אוהבת להשתמש בקלישאות, אבל זה באמת נכון.

תמר זנדברג: הדבר האופטימי שאני יכולה לומר זה שהיום יש הרבה הרבה הרבה יותר מודעות.

תמר זנדברג: אני חושבת שהדברים שהשר אמר בהקשר הזה הם מאד חשובים, שיש מודעות גם בקרב הממשלה, בארגונים, בכנסת, שאנחנו בתהליך, רחוקות מסיומו, אבל אנחנו עושות אותו מה שנקרא בספרינט.

תמר זנדברג: אז שוב תודה לכולכן שבאתן, ובהצלחה באוקטובר.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: פרופסור חנה הרצוג, מאמרים קודמים, במיוחד באמריקה, כשבחנו איפה נשים מצליחות, התייחסו גם לשיטת הבחירות, התייחסו לגודל מחוזות, התייחסו לתמריצים כאלה ואחרים ושמענו פה גם תמריצים של הציבור, אבל גם תמריצים כלכליים, כלומר גם שני הכלים.

עליזה לביא: אני יכולה להגיד לך מהמקום שלי היום כמחוקקת, לא תמיד כשיש חוקים אז גם יש מעשים.

עליזה לביא: אנחנו רואים פער מאד גדול.

עליזה לביא: אפשר לבוא ולהתבונן על החברה בישראל ועל מספר החוקים שנחקקו לטובת נשים ועל מעמדן.

עליזה לביא: אני לא חשבתי שכשאני אגיע לוועדה, הדבר הראשון שאני אדרש ואני אחזור ואדרש, זה יהיה הנושא של הטרדות מיניות.

עליזה לביא: כלומר חוקקנו את החוק בין המתקדמים בעולם לפני 16 שנים, והנה אנחנו רואים איך הדברים חוזרים ועולים.

עליזה לביא: אבל כשאת רואה היום את התהליך, את כותבת על התהליך הזה במאמר המפורסם שלך על כיכר הדשא ועל המקום של הנראות הפוליטית של נשים, ועל איפה מסקרים נשים – אם זה במדורים הרכים יותר, שזה המדורים של המשפחה, של האישה, ולא בעמודים הפוליטיים.

עליזה לביא: זה מאמר מאד מפורסם שלך, שכתבת אותו לפני למעלה מ-15 שנים, משהו כזה.

עליזה לביא: מהמקום שלך היום, היית צריכה לכתוב את המאמר הזה אחרת, נכון?

חנה הרצוג: כן ולא.

חנה הרצוג: אני רוצה דווקא, מכיוון שכאן הלכנו טיפה לנוסטלגיה, אז אני רוצה לספר לכן שאני ישבתי פה כשרה דורון, זיכרונה לברכה הייתה חברת כנסת, והיא כינסה בבניין הזה את השנים שרצו לרשויות המקומיות, וניסתה לתת להן תמיכה ועידוד ואפילו מחשבות על חקיקה.

תמר זנדברג: כמה הן היו בחדר?

חנה הרצוג: בודדות, ועוד היו בודדים חברי כנסת, וזה בדיוק לכן אמרתי כן ולא.

חנה הרצוג: כלומר, מה שיש זאת לא אופנה חולפת, אבל זה תהליך ארוך.

חנה הרצוג: ומה שכן אני רוצה לבוא ולומר, אני חושבת שיש פה מהפך דורי.

חנה הרצוג: יש פה הרבה יותר חברות כנסת צעירות, יש הרבה יותר מתמודדות צעירות לוי שהרבה יותר אנשים בחברה בישראל שמודעים ומוכנים להיכנס למאבק הזה של שוויון מגדרי.

חנה הרצוג: לפני שאני אעסוק במדיה וכו', אני רוצה דווקא להגיד כמה דברים שנאמרו פה, ואני חושבת שהם דורשים חידוד והבנה.

חנה הרצוג: אז קודם כל אני רוצה להגיע לכם לגבי חקיקה.

חנה הרצוג: לישראל באמת יש מערכת חקיקה מן המתקדמות בעולם.

חנה הרצוג: יש לה בעיה גדולה של אכיפה.

חנה הרצוג: יש חוק שוויון זכויות האישה, שחוקק כבר בשנת 1951 על ידי חברת הכנסת רחל קגן, ועל החוק הזה, שהוא כל הזמן זוכה לתיקונים, ולאחרונה, לפני כמה שנים היה שינוי בחוק, תיקון בחוק שדיבר על ייצוג הולם וייצוג של מגוון.

חנה הרצוג: עכשיו אני רוצה להגיד כמה משפטים בעניין ייצוג הולם, כי זה מתייחס לחקיקה.

חנה הרצוג: ייצוג הולם משמעו שאם אנחנו 50% מהאוכלוסייה, אז 50% של הנשים או הגברים חייבים להיות בכל אחד מהמוסדות, הארגונים, הוועדות, הוועדות הציבוריות וכו'.

חנה הרצוג: עכשיו אנחנו רוצים ומוכנים להיות קצת גמישים, יכולנו לקחת את החקיקה שבחלק ממדינות אירופה ולהגיד הבטחה של 40% מכל אחד משני המינים.

חנה הרצוג: אני בעד ה-50% ואני בשום פנים ואופן חושבת שאסור לנו לתמוך בחקיקה שמדברת על שליש או רבע, או כל מספר אחר, אפרופו הצעת החוק.

חנה הרצוג: יכול להיות שלא נגיע לכך מיד, אבל המושג ייצוג הולם – זו משמעות המילה הולם.

חנה הרצוג: אני רוצה לחזור על העניין של הגיוון, ודווקא ברשויות המקומיות, יותר מאשר בכל מקום אחר.

חנה הרצוג: כי אנחנו חברה שיש ריכוזים של אוכלוסיות, לטוב ולרע, על פי מוצא, על פי העדפה דתית, על פי מרכז-פריפריה, העדפות לאומיות, טובות, לא פחות טובות, אבל אנחנו חברה שמגוונות מאד ברשויות המקומיות.

חנה הרצוג: ואנחנו צריכים לראות את זה גם ברשויות המקומיות.

חנה הרצוג: לכן כשאני מדברת על ייצוג הולם, אני חושבת שצריך להיות גם לא רק שתמיד האליטות ממוצא זה או אחר תהיינה, אלא גם עכשיו להסתכל ימינה שמאלה, מי עוד לא מיוצג, את הקול של מי עוד לא שמענו.

חנה הרצוג: זה דבר אחד.

חנה הרצוג: הדבר השני שאני רוצה לבוא ולומר, שבשבילי המושג ייצוג הוא לא רק מספרי.

חנה הרצוג: ייצוג – המשמעות שלו שאנחנו נשמע קולות אחרים.

חנה הרצוג: אז זה גם בא בגיוון, אבל גם בא בעמדה של מבט מגדרי.

חנה הרצוג: ואני רוצה להגיד את העניין הזה של המבט המגדרי, הוא לא מדבר רק על מבט של נשים, אבל הוא בא מהמקום שנשים, מכיוון שהן נדחקות לשוליים, הן אלה שיכולות להביא, מהניסיון האישי שלהן, קולות אחרים, ממקום אחר של החוויה האנושית.

חנה הרצוג: ברשויות המקומיות זה כל כך בולט, לכן אתן השליחות של המאבק לשוויון מגדרי, מכיוון שברשויות המקומיות הן גם המעסיקות העיקריות של הנשים, מכיוון שמסורתית, לטוב ולרע, שוב, זה חלק ממערכת התנאים.

חנה הרצוג: נשים הן המורות והן העובדות הסוציאליות והן העובדות בשירותי הבריאות והניקיון.

חנה הרצוג: הן המועסקות העיקריות של הרשות המקומית.

חנה הרצוג: זאת אומרת הן מכירות את הבעיות היומיומיות, הן חוות את הבעיות היומיומיות, והן גם הצרכניות העיקריות של השירותים.

חנה הרצוג: לא בגלל שהן צרכניות, אלא בשל בדיוק המבנה הזה שדיברנו, שבחלוקת התפקידים שעדיין היא מאד מסורתית בחברה בישראל, ושהן אלה שאחריות על הבית, על המשפחה, על הילדים, לקחת לחוגים, להביא לבתי הספר ולצורך את שירותי הבריאות וכו'.

חנה הרצוג: לכן הן בעצם המומחיות, הן יודעות גם מה הם צרכי היישוב, וזה לא רק בניין ערים.

חנה הרצוג: זה חשוב, אבל כשאני יושבת בוועדת בניין ערים או תכנון ערים, אני רוצה שהמבט המגדרי יבוא, של הנשים, שתראינה איך צריכה להיבנות עיר או איך צריך להיבנות מבנה עירוני, שייקח בחשבון את צרכי האוכלוסייה היומיומיים, ואלה הן הנשים.

חנה הרצוג: הן המומחיות, מהניסיון האנושי שלכן.

חנה הרצוג: יש לכן כשליחות ציבור, גם דרישה דמוקרטית צודקת, וגם אמירה על איכות.

חנה הרצוג: לכן אני חושבת שהדרישה שלנו לשוויון מגדרי מלא, באה מהמון מקומות, ואנחנו צריכות להוכיח את האמירה הזאת, והאמירה היא לא רק אישית, היא ציבורית.

חנה הרצוג: היא ציבורית גם אל החברים שלנו.

חנה הרצוג: ואני רוצה, אני יודעת שיש לי זמן קצר, אבל אני מוכרחה להגיד עוד כמה משפטים שנראים לי מאד חשובים.

חנה הרצוג: זה לא מאבק אישי בלבד, למרות שכל אחת מכן מרגישה את זה כמאבק אישי שלה.

חנה הרצוג: המאבק צריך לבוא ולהיות של כולנו, של החברה.

חנה הרצוג: ולכן תעבדו ביחד.

חנה הרצוג: שמחתי לשמוע ששתי חברות הכנסת משני הצדדים השונים של המפה הפוליטית עובדות יחד.

חנה הרצוג: יש המון ארגונים בשטח.

חנה הרצוג: אם אתן רוצות לדעת איפה המהפך, המהפך הוא שם.

חנה הרצוג: יש המון ארגונים בשטח, לא רק מפלגתיים אלא גם של החברה האזרחית.

חנה הרצוג: חפשו אותם כשותפות, תעבדו ביחד.

חנה הרצוג: זה שביל החצץ, לא הדרך הרגילה, שבה עובדים.

חנה הרצוג: עבדו עם קבוצות.

חנה הרצוג: תעבדו עם נשים, ונשים יודעות לפרגן לנשים, אל תאמצו את המושג הזה.

חנה הרצוג: כי אתן יודעות מתי אין פרגון?

חנה הרצוג: כאשר נשים מרגישות שהן נאבקות זו בזה על מעט המקומות שלכאורה הוקצו להן.

חנה הרצוג: אני רוצה להגיד משהו בנושא של חקיקה, וזה כבר לעניין של המחקר.

חנה הרצוג: כל הרשימות, וזה נכון בכל העולם וגם בישראל, שקיבלו נוסח חקיקה שאומר שבשלושת המקומות הראשונים תהיה אישה אחת לפחות, אתם יודעים מה הייתה התוצאה?

חנה הרצוג: שהייתה במקום השלישי אישה.

חנה הרצוג: במקום השלישי הייתה אישה.

חנה הרצוג: זאת אומרת שהסיכויים של נשים להיכנס למועצה, הולכים ופוחתים באמצעות החקיקה הזאת.

חנה הרצוג: כי אנחנו יודעים שברשויות המקומיות יש הרבה רשימות קטנות, יש הרבה תחרות.

חנה הרצוג: זאת אומרת שנשים, אם הן כבר תכנסנה, הן תכנסנה רק ברשימות המאד גדולות ומאד חזקות, והסיכוי שלהן להיכנס לכן פוחת באמצעות החקיקה הזאת.

חנה הרצוג: לכן, מי שרוצה לנסות להשתמש בחקיקה, או שיטת הרוכסן, או לפחות במקום השני – או גבר או אישה.

חנה הרצוג: אתם מכירים את שיטת הרוכסן?

חנה הרצוג: כלומר צריך לעבוד עם מנגנונים שצופים מראש את התוצאות הבלתי צפויות של החקיקה.

חנה הרצוג: חוק לא משנים כל יום ולכן החקיקה צריכה להסתכל לא על התוצאות של מחר, של הבחירות הבאות, אלא אל המקום שאליו אנחנו שואפות, ייצוג הולם ושוויוני, שנותן מגוון.

חנה הרצוג: תודה.

עליזה לביא: עמותת כ"ן, עשייה מפוארת, שותפות לאורך הדרך.

עליזה לביא: נפגשנו בוועדות קודמות ואת משמשת, יפעת זמיר, כמנכ"לית העמותה יחד עם מיכל לווין.

עליזה לביא: באמת הקטר שמוביל את השינוי הזה.

עליזה לביא: כשאת מתבוננת כאן היום, מה עוד לא עשינו?

יפעת זמיר: קודם כל אני רוצה להגיד מה עשינו, כי אני חושבת שמי שנמצאת פה היום, וחנה הרצוג אמרה, היא לא לבד יותר.

יפעת זמיר: אני חושבת שבארבע השנים האחרונות וביתר שאת מאז הקמתה של העמותה, באמת בזכות אישה שאפשר לקרוא לה משוגעת, אבל עם חזון מאד גדול, שאולי בעבר נראתה עומדת על הבריקאדות ומוסרת איזה מסר שנשמע הזוי.

יפעת זמיר: היום הנשים פה, ואני באמת רואה כל אחת ואחת ומכירה כל אחת ואחת, לקחה את המושכות, חברותיי חברות הכנסת היום, בעבר חברות מועצה, הפכו להיות השליחות של המסר.

יפעת זמיר: כלומר, הדבר נעשה באופן שהיום הוא מהדהד בוועדה לקידום מעמד האישה, ברשותך, עליזה יקרה, כי הדרך בארבע השנים האחרונות הייתה דרך סיזיפית.

יפעת זמיר: זו הזדמנות לאודות לכל אחת ואחת שרצה איתנו בדרכים בלילות החשוכים, לצפת, לטירת הכרמל, לנהרייה, לקצרין, לנגב הרחב והגדול, כדי לקום ולהגיד לאותן נשים שהן חברות הנהגות הורים וועדי הורים, נשים אקטיביסטיות.

יפעת זמיר: מראש הנגיעה הייתה קהל שיש לו עשייה ציבורית.

יפעת זמיר: זה נכון שהמילה פוליטיקה מאד הבהילה אותנו.

יפעת זמיר: הבהילה אותנו כנשים אקטיביסטיות שעשו המון בוועדי הורים, עשו המון בהנהגות הורים מקומיות, אבל לא חשבו לעולם להיכנס לזירה הפוליטית, וזה מה שיצר את המספר הכל כך נמוך.

יפעת זמיר: ובעצם באנו באופן ממוקד לאותן נשים ואמרנו להן – הגיע הזמן לעשות את קפיצת המדרגה.

יפעת זמיר: קפיצת המדרגה היא במקום להשפיע על 600 ילדים ו-1,200 ההורים שלהם, להשפיע על כל האנשים ברשות המקומית.

יפעת זמיר: אני רוצה לספר על הארבע שנים האחרונות שעשינו עשייה גם מול הגברים, חברינו ראשי העיר.

יפעת זמיר: למעשה קורס מנהיגות המחר, שהבוגרות שלו יושבות כאן ושחברות המועצה המכהנות התרוצצו בדרכים, מטי הרכבי, ראש המועצה האזורית יואב, שנמצאת איתנו כאן היום, נסעה למשל לקורס של חברתה, ראש המועצה האזורית בבני שמעון, ולאופקים הגיעה טלי פלוסקוב, כל הדרך מערד, כי באופקים אין אף חברת מועצה.

יפעת זמיר: ולצפת הגיעה שרי גולדשטיין, חברת המועצה מעכו, כי בצפת אין אף חברת מועצה.

יפעת זמיר: הרשת שבנינו במשך 4 שנים וביתר שאת, בעצם הפכה להיות רשת התמיכה של הנשים, שעד היום היו לבד.

יפעת זמיר: כך שלעשות את הדרך , את הבונדינג הזה, לתת את תחושת המסוגלת, אני תמיד אומרת – you can't be what you can't see.

יפעת זמיר: אם את לא רואה שם מודלים לחיקוי, את לא תדעי בכלל שאת יכולה להיות כזו.

יפעת זמיר: ואני חושבת שאתן, חברותנו היום במשכן החשוב הזה, הופכות להיות מודל לחיקוי עבור כל הראשות וחברות המועצה העתידיות.

יפעת זמיר: וזה יחלחל למטה לבנות שלנו, שיסתכלו הלאה ויגידו אוקיי, מה אני רוצה להיות כשאני אהיה גדולה – רופאה, עורכת דין, מורה, גם פוליטיקאית, כן, גם נציגת ציבור.

יפעת זמיר: ראשות העיר שנמצאות כאן איתנו, 43 במספר, זו קבוצה שהתחילה מ-12 במספר לפני שנה וחצי, במשרדים הקטנים של עמותת כ"ן, להיפגש פעם בשלושה שבועות, לקבל הרצאות מטובי המומחים בארץ.

יפעת זמיר: גברים רבים נרתמו למאמץ.

יפעת זמיר: אסטרטגים, יועצים פיננסיים, יועצים פוליטיים, משפטיים, והיום הקבוצה הזאת מונה 43 נשים ועוד מצטרפות אליה, וכל יום מפתיעות אותי מחדש, וזה מאד משמח.

יפעת זמיר: כי בסוף הבנות ביישוב, גם אם אותן נשים לא תזכנה, ואני מאחלת לכל אחת ואחת בהצלחה של 100%, הן הפכו מודל לחיקוי, כי הנשים הללו הוכיחו בעיר שיש מועמדת ראויה ושהמשחק הזה הוא משחק הגון, ראוי, איכותי, שמובילות אותו נשים נפלאות.

יפעת זמיר: אני חושבת שהמהפכה היא בתחילתה.

יפעת זמיר: מה עוד לא עשינו?

יפעת זמיר: עוד לא נגענו בכל ראשי העיר שיבינו שזה לא משחק, שזה לא קישוט, שזה לא אני שמח שכינסתן לי 100 או 60 או 80 או 200 נשים ולהגיד – אני מאמין בכוח הנשי, אלא שאותו ראש עירייה, ואני אמרתי את זה לדעתי במהלך הארבע שנים, לפחות ל-60 ראשי ערים, שלא הבינו מה התכנסנו פה הנשים האלה.

יפעת זמיר: אמרתי לו – תודה רבה אדוני ראש העיר, הדברים שלך היו מאד מרגשים, אבל תדע לך שמתוך הקבוצה שיושבת פה, הן יבדקו כמה נשים יש לך ברשימה.

יפעת זמיר: והן יבדקו, מתוך הנחה שאחת מהן לא תחליט לרוץ ולהתמודד מולך, כי זה המשחק הדמוקרטי.

יפעת זמיר: ואני רואה את גבי ממעלה אדומים מהנהנת, זה לא פשוט לראשי העיר לקבל את זה.

יפעת זמיר: אני זוכרת כשנכנסתי לעמותה ואמרו לי – אבל למה כוח נשים?

יפעת זמיר: למה נשים צריכות כוח?

יפעת זמיר: כלומר זו מילה נורא אגרסיבית.

יפעת זמיר: אמר כבוד השר, קשה לוותר על כוח, אבל נשים יודעות את מגבלות הכוח, ואני חושבת שזה דבר אדיר שהקול הזה יישמע מסביב לשולחן.

יפעת זמיר: ואני רוצה להגיד לכם יותר מזה, במנהיגות את המחר, שכולן יושבות כאן, באמת מצפת, שירה חברתנו, ועד נתיבות שבימים אלה עוברים את הקורסים, נשים לומדות לקרוא תקציב עירוני בעיניים מגדריות.

יפעת זמיר: כלומר זה לא רק האחוז של נשים שתשבנה במועצת העיר, זה המסר שהן יביאו והאחיות שיושבות להן על הכתף, והאחריות שלהן כלפיהן.

יפעת זמיר: כל אותן נשים שאולי מתקשות בכלל.

יפעת זמיר: הקול שלהן היום שקוף, שקוף בחלוקת התקציבים ובקביעת המדיניות המקומית, שקוף.

יפעת זמיר: חברי במשרד הפנים, כשפגשתי אחדים מהם, ושלום למר עמרני, אני חושבת שחשוב שבישראל 2013 לא נוכל לקבל יותר מצב שבו יש רק 5 ראשות עיר בישראל, ורק 350 חברות מועצה; וששמנו את היעד, והצטרפו אלינו סגנית השר גילה גמליאל בזמנו, 30 ראשות עיר ו-1,000 חברות מועצה ואמרו לנו – אתן לא נורמאליות.

יפעת זמיר: זה הזוי.

יפעת זמיר: אמרנו חברות, לשים יד זה אומר ששואפים אליו ואולי גם עוקפים אותו.

יפעת זמיר: והיום עקפנו אותו, ואני מאחלת לכל אחת ואחת מכן בהצלחה, כי אתן עשיתן את זה.

יפעת זמיר: אתן עשיתן את זה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אנחנו נחזור אל כמה מהנקודות שנגעת בהן, אבל לפני זה ולפני שהשר צריך לעזוב אותנו ולהמשיך במשימות שמחכות לו, יש לנו אמנה.

עליזה לביא: אמנה שיזמה עמותת כ"ן, אמנת ההזדמנויות לנשים בפוליטיקה המקומית, לקראת הבחירות המוניציפאליות הקרובות.

עליזה לביא: אנחנו נבקש גם מכן, וכמובן גם ממך, לחתום על האמנה.

עליזה לביא: לפני זה אנחנו נקריא אותה.

עליזה לביא: זו יזמה שלכן: כללים משותפים לשיתוף פעולה.

עליזה לביא: שיעור הנשים במועצות העיר וברשויות המקומיות ערב הבחירות המוניציפאליות שתערכנה באוקטובר 2013, עומד על 11% בלבד.

עליזה לביא: 98% מהרשויות לא מכוונות נשים כלל נכון לשנת 2011.

עליזה לביא: ישראל מבטאת מחויבות הצהרתית לשוויון מגדרי, ואולם השאיפה הזו אינה מתגלמת בחיי היום יום.

עליזה לביא: אנו פועלות מתוך ההכרה כי רק מתוך שוויון וייצוג במוקדי קבלת החלטות, ניתן יהיה ליישם מדיניות חברתית, שוויונית, מתקדמת וצודקת.

עליזה לביא: אנו מאמינות כי במנהיגות, נשים מעשירות את השיח הציבורי והפוליטי, על ידי הבאת נושאים חדשים לסדר היום, ומגוון קולות שהיום לא מיוצגים בשולחנות מקבלי ההחלטות.

עליזה לביא: כי לא פגיעה בציבור הנשים בלבד גלומה בדבר, כי אם גריעה מעניינו של הציבור כולו, מדמותה של החברה.

עליזה לביא: מרווחתם של כל המרכיבים אותה ומאיכותו של השירות הציבורי, המביט מטה, מבעד לתקרה של זכוכית.

עליזה לביא: בכוחות ובכישורים שלא יוכלו לבוא לידי ביטוי, אך בשל תבניות חברתיות שזה מכבר אבד עליהן הכלח.

עליזה לביא: אמת, זהו מצב חברתי המכרסם כל יום שהוא בעינו, בחוזקה של החברה הישראלית.

עליזה לביא: מתוך דברים של הנשיא אהרון ברק ...

עליזה לביא: נגד ראש ממשלת ישראל בשנת 2003.

עליזה לביא: הלקח המתבקש מזה, הסיכויים באפלייתן של נשים בחברה המודרנית, הינה בעיקרה תופעה המושרשת ב... סמכויות.

עליזה לביא: חוסנה המוסרי של חברה, שוחרת שוויון, יכול להיבחן בהיקף האמצעים והמאמצים החיוביים שנכונה היא לנקוט ולהשקיע בשבירת הסטאטוס קוו, וביצירת מציאות חדשה ושוויונית.

עליזה לביא: להעדפה מתקנת נודעת בהקשר הזה חשיבות רבה, ואפשר גם מכרעת, שכן בקידומה המעשי המתוכנן והמכוון, של קבוצה המופלית לרעה, לעבר העמדות שנשללו ממנה בעבר, יש לא רק משום תיקון עיוותיו המעשיים של חוסר השוויון, אלא גם אישור יצירתה של מציאות חדשה, שסופה להעביר מן העולם גם את שורשיה הנסתרים של האפליה, ואת תוצאותיה הנלוות.

עליזה לביא: מתוך דברים של השופט אליהו מצא, בג"ץ שדולת הנשים נגד ממשלת ישראל, בשנת 1994.

עליזה לביא: אנחנו החתומים מטה, כל מי שיחתום על האמנה הזאת, מתחייבת, מתחייב, לקדם בכל אמצעי שיעלה בידו, בידה, ייצוג שוויוני לנשים ברשויות המקומיות, לקראת הבחירות הקרובות באוקטובר 2013.

עליזה לביא: בבקשה אדוני.

גדעון סער: בכבוד.

עליזה לביא: כל הכבוד.

עליזה לביא: אני רוצה להציע ברוח הדברים של יפעת, שחוץ משההתחייבות תהיה התחייבות אישית, שההתחייבות תהיה גם התחייבות של גופים פוליטיים, וגם של ארגוני החברה האזרחית, וארגוני נשים בכללן ואני כבר אומרת, שאני כמי שעומדת בראש שוות, במרכז לקידום נשים בזירה הציבורית, במכון ון ליר, מוכנה לתת כבר.

עליזה לביא: כל הכבוד.

עליזה לביא: אז דברי סיכום של השר, ואנחנו נמשיך.

גדעון סער: קודם כל אני רוצה לאחל בהצלחה לכל המתמודדות, ובאמת לקוות שהעלאת הנושא הזה על סדר היום הציבורי, יהיה לו ביטוי בעוד שלושה חודשים.

גדעון סער: אני מתכוון לבטא את העמדה שהתבטאתי פה, בעוד הזדמנויות ובעוד מקומות.

גדעון סער: עלו פה כמה דברים, ואני רוצה להתייחס רק בתמצית.

גדעון סער: אחד, שיתוף פעולה בין מפלגתי ובין אישי.

גדעון סער: אני בעד קידום הנושא הזה, הוא מאד חשוב, ואני די אופטימי שהכנסת הנוכחית יש לה הזדמנות לשנות כמה דברים יסודיים בנושא של שוויון בין המינים, וצריך לנצל את חלון ההזדמנויות הזה.

גדעון סער: אני חושב שרשימות שיש בהן גם נשים וגם גברים, יכולות להצליח יותר גם במבחן הבחירות וגם במבחן של העבודה ביום שאחרי הבחירות, וזה אני חושב בסופו של דבר שצריך להיות, לעומת רשימות הומוגניות.

גדעון סער: אני חושב שהציבור כן היה רוצה לראות רשימות הומוגניות, רשימות שמיוצגים בהן שני המינים.

גדעון סער: עלה כאן הנושא של הצבת יעדים, על ידי גברת יפעת זמיר.

גדעון סער: אני חושב שזה נכון.

גדעון סער: אני מאמין שבכל תחום בחיים, לא משנה במישור הציבורי, במישור הציבורי.

גדעון סער: אי אפשר להצליח בלי הצבת יעדים.

גדעון סער: הצבת יעדים היא לא ערובה שאתה תגיע ליעד שהצבת, אבל ברור שאם אתה לא מציב יעדים, סביר להניח שאתה תדרוך במקום, ולכן זאת דרך נכונה.

גדעון סער: חברת הכנסת זנדברג העלתה את הנושא של תפקיד חבר מועצת עיר, שהוא נעשה בהתנדבות.

גדעון סער: זה נושא כבד, זה נושא עם משמעויות תקציביות, אבל אני כן רוצה לקחת על עצמי את האפשרות, או לבחון אפשרות עם האוצר לתגמול על ישיבות מועצה.

גדעון סער: בזמנו, כשהייתי שר חינוך, העברתי דבר דומה לנציגי הציבור שהיו חברי המל"ג.

גדעון סער: אני חושב שזה בסופו של דבר גם משרת התייחסות יותר רצינית.

גדעון סער: כמובן, זה תמיד, כשאתה מעלה דבר תקציבי.

גדעון סער: יכול להיות שצריך להביא משהו בהקשר יותר כולל.

קריאה: אולי יותר חשוב ועדות, כי הוועדות הן החשובות.

גדעון סער: יכול להיות נגיד בוועדות תכנון ובנייה, אני לא יודע איך בדיוק, אבל צריך לבחון את זה וצריך לבחון את זה בהקשר יותר רחב של תפקיד חבר מועצת העיר, והמקומות שבהם אנחנו מייחסים משהו שונה להשתתפות שלו, מעבר לעובדה שבאופן יסודי כן יש בזה מימד התנדבותי, בכל הנושא של חברות במועצת עיר.

מלי פולישוק-בלוך: אדוני השר, על זה אנחנו הולכים להיפגש, זה בדיוק נושא השיחה.

גדעון סער: אז בסדר גמור.

גדעון סער: אז קבענו את הפגישה, ואני באמת חושב שזה נושא ששווה לבחון אותו ולתת עליו את הדעת.

גדעון סער: ואני מאד מודה לך שוב, יושבת הראש, על היוזמה ועל הישיבה הזאת.

עליזה לביא: תודה רבה לך.

עליזה לביא: אנחנו נמשיך, אני רוצה לאפשר שאלות שהגיעו - - -

קריאה: חבל שהם לא נשארים לשמוע.

קריאה: נכון, ממש חבל.

קריאה: אנחנו רוצים שהם יישארו לשמוע אותנו.

קריאה: זה בסך הכל עוד חצי שעה.

קריאה: חבל שאתה לא נשאר.

גדעון סער: אני נשארתי הרבה מעבר למה שהיה, אבל אני מבטיח שאני אתעדכן בכל - - -

עליזה לביא: אנחנו נעביר אליך את השאלות אדוני.

עליזה לביא: תודה אדוני.

עליזה לביא: נתחיל עם גבי בר זכאי, ראש עיריית מעלה אדומים, מתמודדת לרשות העיר, שאלה שלך.

עליזה לביא: אנחנו נאסוף כמה שאלות מהחברות, וחברות הפאנל תעננה.

גבריאלה בר-זכאי: לא הכנו שאלות, הכנו דברים.

גבריאלה בר-זכאי: אמרו לנו להכין כמה מילים, אבל אני גם אגיע לשאלה.

עליזה לביא: אוקיי, יש לי פה שאלה שלך.

עליזה לביא: בבקשה.

גבריאלה בר-זכאי: כן, כן, יש לי כמה שאלות.

גבריאלה בר-זכאי: קודם כל אני מודה לך, חברת הכנסת ד"ר עליזה לביא, יושבת ראש הוועדה.

גבריאלה בר-זכאי: אני חושבת שזה באמת ישיבה חגיגית וחשובה לנו, אבל אני רוצה להעלות כמה דברים שאולי קצת יוציאו את החגיגות, ולהעלות את הקושי הרב שיש למתמודדות, בעיקר לרשות העיר, כאשר הן מתמודדות מול ראש עיר מכהן.

גבריאלה בר-זכאי: והדבר הזה, אמרה חברת הכנסת פאינה, סגנית השר, שמחפשים וקשה, מחפשים נשים לחברות מועצה, ואולי רק לחברות מועצה ולא לרשות.

גבריאלה בר-זכאי: ואני חושבת שהקושי האמיתי הוא באמת בהתמודדות לרשות, וכאן לא רק שיש תקרת זכוכית, אלא יש כאן פעילות אפילו דורסנית וקשה מאד.

גבריאלה בר-זכאי: במיוחד כשאתה מתמודד מול ראש עיר מכהן.

גבריאלה בר-זכאי: אני נתקלת באופן אישי בהפחדה של בוחרים, בהפחדה של נציגי ציבור, של עובדי הרשות המקומית, שימוש בעובדי רשות מקומית לצורך הבחירות האישיות, וכאן בהחלט זה מביא כמה שאלות שאנחנו צריכים להתמודד איתן.

גבריאלה בר-זכאי: דיברנו על הקטע של מימון המפלגות ושצריך גם כאן לעשות שינוי.

גבריאלה בר-זכאי: לאישה שמתמודדת לרשות העיר וברשימה עצמאית, מאד מאד קשה לגייס את הכספים.

גבריאלה בר-זכאי: אני פונה אליכן, לעשות שינוי ותמיכה בחקיקה הזאת, כדי לעודד ולעזור לנשים לגייס את הכספים, כי ראש עיר שמתמודד, בוודאי שיותר קל לו לגייס כספים מאנשי ציבור שהוא חשוף אליהם.

גבריאלה בר-זכאי: והקטע הזה הוא בעוכרינו, ומאד מאד קשה.

גבריאלה בר-זכאי: הפנייה השנייה שלי זה בגישה של מערכת בחירות הוגנת.

גבריאלה בר-זכאי: אנחנו חייבות להתארגן להגן אחת על השנייה ולעזור אחת לשנייה, כפי שאמרה פרופסור הרצוג.

גבריאלה בר-זכאי: אנחנו חייבות לעבוד ביחד, וכשנעבוד ביחד יהיה לנו יותר כוח.

גבריאלה בר-זכאי: היום ישנו כאן בהחלט, כמו שאמרתי, חוסר הוגנות ביכולת להתמודד.

גבריאלה בר-זכאי: כמובן שראש עיר מכהן מאד קשה לתקוף אותו, לא תוקפים אותו והרבה קל לתקוף מי שמנסה להתמודד מולו, גם אם הוא מוכר ואהוב וידוע.

גבריאלה בר-זכאי: אז הבקשה השנייה שלי היא לעזור בנושא של תמיכה ותמיכה הוגנת.

עליזה לביא: תודה, תודה גבי.

עליזה לביא: רות קוליאן, שמענו עליך, קראנו על הקשיים שאת עומדת בפניהם.

עליזה לביא: בואי תשתפי אותנו בקשיים שעומדים בפניך.

רות קוליאן: שמי רות קוליאן, מתמודדת מפתח תקווה.

רות קוליאן: קודם כל, אם כאישה חילונית שמתמודדת, ופעם מישהו הציג אותי חרדית ופמיניסטית, אני לא מבינה מה מבחינתו זה חידוש, אבל מבחינתי זה די טבוע בי.

רות קוליאן: אם אישה חילונית יש לה קשיים שאם האישה החילונית הממוצעת זה או שהיא ברווקות רצה או שהיא נשואה עם שני ילדים, אז כשאת נשואה עם ארבעה ילדים, שיהיו בריאים, וגם יש את הבית והקשיים התקציביים, זה ממש להתחיל מתחת לאפס.

רות קוליאן: זה אחד, וזה הטעימות של חברות המועצה החילוניות.

רות קוליאן: אבל אצל חרדית, בנוסף לקשיים האלה יש קושי אחר, שזה קושי של הסביבה.

רות קוליאן: אני יצא לי שאני אקבל טלפונים, שמישהי אמרה לי – כבוד התורה לא הולכת להיות ראש עיר, לא שאני מתמודדת למועצה, כבוד התורה יושבת בבית ומגדלת את הילדים שלה.

רות קוליאן: אז אמרתי לה שכבוד התורה השיגה יותר מהרב, אבל היא יש לה את הרבנים שלה, אבל אני דבקה בדרכי.

רות קוליאן: לנשים חרדיות קשה גם מהבחינה של הסביבה ושל האצבעות, שלא נדבר על בתי הספר.

רות קוליאן: הילד שלי הוא בתלמוד תורה, הבת שלי בבית יעקב, זה מסגרות מאד חרדיות, שאני יודעת שלסמינרים יהיה להם בעיה להתקבל, אבל אני מקווה שעד אז אני אהיה בתפקיד שהוא מספיק משפיע, בשביל לחלחל שינוי.

רות קוליאן: מי שקצת מכיר אותי יודע שיש לי קילומטרז' על עשייה מאחורי, ואני יש לי חשש אמיתי, אם אני לא אצליח, שהאישה הבאה שתרצה להתמודד, תגיד אז אם היא, רות קוליאן, שעשתה את כל מה שעשתה, לא הצליחה, אז למה שאני אצליח.

קריאה: אז אין אופציה כזאת.

רות קוליאן: אז חשוב לי באמת להיות - - -

עליזה לביא: יש משהו שהחברה, הציבור, הכנסת, יכולים לעזור לנשים חרדיות?

עליזה לביא: אחד הדברים הראשונים שעשיתי בוועדה זה הזמנתי כמשקיפות נשים שלא מיוצגות בבית, נשים ערביות, נשים חרדיות, נשים דרוזיות, כמשקיפות בתוך הוועדה לקידום מעמד האישה, כדי לבוא ולדרכן לנסות להגיע.

עליזה לביא: יש משהו בעצם שאנחנו יכולים לעזור לך?

רות קוליאן: אני חושבת שמבחינה תקשורתית נשים צריכות הרבה עזרה, כי אני למשל יש לי תקציב אפס מבחינה תקשורתית.

רות קוליאן: אם היה יותר-.

רות קוליאן: תראי, פעם מישהי אמרה לי שבארצות הברית יש קרן של הממשלה, בגלל שהיא רוצה לקדם נשים.

רות קוליאן: אני חושבת שהיה מאד נחמד אם היה את זה כאן גם במדינת ישראל.

רות קוליאן: אבל חוץ מזה, חשוב לי להגיד, חשוב לי להוציא את המסר שלי.

רות קוליאן: המסר שלי הוא כזה: שאני מתמודדת על המקום שלי לא בחסד, כי אם בזכות.

רות קוליאן: זה המקום שלי ויש לי זכות להיבחר, כמו שיש לגבר זכות להיבחר, ואני הולכת להיבחר.

רות קוליאן: ואני אומרת שאם המגזר שלי, החרדי, אומר שיש לי בינה יתרה, שלנשים יש בינה יתרה מגברים, אז אם אנחנו מבינות יותר מכם, אז למה אתם לא נותנים לנו לנהל את העניינים?

רות קוליאן: וזה אתם אמרתם.

רות קוליאן: ובאמת, אחרי עוול של 60 שנה של המדינה, שבאמת נשים מאד מאד קשה להן להתקדם ובאמת שומעים בעשור האחרון שנשים צריכות לדרוש ולדרוש את המקום שלהן.

רות קוליאן: אז אני היום מפסיקה לדרוש את מקומי ואני קוראת גם לכן להפסיק לדרוש את מקומכן, ופשוט להתמודד עליו.

עליזה לביא: תודה, תודה רות והרבה הצלחה, הצלחה רבה.

עליזה לביא: ענת כנפו מהר אדר.

30779: קודם כל אני באמת חושבת שזאת הזדמנות נהדרת לבוא ולתת תמיכה.

30779: ההבדל בינינו ובין הגברים, ואני אגיד את זה רק במשפט אחד ונעבור לעבודה, זה שיש להם באמת קבוצת תמיכה מאד מאד גדולה בכל המנגנונים, גם הפוליטיים וגם אחרים.

30779: גם בצבא ואחר כך זה ממשיך במשטרה, יש לזה הרבה מאד השלכות.

30779: ואני חושבת שמה שעמותת כ"ן יצרה וכל החיבורים שהוועדה הזאת יוצרת, זה שיש פה רשת מאד מאד גדולה של נשים, ואם נשכיל באמת לעזור אחת לשנייה להתקדם ולהיכנס, אז אני חושבת שהמהפכה שהצבתן כיעדים ברורים, באמת תגיע ליעדה.

30779: אני רוצה לדבר על המתח שהזכרת אותו, חברת הכנסת לביא.

30779: דיברת על המתח שבין נשים לבין גברים מתמודדים, שזה בשלב הבחירות ולפני הבחירות.

30779: אבל יש מתח עצום אחר כך, אחרי שאת נמצאת כחברת מועצה, בטח כיושבת ראש אופוזיציה.

30779: וקודם כל עצה לכל מי שמתמודדת – אם אתן לא מצליחות, חלילה אחת מכן לא תצליח להיכנס, אני חושבת שלהמשיך ולהתמיד – זה המסר הכי הכי חשוב.

30779: כי אחר כך נשים בורחות מהמאבק בגלל שזה מאד מאד קשה.

30779: אני מאד מתחברת למה שאת אמרת.

30779: לעמוד מול ראש מועצה מכהן ולהיות מאיימת עליו כיושבת ראש אופוזיציה, בטח אם יש לך כמה וכמה מנדטים, את עוברת 4.5-5 שנים קשות מאד, שקשה מאד לסיים אותן בהכרזה על התמודדות המשך.

30779: אני חושבת שיש למנגנונים, וחבל שמנכ"ל משרד הפנים לא נמצא, אבל אני חושבת שלמנגנונים של משרד הפנים יש פה תפקיד מאד מאד חשוב.

30779: כי יש פה את ערכי הדמוקרטיה, שאנחנו כחברות מועצה, נאבקות עליהם במשך הקדנציה עצמה.

30779: מדובר על השקיפות, על המנהל התקין, על מאבקים שדברים שצריכים להיות בפרוטוקולים ייכנסו לפרוטוקולים, על דברים שאחר כך אנחנו לא מוצאות להם גיבוי בשלטון המרכזי.

30779: זאת אומרת אנחנו פונים למשרד הפנים, שמדבר פה גם כבוד השר ואני אדאג להעביר לו את המסרים גם כן, ואומר שהוא תומך בזה שנשים תגענה.

30779: בסופו של דבר, אם נשים נבחרות לחברות מועצה, או גם חברי מועצה נאבקים על שקיפות, אני שלחתי עשרות מכתבים למשרד הפנים ולממונה על המחוז במהלך הקדנציה.

30779: עשרות מכתבים, גם למבקר המדינה.

עליזה לביא: שמה היה נושאם?

30779: שהנושא שלהם היה מנהל תקין ושקיפות, והשלטון המרכזי נותן גיבוי לראשי מועצה מכהנים, למרות שיש פה בעיה גדולה מאד בחוקיות, בהתנהלות של הדמוקרטיה בתוך ההתנהלות עצמה.

30779: זאת אומרת, יש גיבוי של השלטון המרכזי, ואני לא יודעת אם להגיד גברים או לא להגיד גברים, אני אומר גיבוי ממש מוצהר, כמדיניות של השלטון המרכזי, לא ללכת ולא להיענות לאופוזיציה.

30779: אני אתן דוגמא פשוטה.

30779: גם כשהחתמתי עצומות.

30779: אני ייצגתי 45% מהתושבים.

30779: אני החתמתי על עצומות יותר מ-50% מהתושבים, ועדיין משרדי ממשלה לא מקבלים אותי בכלל כפיגורה שצריך לדבר איתה כי יש ראש מועצה, ואם יש ראש מועצה אז את לא נחשבת בשום דבר.

30779: אם אני פונה במכתבים רשמיים למשרד הפנים, לממונה על המחוז במשרד הפנים וגם לחברי כנסת וגם לוועדות בכנסת וגם למבקר המדינה, ולא מקבלת תשובה אחת בכתב לטיעונים שלי, וגם מבקר המדינה אומרים לי שלא חייבים לתת לי תשובות בכתב, אז יש לנו פה בעיה באכיפה של הדמוקרטיה.

30779: אז אם יש פה בעיה באכיפה של הדמוקרטיה, אני חושבת שאם הוועדה הזאת תצא עם הבשורה שהיא רוצה לחזק את הדמוקרטיה ולחזק מי שנאבק על שקיפות, על מנהל תקין, כי יש לזה המון המון השלכות, אז יהיה יותר קל לחברות מועצה שתיבחרנה בשלב הזה של הבחירות, יהיה להן יותר קל אחר כך גם לשאת את האמירה שלהן וגם להצליח בתפקיד שלהן.

30779: ומכאן והלאה הן לא יחשבו אויבות הציבור כי הן אופוזיציה, אלא הן השיגו הישגים אמיתיים שאפשר אחר כך להגיד שגם כאופוזיציה יש לה דרך ויש לה הצלחה.

עליזה לביא: תודה.

תמר זנדברג: עליזה, אני יכולה לומר משפט על זה?

עליזה לביא: אני רוצה לשמוע קצת, בבקשה.

עליזה לביא: אנחנו אחרי זה נאסוף, יש לנו 20 דקות, בשתים עשרה איילה חסון מגיעה, אז יש לנו 20 דקות גם לשמוע וגם לאסוף תשובות, ואולי גם משרד הפנים יתייחס.

תמר זנדברג: זו נקודה מאד חשובה.

עליזה לביא: אז תרשמי לך ואנחנו נחזור.

עליזה לביא: אני רוצה לתת את רשות הדיבור למיראדה חסון מדלית אל כרמל, בבקשה.

מיראדה חסון: תודה.

מיראדה חסון: שלום לכולם.

מיראדה חסון: באתי במיוחד היום לפגוש אתכן מדלית אל כרמל.

מיראדה חסון: אני אישה דרוזית מדלית אל כרמל, וזו פעם ראשונה שאישה מתמודדת ברשות רשימה עצמאית.

מיראדה חסון: מה שדיברה הגברת הדתייה רות, זה אפס ממה שאני - - -

עליזה לביא: חנה, את ביקשת ייצוג ונראות.

עליזה לביא: אנחנו פה עבדנו קשה כדי - - -

חנה הרצוג: בסדר גמור.

מיראדה חסון: אצלנו, כאישה דרוזית ראשונה שאני הולכת ופורצת דרך, מאד קשה.

מיראדה חסון: 28 שנים אני מתנדבת למען הנשים ולמען החינוך בדלית אל כרמל.

מיראדה חסון: הייתי גם יושב ראש ועד הורים יישובי, ועכשיו כשהתחלתי לבנות את הרשימה, הרגשתי מה זה להיות בפוליטיקה.

מיראדה חסון: כאילו אני חיה כל יום בפני המון מכשולים.

מיראדה חסון: הם מנסים להזיז אותי הצידה ודוחקים אותי, ואין לי שום בעיה.

מיראדה חסון: אני מאד חזקה ומספיק חזקה, ואני ממשיכה.

מיראדה חסון: מה שאני מבקשת מכל הגורמים הרלבנטיים שנמצאים כאן, אני צריכה את עזרתכם ואת תמיכתם, ואני גם מאד אשמח אם תבואו אלי הביתה, אני אזמין אתכן שתפגינו איתי כוח ואצא לדרך.

קריאה: כל הכבוד.

עליזה לביא: תודה, תודה.

עליזה לביא: הרבה הצלחה.

עליזה לביא: אורלי סלומון, בני עיי"ש.

עליזה לביא: הנושא שלך הוא כואב וקשה, אבל ממש בקצרה כי אני רוצה שעוד נשים תדברנה.

עליזה לביא: בבקשה.

אורלי סלומון: תודה, שלום לכולם.

אורלי סלומון: אני רוצה לשים רגע את המבט שלנו על השטח.

אורלי סלומון: מה שאמרו פה היום השר וחברת הכנסת פאינה הוא לא עומד בשורה אחת עם מה שקורה בחוץ.

אורלי סלומון: אני מתמודדת לרשות המועצה בבני עיי"ש עם רזומה עשיר של עשייה, עם שנים ארוכות כיו"ר ועד הורים, עם תפקיד כרגע כיו"ר ועד הורים בתיכון אזורי גדרה, עם אידיאולוגיה שמתאימה, עם כל מה שצריך, ויעיד על כך ידידי גדי מאירי, שכמעט התחננתי אליו במשך תקופה ארוכה – בואו, קחו, תעזרו לנו, אנחנו לא יכולים לעשות את זה לבד.

אורלי סלומון: כנ"ל ישראל ביתנו, כנ"ל עוד כמה.

אורלי סלומון: יש איזה מגמה שמפלגות חתכו ממועמדים ברשויות.

אורלי סלומון: מאד בקטן מבטיחים, הולכים איזו שהיא קרבת דרך קטנה והולכים הצידה, משאירים את המועמדים לבד.

אורלי סלומון: זה מאד קשה.

אורלי סלומון: זה קורה.

אורלי סלומון: בסופו של דבר אנשי השטח יושבים עם הטבלאות עם משוואות מתמטיות – יש סיכוי, אין סיכוי, מה אומרים המספרים, ושם זה נחתך ונגמר וזה לא מתקדם לשום מקום אידיאולוגי.

אורלי סלומון: ישבתי עם אחת המפלגות ואמרתי חברה, אתם לא עסק מסחרי, אתם מפלגה עם אג'נדה, עם אידיאולוגיה.

אורלי סלומון: בבחירות הם אמרו לי אין שום דבר.

אורלי סלומון: במספרים אנחנו רוצים לנצח.

אורלי סלומון: אמרו לי את זה – אנחנו רוצים לנצח.

אורלי סלומון: מה שמשאיר אותנו עם מתמודדים בעיקרם גברים.

אורלי סלומון: אני מתמודדת מול שישה גברים שבאים עם כספים שחורים, שבאים עם כוחות לא תמיד כשרים, כשיש המון המון פעילות שהיא לא חוקית שמתנהלת, ואתה, אני עומדת מולם חשופה, לבד במערכה.

אורלי סלומון: אז כל התמיכה והמלחמה ובואו, והלכתי לחפש בצפון מתמודדות.

אורלי סלומון: אני כאן ועכשיו, אני מוכנה לשמוע כל אחד שיכול לבוא ולתמוך בי, אני אשמח עדיין, כי אני עושה את העבודה הזאת לבד.

אורלי סלומון: קשה מאד לגייס כספים, קשה מאד לקבל תמיכה, ואנחנו עושים את זה ואני מזמינה עדיין את כל מי שרוצה לבוא ולתמוך.

אורלי סלומון: אני פה.

אורלי סלומון: בואו תראו, לא במילים, במעשים.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: עורכת הדין ברוריה לקנר, השפעת פסק הדין של צבי בר, איך הוא משליך היום.

עליזה לביא: אבל אני יודעת, הכל נושא פה הוא נושא של זמן ואני רוצה לשמוע ולהכיר כמה שיותר, אז בבקשה.

עליזה לביא: בבקשה גברתי.

ברוריה לקנר: אני אעשה את זה בקצרה רבה.

ברוריה לקנר: חבל רק שהגורמים הרלבנטיים, ראשי הקודקוד לא נמצאים פה, כי את הדברים רציתי לכוון אל שר הפנים, אבל ישנה פה נציגות, נבחרת חברי הכנסת בעניין הזה.

ברוריה לקנר: לכאורה אין זיקה ישרה בין מה שקרה, אבל אני רוצה לחבר את זה בדיוק למה שדיברו פה.

ברוריה לקנר: רק שיהיה ברור, אני לא מתמודדת.

ברוריה לקנר: אני מגיעה לפה כנציגת עמותת כ"ן, כפעילה בעמותת כן ואני רוצה להשכיל אתכם בנתון מספרי מדהים, שיכול שבראשונה לא תבינו את הקשר לעניין שעל סדר היום, אבל הוא מתחבר.

ברוריה לקנר: מנתונים של רשות בתי הסוהר בישראל, רק 5% מהאסירים בישראל הן נשים.

ברוריה לקנר: יתר על כן, הפרופיל האישיותי של האישה העבריינית לא מתאפיין בשחיתות ולא מתאפיין בשחיתות ציבורית, שהמשמעות שלה שימוש לרעה במשרה, במעמד ציבורי למען טובתה האישית.

ברוריה לקנר: ואיך זה מתקשר למקרה שלפנינו.

ברוריה לקנר: יש לנו נתון פנטסטי ש-60 ראשי רשות מקומיות נמצאים תחת חקירה משטרתית.

ברוריה לקנר: מה שביקשתי אני ורציתי לכוון את דבריי לראש הקודקוד, אבל אתם נמצאים פה כדי להעביר לו את המספר, שעמותת כ"ן שמה לה למטרה לא רק לשבור את המבנה שעליו דיבר השר, של תת ייצוג נשים, אלא שבשם עיקרון השוויון בנשים, אנחנו בעצם נקדם את עיקרון וחיזוק שלטון החוק.

ברוריה לקנר: ולכן היינו מאד מבקשות, כולנו, ממקבלי ההחלטות וממי שיכול לקדם חקיקה בעניין הזה, ואני מפנה את תשומת הלב אל חברות הכנסת ואל ראשי הוועדות, והייתי רוצה שימת לב בעניין הזה, לקדם חקיקה שבאה לתת מענה ללקונה קיימת, שמשרד הפנים יכול להפעיל סמכות, מקום בו מועמד שמתמודד מול כל אחת מהנשים המקסימות האלה ונמצא במצב של חקירה משטרית, למצער במצב כמו מה שקורה ברשות המקומית שבה אני גרה, שהוגש כתב אישום.

ברוריה לקנר: בכל מקום שבו ישנה אפשרות שמתמודד אדם שיש כנגדו כתב אישום בעבירת קלון, יפעיל מפעל הפנים את סמכותו, יפנה את הדרך ויאפשר למועמדים אחרים, ובכללן מועמדות אחרות, שיתמודדו על התפקיד, וכך נשיג כפל ערכים חשוב: גם נשיג את עיקרון השוויון בין המינים, ובאופן אוטומטי נחזק את שלטון החוק.

ברוריה לקנר: תודה.

עליזה לביא: תודה רבה.

יפעת קריב: חברות, תראו, אני ממש מתנצלת, אנחנו נמצאים בדיונים של הצבעות ויש דיון מאד מאד חשוב שאני נמצאת בו, קראו לי אליו, אני לא יכולה לעזוב אותו, אז אני נאלצת ללכת.

יפעת קריב: אני ממש מתנצלת, אבל אני אנסה להתחמק משם ולחזור לכאן.

עליזה לביא: תודה חברת הכנסת יפעת קריב.

עליזה לביא: ד"ר מטי הרכבי, ראשת מועצה אזורית יואב, בבקשה.

מטי צרפתי-הרכבי: שלום לכולם.

מטי צרפתי-הרכבי: אני אחת מחמש ראשות רשויות מכהנות.

מטי צרפתי-הרכבי: אם בכנסת כל אחת מארבעה היא אישה, אז ברשויות המקומיות כל אחת מ-50 היא ראש רשות מקומית.

מטי צרפתי-הרכבי: מהמקום שלי אני שנתיים ראש רשות, חוויתי שתי מערכות בחירות בשנתיים.

מטי צרפתי-הרכבי: זה מאד לא פשוט.

מטי צרפתי-הרכבי: אז קודם כל אני מאחלת בהצלחה לכולן.

מטי צרפתי-הרכבי: אני חושבת שמה שאנחנו רואים סביב השולחן הזה זה בעיקר סולידריות, ולכן חשוב, לי היה חשוב להגיע לחיזוק ידיכן.

מטי צרפתי-הרכבי: אבל חשוב לי לומר ממה שאני שומעת כאן, אולי שני דברים וזה גם לאזורי חברות הכנסת.

מטי צרפתי-הרכבי: אנחנו מאד צריכות להיזהר מהנחות שאנחנו מבקשות בזירה הפוליטית, כי אם נקבל הנחות זה לא יחזיק.

מטי צרפתי-הרכבי: אם אנחנו נבקש הנחות של מימון מיוחד, אם נבקש הנחות של ייצוג מיוחד, אנחנו צריכות לדרוש שוויון, אנחנו צריכות לדרוש ייצוג שוויוני.

מטי צרפתי-הרכבי: זאת אומרת יש דברים שאנחנו צריכות לעשות בחקיקה, אבל לא הטבות, כי הטבות, ועלו כאן כל מיני רחשים, יכולות לשמש לנו כחרב פיפיות ולהיות באופן הפוך.

גבריאלה בר-זכאי: להעמיד אותנו בשוויון מול ראשי הערים שמגייסים כספים.

מטי צרפתי-הרכבי: שוויון זה בסדר וחקיקה שוויונית צריכה להיות, אבל אנחנו לא צריכות לבקש, זאת עמדתי.

מטי צרפתי-הרכבי: ואני אומרת לכם, חוויתי שתי מערכות בחירות במשך שנתיים.

מטי צרפתי-הרכבי: סוגיה נוספת שכאן מהניסיון שלי, מאד קשה להתמודד כנגד ראש רשות מכהן, וזה לא משנה אם זה מתמודדת או מתמודד.

מטי צרפתי-הרכבי: זה מאד מאד קשה.

מטי צרפתי-הרכבי: אז זה לא בגלל שאנחנו, ככה אני לפחות רואה את זה, זה לא בגלל שאנחנו נשים, זה בגלל שיש ראש מועצה מכהן, וכראש מועצה מכהן יש לו את עמדת הכוח הפוליטית הקיימת.

עליזה לביא: תודה.

גבריאלה בר-זכאי: אבל דורסנית כלפי נשים.

גבריאלה בר-זכאי: דורסנית מאד כלפי נשים.

מטי צרפתי-הרכבי: זה לא רק.

עליזה לביא: יש לנו 5 דקות.

עליזה לביא: ליאל אבן זוהר, מתמודדת לרשות עיריית ראשון לציון.

ליאל אבן זוהר: רבותי, אני רצה לרשות עיריית ראשון לציון.

ליאל אבן זוהר: אני רוצה קודם כל להגיד תודה רבה לוועדה הזאת.

ליאל אבן זוהר: אני חושבת שזה רגע מכונן שאתם חתמתן על אמנה שאומרת שוויון כי כך נכון, שוויון כי זה מקדם את החברה הישראלית.

ליאל אבן זוהר: לא שוויון מתוך מקום של עמדת מוצא נחותה, אלא שוויון מתוך מקום של אנחנו נתרום לקהילה ולחברה שבה אנחנו חיות, כשנבטא את הקול הנשי שהוא 50% מהאוכלוסייה.

ליאל אבן זוהר: אני רוצה לומר משהו עם מסר אופטימי.

ליאל אבן זוהר: אני חושבת שאנחנו בראשיתו של העידן הנשי בפוליטיקה הישראלית.

ליאל אבן זוהר: אני חושבת שרואים את זה בחדר הזה עם 40 מועמדות לרשות עיר, ועם מאות מועמדות למועצות עיר.

ליאל אבן זוהר: זה מאד משמח, זה נהדר, זה עוד לא אומר שאפשר לוותר על האפליה המתקנת.

ליאל אבן זוהר: אי אפשר לוותר על האפליה המתקנת.

ליאל אבן זוהר: העדפה מתקנת.

ליאל אבן זוהר: לא איכפת לי לקרוא לזה אפליה, אבל מבחינתי פוליטקלי קורקט שזה יהיה העדפה.

ליאל אבן זוהר: אני חושבת שכמו שבדירקטוריונים ציבוריים ראינו שכשנשים נכנסו לדירקטוריונים באופן מפתיע, גם נמצאו דירקטוריות המצוינות והדח"ציות המצוינות, וגם הן שיפרו את הנהלת הקבוצות והחברות שהן יושבות בהן, ככה גם ברשויות המקומיות ואני מקווה שאולי גם בכנסת, תימצא השיטה והדרך להכניס אותנו לתוך המקומות הללו, הזירה הפוליטית הזאת בשוויון.

ליאל אבן זוהר: אני חושבת שהחברה הישראלית תרוויח מזה רבות.

ליאל אבן זוהר: אני יכולה לומר לכן שכל חברותי שאני מכירה אותן במועצות הערים, עושות עבודה מצוינת, מחויבת, טובה ומתנדבת, וקצת נמאס לנו להיות מתנדבות, עליזה.

ליאל אבן זוהר: אני חושבת שמגיע לנו שכר דירקטורים, בדיוק כמו שמגיע שכר דירקטורים לכל דח"ץ בכל חברה ציבורית.

ליאל אבן זוהר: זה גם מגיע לחברינו במועצות, לא רק לחברותינו במועצות.

ליאל אבן זוהר: זה מאד יקדם גם כניסת נשים, משום שאנחנו אצלנו זה הקריירה השלישית.

ליאל אבן זוהר: אני עורכת דין במקצועי, יש לי ארבעה ילדים.

ליאל אבן זוהר: רבותי, זה עוד עול גדול מאד, משמעותי מאד על כתפינו, שאין לו שום סיבה בעולם, אף אחד לא יכול לחייב אותי לשבת בוועדת תכנון ובנייה ולבזבז שעות מזמני בוועדת מכרזים פעם בשבוע ארבע שעות, ובוועדת מועצה ובעשרות ועדות אחרות, ללא שום תגמול במשהו סטטוטורי.

ליאל אבן זוהר: זה פשוט בלתי סביר בעליל.

ליאל אבן זוהר: אני חושבת שהגיע הזמן שהכנסת תשנה את זה, אנחנו בוועדת מעמד האישה.

ליאל אבן זוהר: הגיע הזמן שהכנסת ואתן בוודאי ובוודאי תיקחו את זה על עצמכם.

ליאל אבן זוהר: אבל אנחנו בהחלט בראשית עידן אחר ואני מקווה שהבחירות הללו תראינה זאת.

ליאל אבן זוהר: תודה רבה.

עליזה לביא: תודה רבה רבה.

עליזה לביא: שרי סלע, חברת המועצה והמתמודדת בראש העין, בבקשה.

שרי סלע: תודה.

שרי סלע: אני ביקשתי לדבר על חוק העיריות, שינויים שנדרשים לשם קידום השוויון שבין המינים, אבל לפני כן אני חושבת שבימים האחרונים נחשפתי לנושא שהוא הרבה יותר משמעותי וחשוב וראוי שהוא יילמד.

שרי סלע: זה נושא של חינוך לדמוקרטיה.

שרי סלע: וככל שמתקרב מועד הבחירות, אנחנו נחשפים שוב להפתעה הגמורה שמרבית מהתושבים בכלל לא יודעים שחברי המועצה הם מתנדבים.

שרי סלע: מרבית מהתושבים לא מכירים בכלל שיש שני פתקים.

שרי סלע: מרבית מהתושבים לא מכירים את יחסי הגומלין שבין ראש רשות, חברי מועצה, עובדי עירייה, תושבים.

שרי סלע: מרבית מהתושבים לא יודעים בכלל למה לצפות מחברי המועצה, וכשהם לא יודעים למה לצפות מחברי המועצה, אז הם גם לא יודעים איך לבחור אותם נכונה, וכן הלאה וכן הלאה.

שרי סלע: אבל העובדה היותר קשה שנחשפתי אליה דווקא בתקופה האחרונה, שספרי האזרחות אין פרק שמיוחד לשלטון המקומי, ובעצם לא לומדים את המשמעות, את צורת הממשל, איך נערכות הבחירות, מה היא הדמוקרטיה בשלטון המקומי ואיך אנחנו בעצם, כשנדע את הדברים, נוכל להצליח יותר.

שרי סלע: אז החינוך לדמוקרטיה, גבירותיי, רבותי, הוא כרגע עוד המפתח בעיני, עוד לפני הרבה חוק פקודת העיריות, שמיד אני אדבר גם עליו.

שרי סלע: אז אני חוזרת, חינוך לדמוקרטיה מביא לאותה חשיבות של שוויון.

שרי סלע: חשיבות של שוויון ממילא תביא להגברת איכות החיים, וממילא נשים תמצינה, כי הקרקע תהיה פורייה יותר.

שרי סלע: לגבי הנושא המרכזי שאליו בעצם הגעתי, ואני לא רק חברת מועצה, אלא אני גם מרכזת את פורום ...

שרי סלע: מזה ארבע שנים, ביחד עם אורית שיושבת כאן לצידי ועוד מספר חברות מועצה.

שרי סלע: אז הנושא הזה של חוק העיריות שגם עלה כאן בכל מיני הערות, וגם על ידך עכשיו, לאחרונה ביתר שאת.

שרי סלע: החוק קיים, החוק טוב, החוק לא נאכף.

שרי סלע: קודם כל החוק צריך להיאכף.

שרי סלע: כשהחוק ייאכף יהיה יותר איזון בין ראש רשות לבין חברי מועצה.

שרי סלע: בקרקע, כשיהיה יותר איזון, תהיה יותר אטרקטיביות.

שרי סלע: כשתהיה יותר אטרקטיביות, יותר נשים תגענה.

שרי סלע: כך שהמעגלים האלה חייבים בסופו של יום לקרות, ויחבל ששר הפנים כרגע לא נמצא, כי המפתח כרגע הוא בידו.

שרי סלע: אז זה נכון לקדם את החוק של שוויון ברשימות.

שרי סלע: עוד יותר נכון לקדם אחת ולתמיד, וקודם כל לאכוף את חוק פקודת העיריות, ושתיים – לשפר ולהביא למספר דברים ואני אגיד את זה בקצרה, כי אני מבינה שהזמן קצר: האחד זה הגבלת כהונה של ראשי רשויות.

שרי סלע: בלי זה לא נצליח לקדם נשים.

שרי סלע: שתיים, צריך לחשוב על כך שהמועצה צריכה להפסיק להיות קואליציה – אופוזיציה, אלא ייצוג ישיר של התושבים בדרך של דירקטוריון.

שרי סלע: צריך לחשוב על להפוך את הרשות המקומית לאזורים, ואז הבחירה תהיה ישירה מול נציג שיכיר את התושבים, הם יכירו אותו, בדומה למה שקורה במועצות, האזוריות.

שרי סלע: ואם אנחנו נחקור את הדברים, אז נגלה שבאמת במועצות האזוריות, הנושא של שחיתות הוא פחות יותר.

שרי סלע: הנושא של קשר בין ראש הרשות לחברי המועצה הוא טוב יותר, הוא פחות לוחמני.

שרי סלע: אז כדאי לחשוב על לשנות את השיטה.

שרי סלע: כמובן נושא של תגמול והחזר הוצאות, זה לא ייתכן.

שרי סלע: הרי אף חבר כנסת לא יושב כאן בלי שהוא מקבל שכר.

שרי סלע: בדומה לכך, לא יכול להיות שידרשו מחברי המועצה, במשך חמש שנים, לשמור על המועצה, כי זה בעצם התפקיד של חברי המועצה, ללא שום תגמול והשתתפות.

שרי סלע: ואחרון חביב זה הנושא של השתתפות בבחירות עצמן.

שרי סלע: חוק הבחירות והתקצוב של חוק הבחירות – חייב להשתנות.

שרי סלע: ללא זה אנחנו לא נצליח להביא את השוויון באופן מוחלט.

שרי סלע: תודה.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: נורית אבנר, מועמדת לרשות עיריית רמת השרון, בבקשה.

נורית אבנר: תודה רבה.

נורית אבנר: הנושא שאני רציתי לדבר עליו זה הנושא של אלימות מילולית כלפי נשים, אם זה כאלימות פיזית, וערבות הדדית של נשים אל נשים במקרים האלה.

נורית אבנר: שמי נורית אבנר, אני הייתי סגנית ראש העיר של רמת השרון בשנים 2003 עד 2008.

נורית אבנר: החזקתי את תיק החינוך והתרבות, הייתי אחראית על הרכש בעירייה ושימשתי גם כיושבת ראש מועצת נשים יישובית.

נורית אבנר: סיום הקדנציה שלי למעשה נכפה על ידי ראש העיר באוקטובר 2008, כתוצאה מדרישות אישיות של ראש העיר שלי, שהיו קשורות למימון הבחירות ואני לא הייתי רוצה להיות מעורבת בדברים האלה במהלך הקדנציה השנייה.

נורית אבנר: והמחיר היה כואב.

נורית אבנר: רוכברגר הוציא איתי שעתיים לפני הגשת הרשימות למשרד הפנים, וכך מצאתי את עצמי לא יכולה להקים רשימה, לא יכולה לחבור לאף אחד, ואיך אומרים, לא הייתי מסוגלת להשתתף בקדנציה הנוכחית.

נורית אבנר: מאז ועד היום יצאתי לדרכי העצמאית והמשכתי בכל הפעילות הקהילתית, התנדבותית שלי, ברמת השרון ומחוצה לה.

נורית אבנר: בחודש מאי האחרון החלטתי סופית להגיש את המועמדות שלי לרשות העירייה, והקמתי רשימה ואני נקראת מהפך ברמה.

נורית אבנר: אני רצה עצמאית, ללא תמיכה של אף מפלגה, לרשות העיר.

נורית אבנר: ב-30 ביוני קיימה תושבת העיר נורית ורבין, שעומדת בראש עמותת אישית, קיימה עשור לפעילות שלה, שאגב כשהייתי סגנית ראש העיר מאד תמכתי בה, לעודד נשים, נשים רגילות ביישוב שרוצות לפתוח עסק משלהן, וככה הצלחנו לגרום לכך ש-750 נשים מרמת השרון ומחוצה לה, יפתחו עסקים.

נורית אבנר: והיא עשתה אירוע בבית יד לבנים והזמינו לשם גם את האנשים שסיימו את הקורס וגם את ראש העיר, וגם אותי, כמי שסייעה לה בפעילות שלה כסגנית ראש עיר.

נורית אבנר: הגעתי לשם, האולם כבר היה מלא מפה לפה, זה היה בערך שתי דקות לפני שהתחיל האירוע, וראיתי את ראש העיר יושב, לידו המנכ"לית, הסגנית, המנכ"לית של מועצת הנשים היישובית ויושבת ראש אגף הרווחה, שהיא גם יועצת ראש העיר למעמד האישה.

נורית אבנר: ואמרתי, מה יכול להיות יותר יפה?

נורית אבנר: אני כרגע מתמודדת ברשימה עצמאית לרשות העיר, אני אגש לראש העיר, אני אלחץ לו את היד ואני אגיד לו יפה שלום.

נורית אבנר: ניגשתי אליו ואמרתי לו בוקר טוב רוכברגר, ומה שקיבלתי זה – "סתמי את הפה ותעופי לי מהעיניים".

נורית אבנר: אבל זה לא היה בנימה הזאת.

נורית אבנר: זה היה בצרחה, בצווחה, בבוטות, ואני פשוט נאלמתי דום.

נורית אבנר: כאילו, מה עושים בסיטואציה כזאת, שראש עיר מכהן, לפני 300 ומשהו אנשים, רובן נשים.

נורית אבנר: מה את עושה בסיטואציה כזאת?

נורית אבנר: רצים לך הרבה סרטים בראש, אבל אני החלטתי שאני אכבד את המעמד ואמרתי לו – חבל שאתה לא מכבד את המעמד.

נורית אבנר: מה שהציק לי באותו הרגע, זה שאף אחת, אבל אף אחת מהנשים שישבה שם באולם, כולל הסגנית שלו, המנכ"לית, זאת שהיא היועצת שלו, ואף אחד מהנשים שישבו מאחוריו, לא קמה ואמרה – תתבייש לך, חוץ מאישה אחת שהעלתה את זה כפוסט אצלה בפייסבוק.

נורית אבנר: ואני שואלת אתכן נשים אחרות – איפה הפרגון, איפה הסולידריות?

נורית אבנר: איפה הקטע של הערבות ההדדית שלנו כנשים אחת לשנייה, במקרים כאלה?

נורית אבנר: עד היום לא קיבלתי טלפון, וזה נשים שעבדתי איתן כסגנית ראש העיר.

נורית אבנר: לא קיבלתי טלפון, לא קיבלתי SMS, לא קיבלתי כלום.

נורית אבנר: ואני שואלת אתכן, איפה אנחנו?

נורית אבנר: גבי, זה מתחבר לדברים שאת אמרת, זה מתחבר להרבה דברים שנאמרו כאן.

נורית אבנר: ואני אומרת דבר כזה, אני בחיים לא אתן מצב כזה שילבינו פני אישה או גבר בפנים.

נורית אבנר: אנחנו צריכים להיות בני אדם ולהתנהג כמו בן אדם.

נורית אבנר: מה שעוד רציתי להגיד לכם זה, שגם היום, כשאני נזכרת במקרה הזה, לא קל לי ואני אפילו הלכתי לחברה טובה שהיא פסיכולוגית וסיפרתי לה את המקרה הזה.

נורית אבנר: היא אמרה לי נורית, מה שאת חווית זו חוויה של אישה מוכה.

נורית אבנר: לפעמים האלימות המילולית הזאת היא יותר קשה מקטע שמכים נשים.

נורית אבנר: וחבל שלא נמצא כאן עכשיו ה - - -

עליזה לביא: את יודעת, את מספרת את זה ואני הייתי שם באולם, אני לא שמעתי ואם הייתי יודעת ואם הייתי שומעת, אני בטח הייתי פותחת את הדברים שלי.

עליזה לביא: הייתי אורחת בכנס, בפאנל, אני לא ידעתי.

עליזה לביא: אני מקשיבה לך, אני רואה את הכאב שלך.

עליזה לביא: אני חייבת לומר לך שכל אחת מאיתנו, אני בטוחה, חווה דברים מהסוג הזה לצערי, ואני מאד מאד מודה לך על הכנות שבה העלית את הנושא הזה, כי אני חושבת שרבות מאיתנו מזדהות עם הדברים שלך.

עליזה לביא: ואם הייתי יודעת את זה שם, אני הייתי מדברת.

נורית אבנר: מה שאני רוצה לבקש להבא, אם אתן נתקלות באלימות שכזאת, שמופנית ישירות לאישה, תפגינו את הערבות ההדדית הזאת, כי אם אנחנו לא נתמוך אחת בשנייה, התופעות מהסוג הזה ימשיכו, והן תתעצמנה, והן יסכלו באמת את היכולת שלנו להשפיע על הציבור.

נורית אבנר: זו הבקשה שלי פה ואני מודה לך על ההזדמנות לדבר.

עליזה לביא: תודה על הכנות, תודה רבה.

נורית אבנר: יש לי עוד דבר אחד לומר.

עליזה לביא: נורית, מחיאות הכפיים האלה אומרות את הכל.

נורית אבנר: אני רק רוצה להגיד שחבל לי מאד שלא נמצא כאן חבר הכנסת גדעון סער, שר הפנים, כי בזמנו, כשהוא היה יושב ראש הוועדה לקידום מעמד האישה הוא היה אורח שלי ברמת השרון.

נורית אבנר: אני עשיתי עצומה שחתמו עליה למעלה מ-12,000 נשים, גברים ובני נוער, עשיתי את זה יחד עם מועצת הנוער היישובית והחתמנו 12,000 אנשים מרמת השרון ומחוצה לה, על נושא של אלימות נגד נשים בארץ, והוא כיושב ראש הוועדה הגיע אלי, לרמת השרון, והגשתי לו את העצומה, וכמה ימים אחרי זה הוא הזמין אותי לכנסת, גם לוועדה וגם למליאה.

נורית אבנר: הנושא היה על אלימות כלפי נשים.

עליזה לביא: תודה, תודה.

עליזה לביא: אנחנו פשוט חייבים לעצור כאן.

עליזה לביא: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור אליך אדוני, ד"ר שוקי עמרני, המשנה למנכ"ל משרד הפנים, לנסות לענות על חלק מהשאלות ואחר כך נעבור אליך, איילה.

שוקי עמרני: אני אעשה את זה בקצרה.

שוקי עמרני: דבר ראשון אני רוצה לציין שכל הדברים שהועלו כאן, המסרים שהועברו, אני אעביר אותם לשר כלשונם.

שוקי עמרני: עלו כאן למעשה שלושה נושאים שאתייחס אליהם ממש בקצרה.

שוקי עמרני: דבר ראשון נושא שקשור למענה לפניות.

שוקי עמרני: אז ישנם נהלים מאד מאד ברורים במשרד הפנים לתת תשובות לפונים, ובאותם מקרים שלא ניתנות תשובות, אלה מקרים שאנחנו צריכים לבדוק אותם.

שוקי עמרני: אם ישנם מקרים כאלה, אני מבקש להפנות אלי, אני אבדוק את הנושא.

שוקי עמרני: אני רק מבקש לסיים את דבריי.

שוקי עמרני: לעתים חשוב לציין, גברתי יושבת ראש הוועדה, לעתים יש לנו תופעה בעידן של הפקס והמיילים, שפונים להמון המון גופים, וישנם כללים מסוימים שכאשר פונים למשטרה או פונים למבקר המדינה, משרד הפנים זז הצידה, בגלל שכאשר גופים כאלה נכנסים לבדיקה וחקירה, אין מקום שגם אנחנו נבדוק, ולו בגלל מטענים של מניעת שיבוש הליכי חקירה, לכן ישנם מקרים כאלה.

שוקי עמרני: ישנם גם מקרים שאנחנו יודעים על חקירות סמויות כאלה ואחרות של המשטרה, ולכן אנחנו נמנעים מלהפעיל את אותם אנשים כדי לעשות את הבדיקות, ויש קושי מסוים לתת תשובות במקרים האלה.

שוקי עמרני: אני באופן אישי נפגשתי עם חלק גדול מהנשים שיושבות כאן, שפנו, כולל עם עמותת כ"ן וגופים אחרים, במטרה לסייע ולתרום ברוח הדברים שהשר דיבר כאן.

שוקי עמרני: לגבי סוגיה של כתבי אישום נגד ראשי רשויות שלדאבוננו הוא בהיקף די גדול.

שוקי עמרני: לנו כמשרד הפנים אין שום סמכות, אין לנו שום אמירה בנושא.

שוקי עמרני: מדובר באמירה משפטית ולנו כמשרד הפנים אין סמכות לא לפטר את ראש הרשות ולא לעשות שום פעולה אחרת.

נורית אבנר: אבל לקדם חקיקה כן.

שוקי עמרני: לקדם חקיקה זו סוגיה אחרת.

שוקי עמרני: אנחנו נמצאים במקום שהמחוקק יושב ולא אנחנו יכולים לעשות.

שוקי עמרני: נקודה נוספת בסוגיה של חוק העיריות החדש, אכן אנחנו נמצאים כרגע במקום שחוק העיריות החדש, שר הפנים גדעון סער מקדם אותו ואנחנו נמצאים בעיצומם של דיונים בנושא, ואני חושב שסוגיות כאלה חשוב שיגיעו אלינו, ואנחנו נתייחס אליהן ברצינות, כדי שבאמת נגיע למקום שהתשתית החוקית והנורמטיבית, שמבוססת היום על אותם חוקים משנת 1934, שזה נתפס כמעט כהזוי, באמת יקבלו את החוק החדש, שמביאים לידי ביטוי את המציאות החדשה שקיימת כאן.

שוקי עמרני: לגבי נשים, כמובן, אין לי מה להוסיף מעבר לדברים שהשר אמר, של לעודד אתה נושא, ואנחנו נפעל כמיטב יכולתנו במסגרת המגבלות שלנו, כדי לא להיות גם מעורבים בהליך הבחירה שישנו, על מנת באמת לסייע באותם מקומות שאנחנו יכולים לסייע בתחום הזה.

שוקי עמרני: תודה רבה.

תמר זנדברג: אני חייבת לומר משהו בסוגיה הזו, עליזה.

תמר זנדברג: כל המתמודדות החדשות עכשיו לסתום אוזניים.

תמר זנדברג: מי שעוד לא הייתה חברת מועצה, אני לא רוצה לרפות את ידיכן, עכשיו אל תקשיבו.

תמר זנדברג: אבל אלה שהיו חברות מועצה, אני חייבת לומר לכן באמת, בתור חברת מועצה ממש עד לא מזמן ועכשיו חברת כנסת, ואני רוצה לומר גם לך.

תמר זנדברג: הנושא של אופן הייצוג הדמוקרטי, של חברות וחברי המועצה, מעבר לשכר שדובר כאן שהוא נושא חשוב מאד, אני לא רוצה להוריד מחשיבותו, אבל נושא הסמכויות והיחס, והיחסים בין המועצה וחברות וחברי המועצה לבין ראש העיר ומשרד הפנים, זה נושא שהוא לא מקרה פרטני של תלונות כאלה ואחרות, אלא התייחסות מערכתית.

תמר זנדברג: ודווקא בתור מי שהיום חברת כנסת, ואני באופוזיציה, אין לי גישה, אני לא כמותכם בקואליציה, שכאילו עבודתכם יותר קלה, ואני אומרת את זה לא בטרוניה, זה בסדר, ככה זה.

תמר זנדברג: אני באופוזיציה ואני אומרת לכם שהכלים שניתנים בידי חברות וחברי הכנסת ומייצגים ציבור, הם לא דומים, הכנסת, הם אחרים לחלוטין ממה שבמועצה.

תמר זנדברג: חברות וחברי מועצה הם מייצגים ציבור.

תמר זנדברג: הם נבחרים דמוקרטית על ידי תושבות ותושבי העיר, זה תפקיד סטטוטורי, יש ועדות, יש מועצה, יש ייצוג, בדיוק כמו כאן בכנסת.

תמר זנדברג: ואני רוצה לומר לכם שאני היום נדהמת, באמת נדהמת, מחולשתה של המועצה ומחולשתם של חברות וחברי המועצה והכלים שיש בידיהם, כנציגות ציבור דמוקרטיות.

תמר זנדברג: וזה דבר שאני חושבת שהבית הזה ובכתיבת חוק עיריות חדש ומשרד הפנים, צריכים לתת עליו את הדעת.

תמר זנדברג: זה לא מקרה פרטני כזה או אחר איך ראש עיר מדבר, אלא יש משהו טבוע, אינהרנטי, בחוסר היכולת לתפקד ולייצג כמו שצריך, של חברות וחברי המועצה.

תמר זנדברג: שזה לא ירפה את ידיכם.

עליזה לביא: הצטרפה אלינו כרגע שרת הבריאות, חברת הכנסת יעל גרמן, ראש עיריית הרצליה לשעבר, מודל חיקוי עבור רבות.

עליזה לביא: תודה שבאת.

יעל גרמן: קודם כל תודה לך, עליזה, אני מתנצלת על הצרידות.

תמר זנדברג: יעל, אני מתנצלת שאני לא יכולה לשמוע אותך, אני פשוט הולכת לוועדה, לדבר על המשטרות העירוניות.

יעל גרמן: חתמת על האמנה?

תמר זנדברג: כן, חתמתי.

יעל גרמן: את שומעת אותי הרבה מאד.

יעל גרמן: אבל תמי, אני אמשיך ישירות את מה שאת אומרת.

יעל גרמן: תמי צודקת, בכלל אין מה להשוות בין הסמכויות שיש לחברות מועצה וחברי מועצה לצורך העניין, לבין סמכויות של חברי כנסת.

יעל גרמן: אבל אני יכולה לספר לכם מניסיוני.

יעל גרמן: אני התחלתי את הקריירה הציבורית שלי כאשר אני נבחרתי למועצת עיריית הרצליה, זה היה בשנת 1993 והייתי באופוזיציה 5 שנים.

יעל גרמן: ונכון שלא היו סמכויות ולא היו חדרים ולא היה כלום, ובכל זאת אפשר לעשות המון.

יעל גרמן: זאת אומרת שאני לא רוצה לרפות את ידיכן.

יעל גרמן: כמו שאנחנו היום, כמו שפקודת העיריות היום, שהיא פקודת עיריות חסרה, ללא ספק וצריך לחזק את הכל, אבל עדיין ניתן לעשות.

יעל גרמן: וזה בכל - - -.

קריאה: זה תלוי בראש המועצה.

יעל גרמן: אני רוצה לומר לכם שאני הייתי חברת מועצת עיר באופוזיציה, כשאלי לנדאו היה ראש עיר, אז אם זה היה תלוי בו, אני לא הייתי שם בכלל ובכל זאת יכולתי.

יעל גרמן: הגשתי בג"צים, בחלקם זכיתי, בחלקם לא זכיתי.

יעל גרמן: כתבתי מכתבים בלי סוף.

יעל גרמן: נעזרתי כמובן, אני הייתי אז חברת שינוי ולאחר מכן מרצ, נעזרתי במפלגה כדי להעמיד דוכנים ולהביא למודעות הציבור נושאים רבים.

יעל גרמן: ואני חייבת לציין שבסוף הקדנציה לא הרבה שמעו עלי, אבל זה כן נתן לי את הקרקע ואת הבסיס, כדי לרוץ לאחר מכן לראשות העיר.

יעל גרמן: כשרצתי לראשות העיר ובסוף החמש שנים החלטתי שאני רצה לראשות העיר, כשרצתי לראשות העיר יכולתי לבוא ולהראות מה עשיתי במועצת העיר.

יעל גרמן: יכולתי לבוא ולומר שיש לי איזה שהוא רקורד ובעיקר יש לי ניסיון ועשייה במערכת הציבורית, כי לאנשים מאד מאד חשוב הניסיון, מאד מאד חשובה העשייה.

יעל גרמן: וברגע שמוכיחים שיש עשייה, אז ניתן לאחר מכן גם לקפוץ קדימה.

יעל גרמן: אז אם יש משהו שאני רוצה לומר לכן זה – לכו, תעזו, אל תפחדו.

יעל גרמן: אני תמיד אומרת שהאגו שלנו הוא תמיד יותר נמוך משל הגברים, ולכן אם אנחנו מפסידות, זה לא נורא.

יעל גרמן: זה ממש לא נורא.

יעל גרמן: אז גם אם תפסידו הפעם, אולי תזכו בפעם הבאה, ויושבות פה לפחות שתיים שאני יודעת שניסו ולא הצליחו והן ממשיכות לנסות, וכל הכבוד.

יעל גרמן: ואני אומרת, להעז, כל אחת, אבל כל אחת מאלה שיושבות פה שווה יותר, אני לא אומרת מכל המועמדים, אבל בוודאי מחלק מהמועמדים.

יעל גרמן: והמועמדים הגברים, זה מה שאני אומרת, אנחנו הנשים, אנחנו תמיד ממעיטות מעצמנו.

יעל גרמן: תמיד אנחנו מסתכלות ואומרות – אוי, אבל אנחנו לא מתאימות, ואוי, מה פתאום?

יעל גרמן: כן אנחנו מתאימות וכן אנחנו יודעות וכן אנחנו מסוגלות ואם נעז, אז גם נצליח.

יעל גרמן: שיהיה לכן בהצלחה.

עליזה לביא: תודה רבה, באמת תודה שהגעת, זה מאד מאד חשוב, והמון תודה על הדרך.

עליזה לביא: אני מעבירה לך את רשות הדיבור, אמנם טיפה באיחור, אבל אני מבטיחה שנחזור אחר כך לשאלות.

עליזה לביא: העיתונאית הפוליטית, המון תארים, ובאמת המחשבה הראשונה להזמין אותך נבעה באמת מהמקום המאד מאד מיוחד שלך, כאילו לכאורה מהקומה השנייה כמשקיפה, כמתבוננת, גם על התהליכים, גם על המהפך הגדול הזה שמתרחש וקורה, וללמוד מהזווית שלך, מהמבט הפנוראמי שאת צברת לאורך השנים, ממה יש להיזהר, איפה כדאי ללחוץ.

עליזה לביא: מה לדעתך המהפכה הנשית הזאת מבשרת, האם זאת פריצת דרך, הוא שגברים עוברים לדבר הבא והם מפנים את המקום.

עליזה לביא: על זה עוד לא הספקנו לדבר.

עליזה לביא: תודה רבה לשרת הבריאות.

יעל גרמן: אני עכשיו חותמת.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אז באמת גם על המהפכה הזאת ועל כל התהליך שמתרחש, ובטח לשאלות ששמעת בקשב רב, אני מוכרחה לציין.

עליזה לביא: אז קודם כל תודה שבאת.

אילה חסון: בשמחה רבה, זה מספיק חשוב.

אילה חסון: צהריים טובים.

אילה חסון: העשייה העיתונאית המיידית שלי וגם לאורך השנים, לאורך תפקידים שונים, לא נגעה בנושא של רשויות מקומיות, למעט סיקור של ראשי הערים עם כתבי אישום, בפרק שלי ככתבת משפט.

אילה חסון: כך שאין לי איזו שהיא הבנה יוצאת דופן, או אפילו מיוחדת, בנושא של רשויות מקומיות.

אילה חסון: אבל אני רוצה לומר לכם משהו דווקא כאישה.

אילה חסון: אני רוצה לומר לכן משהו.

אילה חסון: בעיני ראשת מועצה מקומית, ראשת עיר, זו מנהיגה, נכון?

אילה חסון: עכשיו, אנשים רוצים שמי שמנהיג אותם יהיה אדם מלא עוצמה.

אילה חסון: יהיה אדם בעל יכולות.

אילה חסון: לא אדם שבוכה כי עשו לו ושתו לו.

אילה חסון: הוא צריך להגיע לשם בזכות ולא בחסד.

אילה חסון: ולכן רבותי הנשים, אני חושבת, אני הזדעזעתי, קראתי המון על הרשויות המקומיות, הגעתי אפילו לחייקה גרוסמן, שהייתה הראשונה בישראל, בשנת 1950, ראשת מועצה.

ליאל אבן זוהר: הייתה לנו מחלוקת על זה, כי גברת פוחצ'בסקי נבחרה בראשון לציון.

קריאה: בואו נגיד ככה: שתיכן צדקה.

ליאל אבן זוהר: אנחנו מקדמות את הדיאלוג הנשי.

אילה חסון: טרום הקמת המדינה, נשים תמיד צודקות.

אילה חסון: טרום הקמת המדינה ואחרי הקמת המדינה.

אילה חסון: זה דבר אחד.

אילה חסון: ולכן אני אומרת, כל ה-STATE OF MIND של אישה שמתמודדת על תפקיד, צריכה להיות מתוך אמונה עמוקה בעוצמה שלה, ביכולות שלה.

אילה חסון: ברצון שלה לתקן, לשפר את הדברים הכי חשובים בחיים שלנו.

אילה חסון: מה זה מועצה מקומית?

אילה חסון: מה זה עיר?

אילה חסון: זה הדברים הכי חשובים בחיים שלנו.

אילה חסון: הדברים שהכי מעניינים אותנו, שהכי קרובים אלינו, לגידול, למשפחה, לחיי היום יום, לא בדברים של המקרו, אבל הם יותר חשובים לפעמים מהדברים של המקרו, בסך הכל.

אילה חסון: ולכן, כל הגישה הזאת של עשו לי, שתו לי, אכלו לי, רבותי, היא צודקת במובנים רבים, כי היה פה קיפוח של שנים.

אילה חסון: אני אומרת היה בלשון עבר, ואולי אני טועה כשאני משתמשת בלשון עבר.

אילה חסון: אבל זה לא מקום שיכול להביא מנהיגה למקום שלה.

אילה חסון: אף אחד לא ייתן קול למי שחושב שהוא מסכן והוא צריך איזה פרוטקציה כדי להגיע.

קריאה: איילה, ככה התרשמת מאיתנו?

אילה חסון: חס וחלילה.

אילה חסון: ממש לא.

אילה חסון: קודם כל הצטרפתי רק מאוחר, ממש לא.

אילה חסון: רמת השרון, נורית, הוא לא אמר לך את זה כאת אישה.

אילה חסון: הוא אמר לך את זה כי הוא איש גס רוח.

אילה חסון: זאת ההשקפה שצריכה להיות.

נורית אבנר: השאלה אם הוא היה אומר את זה לגבר.

אילה חסון: כן.

אילה חסון: את לא שמעת איך בקריית מלאכי הם רבו אחד עם השני – אתה אנס, אתה סוטה, אתה זה.

ליאל אבן זוהר: אנחנו לא ביום עיון חגיגי שיש לו אורחות מכל הארץ.

אילה חסון: אני אומרת שאנחנו - - -

קריאה: הבעיה היא שלו, לא שלנו.

עליזה לביא: בואו נקשיב.

יפה יגר: אפשר, רק שנייה?

יפה יגר: לפני 20 שנה הייתי חברת מועצה בהרצליה, אני מתמודדת לרשות היום.

יפה יגר: בתקופתו של אלי לנדאו, בתקופה מאד סוערת של המרינה - - -

אילה חסון: ספגתי את נחת זרועו ככתבת.

יפה יגר: תקשיבי, אם הייתה פעם אחת שאני, והייתי 10 שנים חברת מועצה באופוזיציה, אגב כשהנחתי את התשתית המאד בסיסית לגברת גרמן להיבחר לרשות.

יפה יגר: אבל הפעם היחידה בחיים שלי שישבתי ככה וידעתי שאני הולכת לחטוף בוקס על הראש, הייתה בישיבת מועצה, סביב ציבור המרינה, כשאלי לנדאו עבר סביבי וידעתי שזה הולך לבוא, ומנכ"ל העירייה משך אותו.

יפה יגר: הוא אמר לי אז – המקום שלך בתל ברוך.

יפה יגר: אני הגשתי תלונה למשטרה.

יפה יגר: התיק נסגר מחוסר עניין לציבור.

יפה יגר: הגשתי ערעור ליועץ המשפטי לממשלה בתקופתו של אליקים רובינשטיין, שכתב לי שזה השיח בשלטון המקומי.

יפה יגר: אליקים רובינשטיין אמר לי – זה השיח בשלטון המקומי.

נורית אבנר: אילה, אני לא רצה לרשות העיר של רמת השרון בגלל הדבר הזה.

עליזה לביא: חברות, בואו נקשיב.

אילה חסון: בואו נכבד את המקום ואת האירוע החשוב מאד הזה, ואפילו הייתי אומר המכונן הזה, כי ככל שנשים ירוצו לרשויות עיר, לרשויות מועצות מקומיות, כך ייטב.

אילה חסון: עכשיו, אני לא יודעת למה הבאת דוגמא את המקרה הזה.

יפה יגר: בעקבות - - -

עליזה לביא: סליחה, אני מבקשת, בואו ניתן את הזמן, אני מבקשת לא להתפרץ.

עליזה לביא: אני אתן את רשות הדיבור.

אילה חסון: לא צריך להרחיב מילים על ראש העיר ההוא.

אילה חסון: הכל ידוע, ברור ונהיר.

אילה חסון: זה מה שאני רוצה לומר לך.

אילה חסון: כשאדם, ודווקא איש דתי אמר לי את זה פעם, אחרי פרשת בר-און, כי אני חטפתי הלבנת פנים, השפלות, רדיפה, מעקבים, מה שתרצו.

אילה חסון: מה שאתן רוצות ולא רוצות.

אילה חסון: וחטפתי את זה גם בין השאר על רקע זה שאני אישה, אבל לא בגלל שאני אישה, אלא בגלל שאני עיתונאית.

אילה חסון: את חטפת את זה לא בגלל שאת אישה, את חטפת את זה בגלל שאת מפחידה אותי.

אילה חסון: בגלל שאת מאתגרת אותו, שאת מעיזה להתמודד.

אילה חסון: אדם שמדבר כך, בנות, אל תחפשו את זה אצלכן.

אילה חסון: חפשו אצלו.

אילה חסון: מי שגזען, גזען.

אילה חסון: מי שחזיר שוביניסט, הוא חזיר שוביניסט.

אילה חסון: זו בעיה שלו, זו לא בעיה שלנו.

אילה חסון: למה צריך לקחת גם את זה על הכתפיים שלנו?

אילה חסון: אל תתמודדו מתוך המקום הזה, וזה מתחבר לדברים של גרמן.

אילה חסון: תתמודדו מתוך עוצמה, מתוך אמונה ביכולות שלכן.

אילה חסון: אני ככה עשיתי את העבודה שלי, אפילו לא מתוך מודעות.

אילה חסון: הרדיפות הכי קשות שעברתי בקריירה שלי היו מצד גברים.

אילה חסון: ואני לא שונאת גברים, יש לי בעל ויש לי בן ואני לא מיליטנטית ולא שום דבר.

אילה חסון: אבל אני סבלתי אינתיפאדה.

אילה חסון: בפירוש.

אילה חסון: בפירוש.

אילה חסון: וזה כלל גם עלבונות סקסיסטיים.

אילה חסון: אגב, רבותי, לפעמים לא ידעתי מה יותר סקסיסטי, או גזעני, דרך אגב.

ברוריה לקנר: גזעני על מה, על רקע עדתי?

אילה חסון: כן.

אילה חסון: על רקע כבוד המשפחה.

אילה חסון: ואני אומרת, אדם שהוא נחות זו בעיה שלו.

אילה חסון: זו לא בעיה שלי.

אילה חסון: אדם שהוא חשוך, זאת בעיה שלו.

אילה חסון: אני לא אומרת שלא היה קיפוח בשכר, או כל מיני דברים אחרים.

אילה חסון: חד משמעית כן.

אילה חסון: אבל אני מדברת ברמה של המקרו, לא ברמה של התיקונים.

אילה חסון: איך מגיעות נשים לעמדות כוח?

אילה חסון: הן הרי לא עסקניות והן לא באו מהצבא.

אילה חסון: אז איך מגיעים?

אילה חסון: איך תפרצו את אותה תקרה?

אילה חסון: איך תגיעו למקומות האלה?

אילה חסון: איך תכבשו את הרשויות.

אילה חסון: אמרה יעל גרמן, שבעיני הייתה ראשת עיר אדירה, איכותית, והיא הגיעה, היא עשתה את הדרך.

אילה חסון: אין קיצורי דרך.

אילה חסון: צריך לעשות את הדרך.

אילה חסון: במיוחד נשים שלא מגיעות מהשבילים של המוביליות, של הצבא לרוב.

אילה חסון: יש מעט.

אילה חסון: של הצבא או של עולם העסקנות.

אילה חסון: אני במקצוע שלי גם עשיתי את הדרך.

אילה חסון: התחלתי ככתבת משטרה ומשפט, שם הכרתי כמה ראשי ערים, כולל הג'נטלמן שהזכרת.

אילה חסון: דרך אגב, בסיקור משפט, נדמה לי.

אילה חסון: בדרך כלל זה היה לסקר את המשפטים שלהם, הפליליים.

אילה חסון: אני לא זוכרת שסיקרתי משפט של אישה.

ברוריה לקנר: אין דבר כזה.

אילה חסון: לא זוכרת את זה.

אילה חסון: ואני מקווה שאני גם לא אסקר בעתיד, לא כי לא יתפסו, כי באות ממקום אחר.

אילה חסון: באות ממקום אחר.

אילה חסון: אבל אני לא רוצה להטיל דופי.

אילה חסון: המערכת סגורה.

אילה חסון: הם נבחרים, יש את הקטע של הנט-וורקינג.

אילה חסון: יש את הקטע של השמור לי ואשמור לך.

אילה חסון: זה ברור.

אילה חסון: אבל אני לצערי בכנסת, שזאת הזירה שסיקרתי, למרות שהכנסת הזאת יש בה איזו בשורה מעניינת.

אילה חסון: אני רוצה לומר לכם שבכנסות אחרות, לדאבוני, המלחמה הקשה תמיד הייתה בין שתי נשים, ואל תגידו לי שזה לא ככה, אני ראיתי.

אילה חסון: למה?

אילה חסון: למה?

אילה חסון: כאילו שאם אני שם, רק מקום למלכת דבורים אחת יש, ואין מקום לאחרות.

אילה חסון: הכנסת הזאת יש בה משהו אחר.

אילה חסון: יש אנרגיה אחרת.

אילה חסון: אני טועה, עליזה?

עליזה לביא: לא, את לא טועה.

אילה חסון: את לא הכרת את הקודמת, אז איך את יודעת שאני לא טועה?

עליזה לביא: לא הכרתי את הקודמת, אבל תראי, אנחנו חיים בתוך עמנו, אנחנו רואים דברים.

עליזה לביא: יש שרידים מהכנסת הקודמת פה.

אילה חסון: יש פה חיבורים אחרים, מאד מאד מעניינים שאני רואה אותם.

אילה חסון: סוג אחר של אחווה נשית.

אילה חסון: אבל אל תתבלבלו.

אילה חסון: בסוף, כשמגיע המקום האחד, בקצה של הפירמידה, בשפיץ למעלה, יש מקום לאחד או לאחת, ואז יש מלחמה.

אילה חסון: אם היא לגיטימית – זה בסדר.

אילה חסון: ואיך תפרצו בעצם?

אילה חסון: העניין שלכם זה איך לפרוץ.

אילה חסון: איך להגיע לתודעה.

אילה חסון: מי שלא באה מהאקדמיה או מתחום העשייה המוניציפאלי, וזה.

אילה חסון: קשה לה.

אילה חסון: ראיתם, היום זה תקשורת.

אילה חסון: אם לא היית, יפעת ביקשה להצטלם עכשיו, כי נניח שגרמן הייתה חותמת, אבל היא לא הצטלמה, זה כאילו לא היה.

אילה חסון: כאילו.

אילה חסון: לצערנו הרב, ככה זה עובד.

אילה חסון: מי שיש לה בולטות, תנסו לקבל בולטות תקשורתית.

אילה חסון: לא בדרך של כפיים, אם אתן יורדות לעומק דעתי, אלא בדרך של עשייה.

אילה חסון: תנסו לקבל בולטות תקשורתית.

אילה חסון: אתם לא תקבלו ברמה הארצית, כי לצערי הרבה התקשורת הארצית לא תעסוק בזה.

יפה יגר: ברמה המקומית יש ממשק בין ראשי הערים לעיתונים, וזה בעייתי.

שירה ג'רג'י: דווקא הארצית נתנה יותר מהמקומית.

שירה ג'רג'י: המקומית חסומה.

אילה חסון: אז אני מבינה שברמה המקומית - - -

קריאה: העיתונות ברמה מאד ירודה.

קריאה: זאת לא עיתונות שאת יכולה לסמוך עליה.

אילה חסון: ושזה הולך בתשלום.

אילה חסון: ממש קונים כתבות בתשלום.

אילה חסון: הוכיחו לי שכתבות קונים בתשלום.

שירה ג'רג'י: נכון, זה הזמן שלהם להתפרנס, לעשות כסף.

שירה ג'רג'י: 6,000 שקלים - - -

אילה חסון: אני לא יודעת איך זה, אף פעם לא יצא לי.

קריאה: היא לא רק בתשלום, היא מכורה לבעלי ההון המתמודדים ולמכהנים שנותנים הודעות מהעירייה.

אילה חסון: האמת היא שפה אין לי איזו עצת זהב לתת לכן.

יפה יגר: לתת לנו העדפה מתקנת בבימות שאת יכולה, איילה.

יפה יגר: יש לך את הערוצים שלך, תני לנו.

אילה חסון: אני רוצה לומר - - -

שירה ג'רג'י: אני חייבת להגיד שדווקא התקשורת הארצית,שעשה לי את העבודה פנימה, כי בצפת היה – מה פתאום אישה.

שירה ג'רג'י: ודווקא החיבוק מחוץ לעיר צפת, נתן לצפתים איזו שהיא תחושת גאווה – וואוו, היא משלנו.

שירה ג'רג'י: אז דווקא התקשורת הארצית כן יכולה לעשות עבודה.

אילה חסון: כי מה היה בך מיוחד שסיקרן את התקשורת?

שירה ג'רג'י: כי אני אישה, כי אני דתייה, כי אני פורצת את העין.

אילה חסון: זאת אומרת שאת צריכה להיות גימיק או סיפור כדי להגיע.

יפה יגר: טרנס ג'נדר למשל.

שירה ג'רג'י: אני חושבת שכל אחת צריכה למצוא את הייחודיות שלה, ולהיות משם גימיק.

שירה ג'רג'י: כי גם בתוך המועצה שלה היא חייבת להיות גימיק, אחרת היא סתם עוד אחת.

אילה חסון: לצערי, איכות לבד לא מספיקה.

שירה ג'רג'י: לא איכות, אמרתי גימיק.

אילה חסון: אני אומרת לכן בגילוי לב, איכות לבד לא מספיקה.

שירה ג'רג'י: אחד האנשים הכי חזקים בתחום הקמפיינרים אמר – תעשו פרובוקציות.

שירה ג'רג'י: כל פרובוקציה מייצגת - - - -

אילה חסון: לא, לא.

שירה ג'רג'י: לא פרובוקציה שלילית.

שירה ג'רג'י: כשאני לקחתי את כל הנוער והלכנו לצבוע מבנה, זה יצר פרובוקציה.

קריאה: זה לא פרובוקציה.

שירה ג'רג'י: לא משנה, אבל זו הייתה פרובוקציה נגד העירייה, שלא רצתה לעשות את זה.

שירה ג'רג'י: אז לא פרובוקציה שלילית.

שירה ג'רג'י: יש פרובוקציות שהן חיוביות, שמייצרות את הדברים הפנימיים האלה.

אילה חסון: לא, קשה מאד.

יפה יגר: אילה, אם את מביאה לכתבים מקומיים אייטמים והם אומרים לך – מכיוון שאת מתמודדת אנחנו לא יכולים לתת לך קרדיט במישרין.

יפה יגר: תביאו לנו אנשים אחרים שסובלים מזה.

יפה יגר: אבל כשמדובר בראש עיר מכהן שמביא את האייטם, או סגן ראש עיר שמתמודד לחוד, מביא את האייטמים והם מצוטטים ומקבלים קרדיט, זה בסדר?

אילה חסון: אין לי יכולת להשיב לך.

קריאה: אילה, אני נורא מצטערת, זה תפקיד של משרד הפנים לקבוע קטגורית מה מותר ומה אסור.

קריאה: יש חוק, עוברים עליו.

קריאה: זה לא קשור.

עליזה לביא: גבירותיי, אני מתנצלת.

עליזה לביא: יש פה נשים מהסבב הקודם, אז אני רוצה לתת למלי פולישוק לומר את דבריה.

קריאה: מי מבין אישה יותר טוב מאישה?

קריאה: ואני גדלתי במפלגות קומוניסטיות, אבל אולי משרד הפנים צריך לקחת קצת ניסיון.

קריאה: במפלגות קומוניסטיות היה ככה: משלושה ראשים של כל חלק מהמפלגה, חובה חוקית היה אישה אחת.

קריאה: אולי משרד הפנים, המנהל של ראשי העיריות, צריך לקבוע את החוק הזה, או הוראה, שאחת צריכה להיות אישה.

עליזה לביא: כן, מלי, בבקשה.

מלי פולישוק-בלוך: תודה.

מלי פולישוק-בלוך: שמי מלי פולישוק, אני יושבת ראש איגוד נבחרות הציבור ברשויות המקומיות בישראל, ובדיוק לפי מה שאת אומרת, איילה, לפי הרעיון הזה שכל אחת מאיתנו מנהיגה במקומה, מאלה שכבר נבחרו, בוודאי אנחנו תומכות ומנסות לקדם את כל מי שרוצות להיכנס ורוצות להוות דוגמא ועוזרות למי שרוצה להיכנס, אבל כרגע אנחנו מדברות על אלו שכבר נבחרו.

מלי פולישוק-בלוך: נכון נורא מעט, רק 250 מ-3,500, אבל גם הן צריכות עזרה.

אילה חסון: מזעזע.

אילה חסון: 10%.

מלי פולישוק-בלוך: כן, מזעזע.

מלי פולישוק-בלוך: סליחה, 350.

מלי פולישוק-בלוך: 10%.

מלי פולישוק-בלוך: הסיבה שלפני 5 שנים החלטנו להתאגד כעמותה ולעזור לחברות מועצה, היא שהרגשנו שכל אחת מאיתנו, למעט אלה שבאמת שיש להן כמו שיעל סיפרה ותמר, אלה שיש להן מפלגות אם.

מלי פולישוק-בלוך: ברשויות המקומיות, לרובם, חלק גדול מהם, במיוחד הנשים הן עצמאיות, מסיעות עצמאיות, וגם בתוך רשימה של ראש הראשות, היא בדרך כלל עצמאית.

אילה חסון: אבל סליחה מלי, אבל למה לדבר על-, מה עם אלה שרוצות להנהיג את המועצה ואת הרשויות?

מלי פולישוק-בלוך: זה חלק מהעניין.

אילה חסון: אנחנו שם עכשיו, לא?

מלי פולישוק-בלוך: זה חלק מהעניין.

מלי פולישוק-בלוך: אני עצמי, איילה, התמודדתי לרשות עיריית רעננה בפעם הקודמת.

מלי פולישוק-בלוך: אני מודיעה לכם שאני לא אעשה את זה עוד פעם.

אילה חסון: למה?

מלי פולישוק-בלוך: כי עוצמות הנפש שזה באמת דורש ממך והויתורים שזה דורש ממך, גם בהיבט-.

מלי פולישוק-בלוך: זה דורש ממך הרבה מאד מכל בחינה שהיא, כלכלית, משפחתית, נפשית, מכל דבר, קריירה.

מלי פולישוק-בלוך: מכל דבר שהוא זה דורש ממך המון ויתורים ואם אין לך באמת סיכוי טוב, בוא נאמר, לנצח, אז אני לא אעשה את זה עוד פעם.

מלי פולישוק-בלוך: אני באופן אישי, אני לא ארוץ עוד פעם לרשות.

מלי פולישוק-בלוך: אני כן אעזור לכל מי שרוצה לרוץ לרשות המקומית.

מלי פולישוק-בלוך: מה שאני רוצה זה לחזק את הדברים שלך איילה, וגם להגיב לדברים שנאמרו כאן קודם.

מלי פולישוק-בלוך: אנחנו באמת צריכות עזרה ואנחנו חייבות לעזור אחת לשנייה.

מלי פולישוק-בלוך: זו הסיבה שאנחנו כאיגוד התאגדנו גם.

מלי פולישוק-בלוך: אנחנו כבר פנינו למשרד הפנים.

מלי פולישוק-בלוך: יש לנו פגישה עם שר הפנים בקרוב.

מלי פולישוק-בלוך: אנחנו יחד עם שולה אגמי, במרכז השלטון המקומי, הקמנו צוות כדי לעזור גם לנשים אבל גם, בכלל, לחברי מועצה.

מלי פולישוק-בלוך: ואני לא חוזרת על כל הדברים שנאמרו פה על ידי המנוסות שבינינו, או החדשות שבינינו, שנתקלו בדברים שאנחנו נתקלנו.

מלי פולישוק-בלוך: אבל בהחלט יש כאן דבר שאני מאד מברכת, חברת הכנסת ד"ר עליזה לביא, על המפגש הזה ועל העוצמה באמת שיש בחדר הזה, כי אנחנו צריכות, חייבות, ואני אומרת את זה לחדשות ולוותיקות.

מלי פולישוק-בלוך: אם אנחנו לא נשדר עוצמה ומנהיגות - ימשיכו להתייחס אלינו בצורה מזלזלת, שלא צריכה כסף ולא צריכה עזרה, ותהיו שם אוקיי, בשביל הקישוט.

מלי פולישוק-בלוך: זאת החובה שלנו.

מלי פולישוק-בלוך: זה התפקיד שלנו, כן לעזור אחת לשנייה, כן לדרוש את מה שמגיע לנו, ואם לא בדין, ואם לא על פי חוק, אז נא לשנות את החוק, ואנחנו הכנו הצעת חוק שמוגשת על ידי חברת הכנסת יפעת קריב, והיא מונחת בימים האלה, ואנחנו נציג באוגוסט לשר את הצעת החוק, כדי לתת כלים, סמכויות וגמול.

מלי פולישוק-בלוך: ואנחנו אומרות את הדברים האלה בצורה מפורשת ובלי להתבייש, ומתוך מנהיגות, שזה מה שמגיע לנו.

מלי פולישוק-בלוך: ואם אתם רוצים שלטון מקומי תקין, ישר, הגון ומקצועי – זאת הדרך לעשות את זה.

אילה חסון: ועם אינטליגנציה רגשית.

מלי פולישוק-בלוך: זאת הדרך לעשות את זה.

מלי פולישוק-בלוך: ואני אסיים באמת בייחוד שלנו.

מלי פולישוק-בלוך: הייחוד שלנו זה רק בגלל שאנחנו מכירות את הילדים ואת החינוך.

מלי פולישוק-בלוך: גם בן זוגי מזה 42 שנים הוא אוהב את הילדים ומכיר את החינוך שלהן.

מלי פולישוק-בלוך: אבל לאישה יש ראייה אחרת.

מלי פולישוק-בלוך: אני קוראת לזה דרך אחרת.

מלי פולישוק-בלוך: חשיבה נשית היא חשובה, ולכן צריך את האיזון הזה של חשיבה נשית, ראייה נשית של הדברים, גם בתכנון עיר, ואת הראייה הגברית.

מלי פולישוק-בלוך: צריך את השיתוף.

מלי פולישוק-בלוך: צריך את האיזון.

מלי פולישוק-בלוך: ולכן, אם אנחנו רוצים שבאמת השלטון, המקומי והארצי, יהיו טובים יותר, איכותיים יותר – בואו נקבל את האיזון הזה, שבוודאי מגיע לנו על פי הזכויות הדמוקרטיות, אבל בוודאי ובוודאי הוא נכון לכולם.

מלי פולישוק-בלוך: אז אני רק רוצה לסיים בקצת אופטימיות, שיש כאן כמה ארגונים, כפי ששמעתם, החדשות ובוודאי הוותיקות, יש כמה ארגונים פה סביב השולחן הזה, שהתאגדו מתוך הבנה שצריכים לעשות מעשה, וביחד נצליח.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: איילה, זכות הדיבור שלך, עכשיו בלי הפרעות.

אילה חסון: לא, לא, זה בסדר, אני בעד דיאלוג פתוח כזה, אני לא צריכה את הדקות שהן רק שלי, ואם יש למישהי הערה, אז אני אשמח לשמוע.

אילה חסון: תודה ד"ר עליזה לביא.

אילה חסון: כשאנחנו פונות לאישה אנחנו פונות בשם הפרטי, כשאנחנו פונות לגבר, אנחנו פונות בשם המלא עם התואר ועם כל השושלת המשפחתית שלו.

אילה חסון: אני אומרת שמבחינת אישה, כשאישה רוצה להצליח נדרשת ממנה השקעה כפולה ומכופלת.

אילה חסון: מי שלא מוכנה או לא יכולה להשקיע באופן מלא את האנרגיות, את הזמן, את תעצומות הנפש – היא לא יכולה לבוא לזירות האלה.

אילה חסון: אלה זירות, אני אומרת זירות כי אני מדברת על זירת למשל עבודה, עבודה עיתונאית, מי שרוצה להצליח בפוליטיקה, מי שרוצה להצליח בשלטון המקומי, רוצה לעשות, זה עבודות שהן טוטאליות.

אילה חסון: זה עבודות שהן שואבות, זה עבודות שלא משאירות מקום כמעט לשום דבר אחר.

אילה חסון: אז מי שאין לה את הנכונות, את היכולת לוותר.

אילה חסון: אני אין לי חיים.

אילה חסון: אני אומרת את זה.

אילה חסון: יש לי משפחה ועבודה.

אילה חסון: סטו.

אילה חסון: בעלי אומר לי – זה מתוך בחירה.

אילה חסון: את בוחרת.

אילה חסון: אבל אם את רוצה להשקיע ולהיות טוטאלית, אז את לא יכולה.

אילה חסון: את רוצה להיות פרפקט בעבודה, את רוצה להיות אמא הכי-הכי, אז לא נשאר לך זמן לנשום.

אילה חסון: בקושי זמן לקרוא באמצע הלילה.

אילה חסון: הייתה לפני כמה שנים כתבה על איזה סודני שלא ישן 9 שנים, עם עיניים טרוטות כאלה, אמרתי - זה יהיה הסוף שלי.

אילה חסון: אין זמן לישון.

אילה חסון: ואני רוצה לומר לכן משהו.

אילה חסון: מעירים על נשים בפאנלים וזה, זה הערה קטנה.

אילה חסון: נשים נורא מוכנות להתראיין ברדיו.

אילה חסון: תזמינו אישה לטלוויזיה, לא ביום רגיל, ביום שישי בערב - - -

קריאה: באמת תזמינו.

קריאה: תזמינו.

קריאה: תזמינו.

קריאה: את רוצה רשימה?

קריאה: תנסי אותנו.

אילה חסון: גבירותיי, עם כל הכבוד, זה צריך גם להיות רלבנטי לציבור.

אילה חסון: לא מביאים אישה שרוצה להתראיין.

אילה חסון: נשים, אל תוכיחו את כל התזות.

אילה חסון: בואו נכבד את השיח.

אילה חסון: מה, אני אשאיר את המשפחה שלי ביום שישי?

אילה חסון: חבל שגרמן איננה פה, כי לפני כמה זמן היה לנו כזה איזה שישי שהעורכת של היומן ואני כבר תלשנו שערות ברגליים, באוזניים ובידיים, ולא הצלחנו להביא אף אישה.

אילה חסון: כן, כן.

אילה חסון: גבר בשבע בערב אני יכולה להקפיץ אותו מתל אביב.

קריאה: לא חיפשת במקום הנכון.

עליזה לביא: חברה, אני אחזק את איילה.

עליזה לביא: אני את עבודת הדוקטורט שלי הקדשתי לנושא.

עליזה לביא: עשיתי את עבודת הדוקטורט שלי על רדיו, לא על טלוויזיה, על הרדיו.

עליזה לביא: על איך עושים חדשות בהיבט המגדרי של הפקת החדשות ברדיו בישראל.

עליזה לביא: זו הרצאה נפרדת, פעם בהזדמנות אני אתן לכן אותה.

עליזה לביא: אבל כל מה שאיילה אומרת זה נכון וזה צודק, ובטח במה שקשור לטלוויזיה.

עליזה לביא: נכון שיש מה לעשות הרבה עם האורחות, אבל קודם כל זו עבודה עצמית.

עליזה לביא: והשאלה הראשונה שפתחתי את הפאנל הזה והפניתי אותה למשתתפות – זה באמת, גם מהמקום האישי שלה, האישי הוא הפוליטי, וגם מהמקום של הסביבה.

עליזה לביא: ומה שאיילה אומרת, תקשיבו לו קשב רב, משום שלא מעט פעמים, וזה גם מה שעלה בעבודה שלי, ויושבת פה גם פרופסור חנה הרצוג שכתבה על זה לא מעט.

חנה הרצוג: ואני מוכרחה גם לחלוק, כי אני חושבת שאחד הדברים שאתם לוקחים כמובן מאליו, זה את סדר העולם הגברי.

חנה הרצוג: משפחה זה מחוץ לתחום הפרטי.

חנה הרצוג: אם יש למשל אירוע שצריך לצלם אותו בשעת ארוחת הערב, ובחלוקת התפקידים המסורתית עדיין זה מצב האישה, אז אפשר לצלם קודם למשל.

חנה הרצוג: אפשר.

חנה הרצוג: יש דרכים שבהן צריך לחשוב.

חנה הרצוג: לצלם ראיון מוקדם, כמו שמצלמים את החרדים לפני שבת.

אילה חסון: לא, ראיון עושים בשידור חי, בכל הכבוד.

חנה הרצוג: לא, לא, לא.

חנה הרצוג: אני מכירה הרבה גורמים חרדים שכתוב למטה בקטן, צולם ביום חול.

אילה חסון: מה זה רלבנטי?

אורלי סלומון: אבל אתן שוכחות שנשים הגיעו עכשיו למועמדות, זאת אומרת לרשות מתפקידים של יושבי ראש וועדי הורים.

אורלי סלומון: כמה לילות אני ישבתי?

אורלי סלומון: כמה פעמים אני הולכת לחתום על שיקים?

אורלי סלומון: כמה נתינה?

אורלי סלומון: כמה ערבים?

אורלי סלומון: בעלי כבר 17 שנה מגדל כמעט לבד.

אורלי סלומון: באמת, אנחנו לא באות ממקום, מהחלל, אופס, קפצנו.

אורלי סלומון: הגענו, זה תהליך.

אורלי סלומון: הרי לא היינו מגיעות אם לא.

אורלי סלומון: לא היינו מגיעות, לא היינו עושות את הדרך.

חנה הרצוג: ...

חנה הרצוג: משפחה, אבל לא לוקחת בחשבון איך המקום של המשפחה וגידול הילדים, הם בחיי היום יום ובהסדרים, כולל בפוליטיקה.

חנה הרצוג: כלומר יש פער.

אילה חסון: סליחה, בכל הכבוד, זה לא רלבנטי.

יפעת זמיר: אילה, אני רק חייבת להגיד שאת חוזה פה במהפכה.

יפעת זמיר: כלומר, זה לא יקרה עד שזה לא יקרה, אוקיי?

יפעת זמיר: ואנחנו מכנסות ביום חמישי, ואיילה בוודאי קיבלת את ההזמנה, עיתונאיות מכל הערוצים – 1, 2, 10, רדיו, טלוויזיה ועיתונות כתובה.

יפעת זמיר: אנחנו קראנו לזה בכוונה שיח - - -

קריאה: את צריכה עיתונאים כדי שזה יזוז.

אילה חסון: למה אמרת את המשפט הזה?

יפעת זמיר: שיח משותף לעיתונאיות, מתוך אמונה שיש להן עניין לקדם את הדבר הזה, כי הוא ראשוני ויש פה כוח אדיר, ועד שזה לא יקרה, זה לא יקרה.

יפעת זמיר: כלומר, זה לא יקרה עד שזה לא יקרה.

יפעת זמיר: ולכן חייבים לתת פה - - -

אילה חסון: אני למשל כבר חושבת שברדיו - - -

חנה הרצוג: יש לך את תא העיתונאיות.

יפעת זמיר: אבל בסדר, אבל זו מהפכה פוליטית, זו לא מהפכה של - - -

אילה חסון: סליחה שנייה, אני רוצה להיות פרקטית, יפעת.

אילה חסון: קודם כל אי אפשר להמציא את הטלוויזיה מחדש.

אילה חסון: מה שאולפן שידור חי זה אולפן שידור חי, מה שכתבות מצולמות זה כתבות מצולמות, זה שני ז'אנרים שונים, ולא מקליטים אף ריאיון לפני, אלא אם כן זה אולי עם נשיא ארצות הברית - - -

חנה הרצוג: אז אולי אפשר לחשוב אחרת, הרי אנחנו גם רוצים לשנות.

חנה הרצוג: השינוי בא - - -

קריאה: אז אפשר להכין את העוף שנה לפני, מה הסיפור בכלל?

אילה חסון: טוב, תודה.

אילה חסון: חבל לקחת את זה לוויכוח שולי.

אילה חסון: אני חושבת שאישה שרוצה להיות רלבנטית, יכולה להגיד לבעלה – היום אתה תהיה אחראי על ארוחת הערב, ולא לעשות מזה צולם ביום חול.

אילה חסון: בכל הכבוד, שידור חי יש לו את האיכות שלו ואת הדינאמיקה שלו.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: אילה שלום, אני מאיה גבריאלי גולדשטיין.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: אני מתמודדת לרשות המועצה בקריית עקרון.

אילה חסון: קראתי, אני עכשיו עושה גם את החיבור.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: כן.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: אחותי הייתה חברת כנסת, ענבל גבריאלי.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: בהקשר למה שאמרת, שמדובר במשרות שהן מאד טוטאליות והן שואבות פנימה, אני רוצה דווקא להציע את העמדה ההפוכה.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: גברים מטבעם מנהלים את העולם בשעות הערב.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: אין להם שום דחיפות לחזור הביתה.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: אני דווקא בהתמודדות שלי, וכמובן שאני לא מדברת על זה בחוגי בית ולא כותבת את זה במצע, אבל יש לי איזו שהיא מוטיבציה לחנך את התושבים לזה שגם המשפחה היא ערך, וגם אני אעצור מתי שהוא ואחזור לילדים שלי.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: וחוץ מישיבות שהן הכרחיות בשעות הערב, או וועדות תכנון וכאלה, אני רוצה גם להעביר מסר לבוחרים שיש לי בית ויש לי משפחה.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: ואגב, מהמקום הזה של החינוך, אני יוצאת החוצה.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: זה מסר חשוב מאד.

אילה חסון: אלף יוצא מן הכלל, וזה חשוב ומשפחה זה ערך עליון.

אילה חסון: אם העבודה שלך, נגיד שלי מחייבת את העבודה בערב, הלוואי והיא לא הייתה מחייבת את העבודה בערב, אפשר להיות סופר ממוקד ופורה במהלך היום ולעצור את זה.

אילה חסון: אבל הטלפונים, ולזה אני מתכוונת.

אילה חסון: הבעיות לא מסתיימות ב-NINE TO FIVE.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: נכון.

אילה חסון: הבעיות מגיעות אליך.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: את יודעת, גם בהקשר של האירועים.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: הפוליטיקאים מוזמנים להמון חתונות ובריתות ובר מצוות, והם גם הולכים.

מאיה גולדשטיין גבריאלי: ואני נורא חושבת על זה עכשיו במסגרת ההתמודדות, איך אני אתמודד עם זה שיש כל כך הרבה אירועים משפחתיים.

עליזה לביא: תודה, אנחנו חייבות לסיים.

אילה חסון: אני רק רוצה להגיד משהו לסיום, פרקטי.

אילה חסון: תראו, יש פה 43 מתמודדות.

אילה חסון: אני לא יכולה להזמין 43 מתמודדות ליומן.

אילה חסון: אני יכולה לעשות כתבת יומן על נשים מתמודדות לרשויות.

אילה חסון: דבר שני, אני מבטיחה לכן, הנה, חגיגית, החל מיום חמישי הזה, תיכף נראה איך נעשה את זה, בכל שבוע יש לי תכנית ברדיו ברשת ב', בכל שבוע שתי נשים מתמודדות לרשות המקומית תתראיינה - - -

עליזה לביא: תודה, תודה.

עליזה לביא: תכנית מאד מואזנת ומערכת.

עליזה לביא: חברת הכנסת ציפי חוטובלי, יושבת ראש הוועדה לשעבר, קודמתי בתפקיד, בבקשה, תודה שמצאת זמן והצטרפת אלינו.

ציפי חוטובלי: מי שמכהן בתפקיד של יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, כמו קודמי חברי לסיעה גדעון סער, לא שוכח את הפוזיציה שלו, זה מלווה אותנו בכל תפקידי ההמשך.

ציפי חוטובלי: אני מברכת אותך, ד"ר עליזה לביא, חברת הכנסת, על הכינוס החשוב הזה ביחד עם עמותת כ"ן, שעבדנו יד ביד בכנסת הקודמת.

ציפי חוטובלי: יפעת, כל הכבוד על העבודה המצוינת שאתן עושות.

ציפי חוטובלי: אני מסתכלת עליכן ואני רוצה קצת להשמיע אמירה אופטימית.

ציפי חוטובלי: סך הכל אנחנו כן עדים למגמה ברוכה, שבה יותר ויותר נשים רוצות לעמוד בראש הפירמידה הזאת, של הרשויות המקומיות.

ציפי חוטובלי: וכשאני מסתכלת על התוצאות של המציאות היום, שזה 5 מתוך 250, זה באמת מחריד, כי האחוזים הרבה יותר נמוכים מאשר בבית המחוקקים.

ציפי חוטובלי: אבל כשאני מסתכלת על המגמות, המגמות הן בהחלט רצויות וחיוביות.

ציפי חוטובלי: אני לא כל כך שותפה למחשבה שאומרת ששעות העבודה הן מקשות.

ציפי חוטובלי: זה בכלל לא הסיפור.

ציפי חוטובלי: אני חושבת היום הקריירות המובילות שזה הייטק ועריכת דין במשרדים הגדולים, ובוודאי עולם הרפואה, שהוא עולם נשי מובהק מבחינת האחוזים של נשים שלוקחות חלק במקצועות האלה, בוודאי שמדובר בשעות עבודה לא פחות קשות מאשר החיים הציבוריים.

ציפי חוטובלי: ואני אומרת לכן שיש לי חברה טובה שהיא רופאת ילדים.

ציפי חוטובלי: לדעתי היא עובדת יותר קשה ממני רוב הזמן.

ציפי חוטובלי: אני באמת חושבת שהנקודה היא לא קושי העבודה, הנקודה היא באמת לשחק בעולם שנחשב ונתפס ציבורית כזירה גברית.

ציפי חוטובלי: וכאן כל אחת שמתמודדת היא בעצם קופצת למים והיא שוברת את הסטריאוטיפ, והיא מרגילה את הציבור לזה שנשים בוודאי יכולות להיות בזירה כשוות בין שוות.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להגיד לכן שהניסיון המוצלח לפחות, אני אציין שתי ראשי ערים מאד מפורסמות – מרים פיירברג ויעל גרמן, שהגיעה לכאן ועושה עבודה טובה גם כאן בממשלה, עם ניסיון שמוכיח שברגע שאישה מגיעה לכיסא החשוב הזה, הציבור בוחר בה בטבעיות, כי הוא בוחן אותה על פי המעשים ולא על פי המגדר.

ציפי חוטובלי: וזאת בשורה חשובה לכל אחת שמתמודדת היום.

ציפי חוטובלי: יכול להיות שבשלב הראשוני, שתצטרכו להוכיח את עצמכן ולזכות בקולות הבוחרים, יסתכלו עליכם ויגידו – אישה לא אישה.

ציפי חוטובלי: מהרגע שכבשתן את התפקיד, יש לכן באמת יכולת אמיתית לדבר אל הציבור במעשים.

ציפי חוטובלי: איזה טיפ שאני יכולה לתת לכם מניסיון שלי עם עבודה עם ראשי ערים מוצלחים.

ציפי חוטובלי: ראשי ערים מוצלחים הם ראשי ערים, אולי כמו מחוקקים מצליחים, שלוקחים מעצמם נושאי דגל.

ציפי חוטובלי: בסוף אתם ראשי ממשלות קטנים, אתם מנהלים את החינוך, אתם מנהלים את הרווחה, אתם מנהלים תקציבי ענק ואתם בעצם אחראים לרווחת התושבים בכל תחום.

ציפי חוטובלי: אבל ראשי הערים המובילים הם ראשי הערים שקובעים להם נושאי דגל.

ציפי חוטובלי: לפעמים זה חינוך, לפעמים זה עיר ידידותית לנשים, כמו שעשו באשדוד.

ציפי חוטובלי: לפעמים זה פרויקטים מיוחדים של תיירות, לפי המיקום העירוני שלכן, כמובן.

ציפי חוטובלי: אבל ברגע שיש לכן נושא דגל, אתם עושים בידול ומיצוב של העיר שלכן.

ציפי חוטובלי: לכן נראה לי שגם במרוץ הזה, כדאי מאד להכניס את הנושא הזה של הדגל, שאיתו אתן רצות.

ציפי חוטובלי: ואל תרוצו עם הדגל – אני אישה.

ציפי חוטובלי: לדעתי זה דגל מיותר.

ציפי חוטובלי: אנחנו חוזרים במהפכה מלמטה.

ציפי חוטובלי: אל תצפו שיבחרו בכן בגלל שאתן נשים, יבחרו בכן בגלל שאתן טובות ויש לכן חזון ויש לכן בשורה.

ציפי חוטובלי: אני מאחלת לכולכן הצלחה ואני מאד מקווה שבנובמבר הקרוב נוכל להגיד שזאת הייתה נקודת ציון בבחירות המוניציפאליות בישראל, בגלל העובדה שנבחרו פי כמה, אני לא רוצה אפילו לציין פי כמה, כי קל מאד להכפיל את הכמויות, כי הכמויות כל כך קטנות.

ציפי חוטובלי: פי כמה נשים שיעמדו בראש ערים בישראל, וכראשי מועצות.

ציפי חוטובלי: אני מברכת אתכן בהצלחה גדולה, וכאן בבית המחוקקים יש לכן את מלוא הרוח הגבית, ובוודאי גם בתקשורת, דרך נשים כמו איילה.

ציפי חוטובלי: מברכת אתן במלוא ההצלחה.

ציפי חוטובלי: תכבשו את היעד.

עליזה לביא: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי חוטובלי.

אילה חסון: רק היא ביקשה לומר, גם מועמדות ערביות יהיו אצלנו, כמובן.

עליזה לביא: בוודאי, בוודאי.

עליזה לביא: אני רוצה לתת לכן שתי דקות להגיד, בבקשה.

עולא נג'מי יוסף: השינוי במצבן של הנשים מתחיל מהפוליטיקה, מהחקיקה.

עולא נג'מי יוסף: שמי עולא, מעמותת נשים נגד אלימות.

עולא נג'מי יוסף: בישראל יש הרבה חוקים, הבעיה היא באכיפת החוקים.

עולא נג'מי יוסף: כשאנחנו נכנסים לפוליטיקה, תמיד אומרים לנו אתן המקום שלכן בבית, בניקיון, והפוליטיקה כל כך מלוכלכת, למה אתן רוצות להיכנס לפוליטיקה?

אילה חסון: כדי לנקות.

עולא נג'מי יוסף: אני אומרת, אם אני אחראית על הניקיון, אני אכנס לנקות את הפוליטיקה ולקדם את מעמדן של הנשים הערביות.

עולא נג'מי יוסף: לא רק נשים ערביות, גם נשים בכלל.

עולא נג'מי יוסף: אני ממש, ממש, ממש מבקשת שתתמכו בהצעת החוק של תיקון חוק הבחירות לרשויות המקומיות, להבטחת ייצוג נשים בשלטון המקומי.

עולא נג'מי יוסף: משם אנחנו נתחיל.

עליזה לביא: תודה, תודה.

עליזה לביא: אנחנו מסכמות.

עליזה לביא: קודם כל אני רוצה להגיד לכן שהמפגש הזה נעשה ביום הכי עמוס בכנסת, והעובדה שרבות פה מחברות הכנסת, חלקן לא הצליחו להגיע וחלקן עזבו באמצע, זה לא משום שהנושא לא חשוב להן, אלא משום שזה היום הכי עמוס.

עליזה לביא: אנחנו צריכות להישאר פה עד 4 בבוקר.

עליזה לביא: זה יום של תקציב וחוקים שמגיעים.

עליזה לביא: אני מתנצלת בשם כל מי שנכנסה לזמן קצר או לא הספיקה להגיע לכאן, לכולן זה היה חשוב - לחברי הכנסת ולחברות הכנסת.

עליזה לביא: זו רק התחלה של דיון ודיאלוג.

עליזה לביא: יש היום המון אמצעים טכנולוגיים לשמור על קשר.

עליזה לביא: אנחנו פה בשבילכן.

עליזה לביא: תשאלו שאלות, וכשכואב, כמו שנורית תיארה, יש עם מי לשתף.

עליזה לביא: יש את עמותת כ"ן הנפלאה, ברשות יפעת זמיר, שעושה עבודה מדהימה, נהדרת, מחיאות כפיים על העשייה המבורכת, וזאת רק ההתחלה.

עליזה לביא: כמו שאמרנו, רואים את הנתונים ואת הסטטיסטיקה, וכמו שאת יודעת, הדלת של החדר שלנו ובוועדות השונות, ואתן כולכן מוזמנות.

עליזה לביא: יש לנו אתר לוועדה, אנחנו משתדלים כל הזמן להעלות בו נושאים.

עליזה לביא: שלחו אלינו נושאים, אנחנו פה.

עליזה לביא: תשאלו את שולה, תשאלו נשים אחרות שמלוות את הוועדה.

עליזה לביא: אנחנו פה בשבילכן.

עליזה לביא: כמו שאמרתי, זו סנונית ראשונה.

עליזה לביא: אנחנו רוצות לבדוק אפשרות של עוד כינוס, אני לא יודעת אם במהלך הפגרה, אבל אולי בתחילת המושב הבא.

עליזה לביא: בכל מקרה, ביום רביעי הקרוב יש כינוס של מרכז אדווה ושדולת הנשים, כנס מקצועי לנשים שמתמודדות ברשות הרשימות.

עליזה לביא: לכו, תלמדו, תהיו חלק, תשתפו פעולה.

עליזה לביא: וגם כחלק מהרצון לתת רוח גבית, עמותת כ"ן ועמותת ידיד יוצאות בקרוב בקמפיין עם שלושה מסרים – א.

עליזה לביא: נשים לכו להצביע.

עליזה לביא: ב.

עליזה לביא: נשים, הצביעו לרשימות שיש בהן נשים.

עליזה לביא: אני מזכירה לכן את מה שהשר גדעון סער חזר ואמר, ואני חושבת שהיום הכוח הוא בשטח ואצל הציבור ואצל הקבוצות, ויש את כל האמצעים הטכנולוגיים כדי להעביר את המסרים וכדי לעמוד על כך שאיפה שאין נשים – לא בוחרים.

עליזה לביא: והנקודה השלישית, נשים הצביעו למועמדים שמקדמים נושאים מגדריים.

עליזה לביא: אני מבקשת לחזור ולהודות לכל הנשים והאנשים, למנהלת הוועדה, לעמותת כ"ן, לעמותת הנשים.

עליזה לביא: למשרד הפנים, שיש לכם הרבה עבודה כמו ששמעתם, לעזור ולשתף - - -

שולה אגמי: חברת הכנסת עליזה לביא, רק תרשי לנו להגיד שמאז כניסתך כיושבת ראש הוועדה, חל שינוי מדהים.

שולה אגמי: אני חייבת לציין שמגיע לך.

שולה אגמי: אני מתחילה להרגיש שיש מהפכה כאן.

עליזה לביא: תודה רבה רבה.