הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 19, פרוטוקול מספר 21, 2013-06-24 10:00

עליזה לביא: בוקר טוב.

עליזה לביא: אני מאוד מאוד שמחה לפתוח את הישיבה שלנו הבוקר, ישיבה שתחלק בין המקום של הממונות בשלטון המקומי, חיזוק היועצות למעמד האישה וקידום נשים בשלטון המקומי לקראת הבחירות המוניציפאליות.

עליזה לביא: אנחנו נתחום בין שני הנושאים ואני כבר רוצה לומר, בראשית הישיבה, שאנחנו נייחד כנס ב- 22 ביולי, לקידום נשים בשלטון המקומי.

עליזה לביא: אנחנו נזמין את כל המועמדות אשר רצות ברשימות השונות ברחבי הארץ ליום מיוחד, כאן בכנסת ישראל, באולם גדול, רחב, עם הרצאות מעשירות, תומכות, מעצימות, דיון שיהיה כאן, טיפים לדרך.

עליזה לביא: אני אשמח מאוד אם תשמרו, תשריינו, תעבירו הלאה את התאריך, כמובן תצא הודעה מסודרת ממש בימים הקרובים, ב- 22 ביולי, כאן.

עליזה לביא: אני מעריכה שזה יהיה בבוקר, בעשר בבוקר, כדי שנוכל להספיק גם קצת ללמוד, גם להיעזר לשמוע מחברות כנסת פה בבניין, מנשים שמובילות כבר שנים בשלטון המקומי וברמה המוניציפאלית וככה לצאת בצידה לדרך וגם להכיר את המועמדות השניות.

עליזה לביא: אני מעריכה שנושאים ומצוקות משותפים לנשים באשר הן, ברמה המוניציפאלית.

עליזה לביא: אבל קודם כל, כמו שפרסמנו בהודעה שיצאה, אנחנו נקדיש את החלק הראשון של הישיבה שלנו לחיזוק היועצות למעמד האישה בשלטון המקומי, סוגיה לא פשוטה, מורכבת, כי מצד אחד, יש לנו חוק במדינת ישראל, שדורש מינוי של יועצות, של נשים לקידום מעמד האישה, מאז שנת 2000.

עליזה לביא: בפועל, שנת 2013, רק אתמול התראיינתי אצל יעל דן בגלי צה"ל, ופה גם המקום להגיד מילה טובה ליעל דן, השדרנית, העיתונאית לתעדוף ולתשומת הלב שהיא נותנת לנושאים שקרובים אל כולנו כאן בחדר הזה, ובאמת נותנת להם פומביות.

עליזה לביא: בעצם למדתי שיש מקומות בארץ שעדיין נשים לא יכולות להיבחר להתארגנות המקומית, כלומר לרמה המקומית, משום איזה שהוא חוק מנדטורי שעדיין תופש במקומות הללו ויכול להיות, כמו שדיבר ראש המועצה החדש והנמרץ, שגם היו מספר אנשים שהיה להם נוח לשמר את החוק המנדטורי הזה ויש מצב אנומלי, שלמועצה המקומית שלהן הן לא יכולות להיבחר, אבל למועצה האזורית הן כן יכולות להיבחר.

עליזה לביא: אני לא אכניס אתכם בפרטים האלה, אבל עצם העובדה שהנשים עדיין לא יכולות להיבחר בכמה מהמקומות בארץ, בגלל כשלים בירוקראטיים כאלה ואחרים, מלמדת שקודם כל צריך לפתח מודעות, בלי מודעות אנחנו לא יכולים לזהות, לא יכולות לזהות ודבר שני, גם כמובן אחריות ומוביליות.

עליזה לביא: כי אם אותן נשים שהחליטו שהן רוצות לרוץ ומגלות את החסם הזה, מזהות אותו דבר ראשון, ומתחילות לראות מה אפשר לעשות ואיך משנים תקנות מנדטוריות, מלפני קום המדינה, אז אני מקווה מאוד באמת שהן תצלחנה לעשות את זה לפני הבחירות הקיימות.

עליזה לביא: הנושא של הממונות עלה פה בכמה וכמה ישיבות נפרדות שבעצם שמענו לא אחת שלממונות אין כוח, אין תפקיד מוגדר, לא מעט פעמים הן עושות את זה בנוסף לתפקידים נוספים.

עליזה לביא: קיבלתי כמה וכמה פניות ועדויות של נשים ממונות שהחליטו לעזוב ובעצם לא מעט פעמים גם אין את מי למצוא, שתקיימנה את התפקיד המאוד מאוד חשוב הזה.

עליזה לביא: השאלה, אל"ף, איך מחזקים את מעמד הממונות.

עליזה לביא: לא מזמן קיימנו פה ישיבה שעסקה בנושא של סביבה ומגדר, זה היה יום הסביבה הבינלאומי ואחד הנושאים שעלו כאן, למדנו איך אפשר לתכנן סביבה מגדרית, סביבה יותר נוחה לנשים.

עליזה לביא: ואז ככה חשבתי לעצמי בתוכי, אם הממונות היו נמצאות בוועדה לתכנון ערים, כהחלטה, כמה כוח היה לממונות?

עליזה לביא: תחשבו.

עליזה לביא: לא כל דבר הוא שווה כסף.

עליזה לביא: יש דברים ויש תפקידים בתוך המועצות, בתוך העיריות, ברמה המוניציפאלית, שנותנים כוח.

עליזה לביא: אם אנחנו רוצים ורוצות סביבה מגדרית נכונה, ראויה, הדוגמה הכי פשוטה, הכי פשוטה, הראשונית, זה הרמפות הקטנות לעגלות.

עליזה לביא: איפה יש אותן ואיפה אין אותן ואם יוצא חוק עזר עירוני לכיוון הזה, מי שיושב בוועדות הללו צריך להיות עם חשיבה מגדרית, עם ראייה מגדרית.

עליזה לביא: אז זו דוגמה למשל, איך אפשר לבוא ולהעצים את הממונות.

עליזה לביא: כי אני לא צריכה לספר לכם כמה חשוב לשבת בוועדה הזאת ומה המשא ומתן שקיים בכלל, ומקרין גם על התפקידים האחרים של הממונה ויש עוד דברים.

עליזה לביא: יש עוד דברים בעוד מקומות.

עליזה לביא: אז אל"ף, צריך להתחיל לזהות את זה, ובי"ת, גם להתחיל לראות איך מחזקים את המקום הזה של הממונות.

עליזה לביא: ועוד ראייה בולטת היא שבאמת יש עכירות במקום של הממונות, גם על-פי הערים הגדולות.

עליזה לביא: יש ערים כמו עיריית הרצלייה, שנשמע אני מקווה קצת על מנהלת הנשים שם שקרמה עור וגידים בעזרתה של השרה יעל גרמן בהיותה ראש העיר וערים גדולות, ששם יש מודעות, יש הבנה, כשיש ראש עיר, ראש עיר שמבין, מבינה, שהנושא הזה חשוב ושהוא משליך השלכות משמעותיות, אז כן.

עליזה לביא: אבל רוב הרשויות ורוב המקומות שאנחנו נחשפים פה וגם תלונות שמגיעות אלינו, או בקשות לסיוע נובעות גם כי היועצת עצמה, יש לה תפקיד משמעותי ולא תמיד היא פנויה, גם כי אין תקציב לכל הסוגיות הללו של הממונה, וגם חלק מהיועצות דיווחו לנו שהן משתתפות בדיונים כאלה ואחרים, אבל לא ברורה להם מה מידת השפעתן, כי החוק לא מחייב התחשבות בעמדת היועצת, בעמדת הממונה ולא תמיד ברורה השהות, ההשפעה, השותפות, בחלק גדול מהנושאים.

עליזה לביא: אני לא אחזור על החוק, החוק ברור לכולם ומוכר וידוע, אבל מסמך שהכין ה- ממ”מ המחקר של הכנסת, באמת מדבר פה על היקף משרת היועצת ועל דרך המינוי ועל תנאי העבודה ועל ההכשרה ועל הפעילות עם הרשות.

עליזה לביא: אני אחזור ואדרש לנייר המסכם הזה, אבל אני ארצה לשתף כמה שיותר ולשמוע אתכן, שבאות מהשטח, באות מהעשייה ובוודאי בחלק מהמקומות גם מהמצוקה של מעמדן של הממונות.

עליזה לביא: אבל קודם כל ולפני הכל, כמנהגנו כאן בוועדה, אנחנו פותחים בדמות של אישה מההיסטוריה, בכלל אישה, אז היום אנחנו מתכבדים, אתך, גב' סוויד, לפתוח את הישיבה שלנו, עם דמות שאת בחרת.

ורד סויד דאר: גברתי היושבת ראש, ד"ר עליזה לביא, אני קודם כל רוצה להודות לך על המסורת שאת הנהגת בוועדה, הנצחת חלקן של הנשים בהיסטוריה ודווקא ברשויות המקומיות אנחנו רואים בולטוּת להדרה של נשים.

ורד סויד דאר: מעטים האזרחים והאזרחיות במדינת ישראל שיודעות ויודעים שכבר בשנות ה- 50', כיהנו נשים במדינה, גם כראש רשות וגם כראש מועצה מקומית, בכפר יונה ובראשון לציון ובחרתי לדבר על חנה לווין, הראשונה שביניהן.

ורד סויד דאר: היא כיהנה כראש עיריית ראשון לציון בין השנים 1956 ל- 1959.

ורד סויד דאר: חנה נולדה ב- 1897 ברוסיה, היא למדה בגימנסיה ובקונסרבטוריום באודסה ועלתה לארץ ב- 1923 עם הוריה.

ורד סויד דאר: היא היתה חברת הנהלת הארגון הארצי והעולמי של ויצ"ו, כיהנה כסגנית יו"ר וכראש מחלקת הבנייה הארצית והעולמית של ויצ"ו ושימשה גם כיו"ר הסתדרות נשים ציוניות בראשון לציון, נבחרה שש פעמים למועצת העיר, מה ששונה, בישיבה הבאה, אני מניחה, נעסוק בזה, ממשך הרציפות שמתאפשר לחברות מועצה.

ורד סויד דאר: בתקופת מלחמת העולם השנייה היא היתה בין הנשים הראשונות שהתגייסו לשירות בחיל העזר לנשים של הצבא הבריטי.

ורד סויד דאר: לאחר שחרורה מהצבא בדרגת סגן, היא טיפלה בשיקום החיילים והחיילות המשוחררים בלשכת השחרור של הסוכנות היהודית.

ורד סויד דאר: במהלך מלחמת העצמאות היא היתה קצינת המטה בדרגת רב-סרן, במטה חיל הנשים, והיא שימשה כקצינת גיוס ראשית.

ורד סויד דאר: בתום המלחמה, היא היתה הממונה על קציני העיר בארץ.

ורד סויד דאר: בסיום שירותה הצבאי, היא היתה חברת מזכירות איגוד החיילים המשוחררים וחברת הנהלה של הוועד הארצי למען החייל, ובמסגרתו היא הקימה ברחבי הארץ אולמות תרבות לחיילים וגם בבסיסי האימונים.

ורד סויד דאר: ב- 1956 נבחרה לראשות העיר ראשון לציון, כיהנה כראש העיר, ראשת העיר היום אנחנו אומרים, הראשונה במדינת ישראל וכיהנה בתפקיד במשך שלוש שנים.

ורד סויד דאר: בתקופה זו היא פעלה לפיתוח מוסדות חינוך, מועדונים לנוער ברחבי העיר, סלילת הכביש הראשון לחוף הים ועם תום הכהונה שלה, היא כיהנה כיו"ר ויצ"ו ישראל.

ורד סויד דאר: היא היתה נשואה למיכאל לוין, שעמד בראש הרשות המקומית של ראשון לציון לפני.

ורד סויד דאר: היא היתה בין מדליקי המשואה ונפטרה בשנת 1985.

ורד סויד דאר: משנת 2010 אנחנו, עיריית ראשון לציון ואנחנו שותפות לזה, מעניקים אחת לשה פרס נחשונית לנשים פורצות דרך, גם ברמה המקומית וגם ברמה הארצית ובעצם אני חושבת שהסימפטום שלה, כשאנחנו מדברים באמת על הדרת נשים, מסמל כמה חשוב הפרויקט שאת עוסקת בו בהנצחת נשים ובהעלאת דמותן כמודלים לחיקוי לדור העתיד.

ורד סויד דאר: תודה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: תודה רבה לוורד סויד, מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה.

עליזה לביא: אז כן, אנחנו היום ביום השלטון המקומי, בכנסת ישראל, סימן 75 שנים לשלטון המקומי ומה אם לא היום הזה, לבוא ולשמוע מה קורה בקרב הממונות.

עליזה לביא: אז אני רוצה באמת להזמין אותך, ד"ר אורנה מגר, שאת יושבת ראש איגוד היועצות למעמד האישה לפרוש בפנינו, ככה, תמונת מצב פנוראמית, איפה אנחנו חיות.

אורנה מגר: תודה רבה ובוקר טוב.

אורנה מגר: קודם כל, אני מברכת אותך, גברתי, יושבת ראש הוועדה, על, קודם כל, על תפקידך בכנסת ובכלל בוועדה.

אורנה מגר: אנחנו מאחלות לך הצלחה רבה וכמובן ששמחות לשתף פעולה ומברכות על הנושא שנבחר היום.

אורנה מגר: אני גם מברכת כאן את כל המשתתפות, כולל חברותיי להנהלת האיגוד וליועצות בכלל ברשויות המקומיות.

אורנה מגר: אני מבקשת, כיוון שהזמן הוא קצר, חשבנו שהדיון יהיה ארוך יותר, כיוון שהזמן הוא קצר, אני אנסה, בחלק הראשון רק לתת פרישה מאוד כללית על מה, על מי אנחנו, כיועצות וכאיגוד, ובחלק השני, לשים כמה נקודות לגבי הדברים שאנחנו חושבות שראוי וצריך לקדם בטווח הקרוב וגם בטווח הרחוק.

אורנה מגר: אז קודם כל, למי שלא מכירה, אנחנו כיועצות, פועלות על-פי החוק משנת 2000.

אורנה מגר: יושבות פה יחד אתי יועצות שמכהנות משנת 2000 בתפקיד הזה, עברנו כאן כברת דרך ארוכה ולכן יש לנו את היכולת היום גם להסתכל בראייה לאחור ולבחון את ההתפתחות, את הכיוונים, את הדברים הטובים יותר ופחות, שאנחנו רוצות לקדם בדרכנו.

אורנה מגר: האיגוד שלנו הוקם לפני כשלוש שנים, לפחות, כשזהו מבחינתנו נקודת חיזוק מאוד משמעותי לתפקידן של היועצות, כי ברגע שיש איגוד מקצועי שממצב את עצמו כפרופסיה, כגוף שמשפיע גם ברמת העל וגם ברמת השטח, ההתייחסות לנושא הזה הפכה להיות אחרת, ואנחנו היום מייצגים את קווי המדיניות שלנו בתעשייה שלנו, בהרבה רמות בכל ה- levels האפשריים.

אורנה מגר: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם מרכז השלטון המקומי ושולה אגמי שהיא רפרנטית שלנו והיועצת במרכז השלטון המקומי ועם ורד סויד, הרשות למעמד האישה, במשרד ראש הממשלה ולא סתם אני יושבת בתווך בין לבין, זה בדיוק, זה יצא במקרה, אבל בהחלט החיבורים כאן הם חיבורים שבאמת נועדו להוביל את עשיית היועצות לרמות משמעותיות יותר.

אורנה מגר: אני בעצם אגיד מהו כוח ההשפעה הפוטנציאלי שלנו ואחר-כך מהו כוח ההשפעה בפועל.

אורנה מגר: מבחינת החוק, אנחנו עומדות לצידו של ראש העיר, אנחנו יועצות לראש העיר, זהו תפקיד סטטוטורי, שמאפשר לנו את היכולת להתוות מדיניות בכל מה שקשור לקידום שוויון מגדרי ברשויות המקומיות.

אורנה מגר: זאת אומרת, אנחנו על-פי חוק נמצאות בכל הוועדות, את דיברת, גברתי, על הנושא של השתתפות בוועדה אחת כזו או אחרת.

אורנה מגר: על-פי חוק, אנחנו רשאיות וצריכות להשתתף בכל הוועדות ברשות המקומית, לרבות ישיבות המועצה והישיבות, והפורומים האחרים, אלא שאין לנו זכות הצבעה בוועדות, יש לנו יכולת ואפשרות להביע דעה, אין לנו זכות הצבעה.

עליזה לביא: איפה?

עליזה לביא: איפה זה?

אורנה מגר: זה על-פי חוק, חוק הרשויות המקומיות.

אורנה מגר: זה מוגדר כיכולת.

אורנה מגר: זאת אומרת, יש לנו יכולת להביע את דעתנו, אין לנו אפשרות להצביע.

אורנה מגר: אנחנו יושבות כאן בוועדות מכרזים של כוח-אדם, מכרזים של תקציב, שוב, היכולת שלנו היא להביע דעה, אבל לא להצביע, שזה דבר שהוא ראוי בהחלט לתיקון, מכיוון שאני יכולה לומר מתוך הניסיון שלנו בשנים - - -

עליזה לביא: את יכולה רגע לחדד את זה, כדי שנדע איך להמשיך את הטיפול?

אורנה מגר: כן.

עליזה לביא: כלומר, איפה זה נמצא?

עליזה לביא: באיזה חוק?

אורנה מגר: בחוק הרשויות המקומיות משנת 2000 וגם בתיקון שלו.

אורנה מגר: יש תיקון שיצא ב- 2008, שם הוגדרה חובת ההשתתפות, זאת אומרת, חובת הרשות להזמין אותנו לכל הוועדות.

עליזה לביא: התיקון נוגע להזמנה, ב- 2008?

אורנה מגר: להזמין לכל הוועדות, לרבות ועדות מכרזים וכוח-אדם, שהן מאוד משמעותיות והאפשרות לתת לנו להביע את דעתנו, אבל לא להצביע.

עליזה לביא: אני רוצה רגע לנצל את הניסיון שלך.

עליזה לביא: 2008 זה עלה הנושא הזה, שתהיה זכות הצבעה?

אורנה מגר: אנחנו העלינו את זה בזמנו בוועדות והובלנו את התהליך של חקיקה לשינוי החוק.

אורנה מגר: הצלחנו לקדם את זכות ההזמנה לוועדות, זאת אומרת חובת ההזמנה לוועדות, לא הצלחנו בנושא של זכות ההצבעה.

אורנה מגר: אני רוצה לומר מה המשמעות של התפקיד שלנו וההשתתפות שלנו בתוך הוועדות.

אורנה מגר: את זה אני יכולה לומר, מתוך הניסיון של יועצות ותיקות שנמצאות כאן שנים ומה היכולת שלנו להשפיע.

אורנה מגר: כיוון שאנחנו עובדות רשויות מקומיות, אנחנו יכולות לגעת גם במה שקורה בתוך הרשות, אבל גם מה שקורה לתושבים בתוך העיר.

אורנה מגר: זאת אומרת, מוטת ההשפעה שלנו היא לא רק בתוך הרשות כארגון, אלא גם בתוך העיר ולכן יש לנו יכולת, על-פי החוק, על-פי הגדרת החוק, להיות שותפות לכל מה שקשור בקביעת מדיניות, אם זה תכנון ובנייה ותחבורה ותחזוקת מבנים וגינון וכל דבר שהוא בעצם רלוונטי לחיי היום-יום שלנו, יש לו נגיעה מגדרית ואנחנו יכולות שם להופיע ולהשפיע ולא רק לפי הפרדיגמות של ועדות רק למעמד האישה או רק למועצות נשים או רק בחינוך וברווחה, כי שם יש לנו מה לומר.

אורנה מגר: אנחנו משתתפות היום בכל הישיבות האלו, לרבות תקציב, כשהמטרה שלנו היא להטמיע את החשיבה והתפישה המגדרית, בכל אותם מקומות שבהם מקבלים החלטות שקשורות גם לתוך הארגון וגם משפיעות על התושבים.

אורנה מגר: במידה והיועצת, ואני רואה את זה על-פי העבודה של היועצות הוותיקות.

אורנה מגר: איפה שיש יועצות שהן מואצלות בסמכויות שלהן ומקבלות את היכולת להשפיע, העבודה מקבלת בשטח אפיונים אחרים לגמרי.

אורנה מגר: אנחנו נמצאות שם, אנחנו דואגות לשוויון ההזדמנויות בתוך ועדות המכרזים, אנחנו דואגות לעניין של צמצום פערי שכר, אנחנו דואגות לעניין של הטמעת חשיבה מגדרית בתוך חלוקת העוגה התקציבית.

אורנה מגר: אנחנו יכולות בהחלט להשפיע.

אורנה מגר: למרבה הצער, ועל-פי חוק, בגלל שהחוק הוא לא מספיק מחזק את התפקיד והמעמד של היועצת, יועצות רבות יכולות להיות מה שנקרא בצד, בגלל שאין להן זכות הצבעה או השפעה וקשה להן מאוד להשפיע על החלטות מהסוג הזה.

אורנה מגר: אני חושבת, מתוך הניסיון רב השנים שלנו, שתיקון כזה, זה הזמן להוסיף את התיקון הזה בחוק, כיוון שהוא משדרג באופן משמעותי את מוטת ההשפעה שלנו בתוך הרשות ובמה שקורה בכל התחומים.

עליזה לביא: אני ציינתי את זה בפניי.

עליזה לביא: לקחתי הכל לתשומת לבי ואני אטפל, ננסה לקדם את זה.

עליזה לביא: רק אני רוצה רגע להבין ממך, דווקא, את משנת 2000 בתפקיד ואת מכירה את השדה היטב, את יכולה לתאר לי פרופיל ארצי, איפה להערכתך יש ממונות חזקות יותר ואיפה פחות?

עליזה לביא: במה זה תלוי?

עליזה לביא: בחוזק של עירייה?

עליזה לביא: ברמה הכלכלית של מקום?

עליזה לביא: במודעות של ראשי הערים?

עליזה לביא: איפה היית, אם את יכולה - - -

אורנה מגר: זאת שאלה ממש מצוינת שבדיוק אנחנו בודקות אותה ובוחנות אותה כל הזמן.

אורנה מגר: הייתי מציינת שאנחנו רואים שבמקום, ברשויות שיש מודעות לראשי הרשויות, למשמעות התפקיד של יועצת למעמד האישה והם לא רק מסמנים V על-פי חוק, הם ממנים את פקידת הלשכה שלהם או איזה מישהי שלא יכולה לעשות הרבה ולא תפריע להם בתפקיד, שם זה לא עובד.

אורנה מגר: זאת אומרת, למרות שהן יכולות ורשאיות להיכנס לוועדות, ראש העיר בעצם לא מאפשר להן או הנהלת העירייה לא מאפשרת להן את יכולת ההשפעה הזאת ואנחנו מוצאים מקום לחזק את המשמעות של תפקיד היועצת, כדי לתת לה את האפשרות הזאת, קודם כל שראש העיר ימנה יועצת שכן יכולה לקדם ולהשפיע, ולא רק מינוי של לצאת על-פי מה שנקרא, לצאת על-פי החוק בסדר, ואיפה שהיועצות מואצלות בסמכויות שלהן והן נבחרות מתוך באמת ארבע הדרגות הבכירות כפי שזה מוגדר בחוק, אנחנו רואים שהעשייה היא בהחלט מאוד משמעותית.

אורנה מגר: דיברנו קודם על הרצלייה.

אורנה מגר: ביריה התנצלה, היא היתה אמורה להגיע, היא פשוט לא הרגישה טוב ברגע האחרון.

אורנה מגר: יש את הרצלייה, יש תל-אביב, פתח-תקווה, חיפה, ראשון-לציון, באר-שבע.

אורנה מגר: יש רשויות ששם אנחנו רואות וכמובן אצלי במודיעין, ירושלים יש פה, אני לא אגיד יותר דוגמאות כדי שאני לא אחטא למישהי, אבל בהחלט, מטה אשר, יש עשייה מאוד משמעותית.

אורנה מגר: אנחנו רואים את השינוי בתפישת הרשות המקומית את הנושא, ברגע שלראש הרשות יש מודעות מי היועצת, מה המשמעות של התפקיד שלה ולהאציל לה את הסמכויות על-פי חוק.

עליזה לביא: אני שואלת את השאלה הזאת כי אני תוהה, אל"ף, איך אנחנו יכולים לקום ולסייע, גם בתוככם ותכף אני אעבור הלאה לוורד.

עליזה לביא: שאלה אם לא צריך לעשות איזה שהוא תהליך חונכות או האצלה של ממונות חזקות שתטפחה, תקדמנה, תעטופנה, מה אנחנו יכולים כאן בכנסת לסייע, מעבר לחוק.

חנין זועבי: יש גם בעיה של אכיפה.

עליזה לביא: חברת הכנסת חנין, בוקר טוב.

חנין זועבי: בוקר טוב.

חנין זועבי: יש גם בעיה של אכיפה ושל פיקוח.

חנין זועבי: כי גם ראשי רשויות שלא ממנים יועצות מלכתחילה, אין עליהם שום פיקוח, נכון?

חנין זועבי: כלומר, אף אחד לא בא אליהם בטענות ולא מעיר להם.

ישראלה בן אשר: משרד הפנים צריך.

חנין זועבי: צריך.

ישראלה בן אשר: צריך, לכן אני אומרת.

חנין זועבי: אבל מאינפורמציה ומהיכרות עם השטח, הם לא מקבלים הערות, הם לא מקבלים שום פיקוח, אין שום תהליך של אכיפה, אף אחד לא שואל אותם.

חנין זועבי: יש הרבה רשויות מקומיות שאין בהן יועצות.

חנין זועבי: קודם כל נתחיל בזה.

חנין זועבי: לפני שאנחנו מדברים על איכות.

חנין זועבי: אכיפת החוק, זו הבעיה.

נועה ויילר: הן מגישות דו"ח לראש העיר על העשייה שלהן.

חנין זועבי: לא לא, המינוי מלכתחילה.

חנין זועבי: זו גם בעיה.

חנין זועבי: לא, אני יודעת על מה אני מדברת.

חנין זועבי: קודם כל, אין אכיפה של החוק.

עליזה לביא: יש לי כאן את הנתונים.

עליזה לביא: מתוך הרשויות, 92% מכל הרשויות מכהנות יועצות למעמד האישה.

עיסאווי פריג': מאיפה יש לך את הנתונים?

עליזה לביא: זה נתונים של ה- ממ”מ זה דו"ח המחקר של ה- ממ”מ

חנין זועבי: תראי, ה- ממ”מ יכול - - -

עיסאווי פריג': זה מוזר.

עיסאווי פריג': נתונים מאוד מוזרים.

עיסאווי פריג': כנראה שזה לא כולל את המגזר הערבי.

חנין זועבי: עליזה, תני לי לסיים את הרעיון שלי, בבקשה, תני לי לסיים את הרעיון שלי.

עליזה לביא: אוקיי, בבקשה.

חנין זועבי: דבר שני, שצריכים לשאול את השאלה האם היועצת שממנה אותה היושב-ראש, היא אכן מתפקדת כיועצת.

חנין זועבי: כי יש הרבה ואני מכירה עשרות, אני יכולה עכשיו להגיד את השמות שלהם, של יועצות מקומיות שהן כאילו מכהנות בתור יועצות, אבל הן לא עושות את התפקיד שלהן, בתור יועצות.

חנין זועבי: הם מזמינים להן, יושב ראש המועצה נותן להן הרבה משימות מעבר והיא יכולה להיות המזכירה, בחלק רב מהמקרים, היא המזכירה של היועץ או פקידה מהרשות, שהוא אומר – אוקיי, אז הנה, את גם היועצת למועצה בעניין קידום מעמד האישה.

חנין זועבי: אתם יכולים להגיד כמה עשרות מקרים אתם יכולים להצביע, שמאשרים את הטענה הזאת שלי.

חנין זועבי: אז אם יש לך את הנתון של 92%, הן לא באמת מתפקדות בתור יועצות.

חנין זועבי: לכן, הבעיה הזאת שהזכרתם על תפקיד מוגדר, אי-הגדרת התפקיד ואין תקציב מיוחד, אני חושבת שזו הבעיה הכי גדולה, שאין תקציב ליועצות, למשרה הזאת ואין הגדרה של תפקיד.

חנין זועבי: לכן הוא יכול לסמן V, לכן הרבה ראשי ערים מסמנים V.

עליזה לביא: כן, אבל את יודעת שמי שמחליט בסופו של דבר על התקציב, זה ראש המועצה או ראש העיר.

עליזה לביא: השאלה היא איך אנחנו יכולות לבוא ולהתגייס לנושא.

חנין זועבי: אם את אומרת, אם אנחנו אומרות, שהמשרה הזאת, התפקיד הזה אנחנו רוצות תפקיד צבוע עם תקציב צבוע, אנחנו יכולים לדרוש את הדרישה הזאת.

חנין זועבי: אני חושבת שזו הדרך היחידה לאכוף ולפקח על התפקיד הזה.

עליזה לביא: יש לך נתונים על המגזר הערבי?

חנין זועבי: נתונים אין לי.

עליזה לביא: אורנה, יש לך נתונים?

עליזה לביא: אני אשמח.

חנין זועבי: אבל נתוני אמת, בבקשה.

אורנה מגר: לא, מבחינה מספרית, אני לא יודעת, אולי לרשות או למרכז השלטון, אני יכולה לדבר על המאפיינים, לא על המספרים.

אורנה מגר: אוקיי?

חנין זועבי: יש לכם מספרים, אז הנה, העובדה שאין מספרים זה אומר שאין דיווח.

חנין זועבי: אם אין מספרים, אז זה סימן שאין דיווח.

חנין זועבי: אם יש דיווח, אז יש מספרים.

חנין זועבי: הם לא מדווחים למשרד הפנים, אז אין מספרים.

עליזה לביא: גב' סוויד, יש לכם נתונים ברשות?

תרז אבו מוראד: משרד הפנים רוצה להגיב.

עליזה לביא: משרד הפנים, בבקשה.

תרז אבו מוראד: אני עובדת אגף איוש כוח-אדם ברשויות המקומיות, אנחנו מטפלים ברשויות.

עליזה לביא: לא הבנתי, משרד הפנים?

תרז אבו מוראד: אנחנו מהאגף שמטפל באיוש, בכוח אדם ברשויות המקומיות.

תרז אבו מוראד: אני כן רוצה להגיב על הסיפור של איוש משרת היועצת לקידום מעמד האישה ולהגיד שבשנתיים האחרונות, האגף שלנו עובד מול הרשויות המקומיות בדרישה להגיש מצבת כוח-אדם של הרשות, שזה מצבת שמאגדת את כל עובדי הרשות המקומית, בכל התפקידים שלהם.

תרז אבו מוראד: ובראש ובראשונה, הבדיקה שלנו במצבת כוח-האדם זה לבדוק באמת את התפקידים הסטטוטוריים שהרשויות מחויבות לפי חוק לאייש.

תרז אבו מוראד: בין היתר, תפקיד היועצת לקידום מעמד האישה, שהוא נקבע בחוק לאיוש ואנחנו כן מטילים סנקציות על רשויות שלא איישו משרות סטטוטוריות ובין היתר – יועצת לקידום מעמד האישה.

עיסאווי פריג': איזה דוגמאות של סנקציות הטלתם?

תרז אבו מוראד: אנחנו מעכבים בקשות נחיצוּת, לא מאפשרים איוש משרות אחרות, לא מאפשרים קיום מכרזים אחרים.

תרז אבו מוראד: כדי לקדם כן הגשת בקשה וקיום מכרז כדין וגם רשויות שאיישו יועצות לקידום מעמד האישה בלי מכרז, שזה נוגד את החוק לקידום יועצות למעמד האישה וגם בכלל את חוק הרשויות, אז אנחנו כן דורשים מהרשויות לקיים מכרזים.

עיסאווי פריג': יש דוגמאות ספציפיות של סנקציות כאלו?

תרז אבו מוראד: אנחנו פשוט לא מאפשרים להם לעשות מכרזים אחרים, כשזה בתחום של האגף שלנו.

תרז אבו מוראד: יש גם אפשרות לעכב תקציבים.

עיסאווי פריג': אני שואל: איפה?

עיסאווי פריג': איפה?

עיסאווי פריג': איפה?

עליזה לביא: סליחה, היתה פעם יוזמה של שר פנים, למקום שאין ממונה, לבוא ולמנות?

עליזה לביא: זה היה בהיסטוריה שלנו, על-פי חוק, להפעיל את סמכותו, להתערב?

תרז אבו מוראד: לא.

תרז אבו מוראד: אבל אנחנו והמחוזות של משרד הפנים מאוד חזקים בשטח בהנחיות שלנו במטה.

תרז אבו מוראד: אנחנו פועלים לקידום - - -

עליזה לביא: בואי נתחיל במקומות שאין.

עליזה לביא: אתם באים ומנסים לבדוק ורואים ורוצים לאכוף.

עליזה לביא: מקומות שאין, כרגע אני מדברת, יש פה מקומות שאין.

תרז אבו מוראד: נכון.

עליזה לביא: זה בסמכותכם לבוא, זה על-פי חוק.

תרז אבו מוראד: בסמכותו לבוא להכריח את הרשות.

תרז אבו מוראד: בסמכותנו לבוא ולדרוש מהרשות לקיים מכרז.

עליזה לביא: השר בכלל מודע לעניין?

עליזה לביא: השר הקודם, השר הנוכחי, זה משהו שבכלל עולה על סדר היום?

עליזה לביא: יש איזה שהוא דיווח?

עליזה לביא: יש איזה שהיא דרישה?

עליזה לביא: איפה זה עומד?

תרז אבו מוראד: מה שאני רוצה להגיד שאנחנו כרגע כן, בשיתוף עם ורד סוויד, מקדימים איזה שהוא מיפוי של מה שקורה מבחינת נתונים מגדריים ברשויות המקומיות ומבחינת יועצות לקידום מעמד האישה, כדי לקדם את הנושא הזה.

תרז אבו מוראד: כרגע, לפי הדיווחים שיש לנו, ברוב הרשויות המקומיות אכן יש יועצות לקידום מעמד האישה.

תרז אבו מוראד: ברשויות שאין, אנחנו פועלים מול המחוזות.

עליזה לביא: את יכולה לתת לנו דיווח איפה אין ואיפה עומד כל מקום?

עליזה לביא: ראש העיר, למשל, ראש המועצה.

עליזה לביא: פניתם אליו?

עליזה לביא: אתם, לפני ששר פונה, הפניתם את תשומת לבו שאין איוש?

תרז אבו מוראד: כן, כן.

תרז אבו מוראד: אנחנו מטפלים בזה לפני שזה מגיע לשר.

עליזה לביא: את יכולה לתת לנו נתונים?

עליזה לביא: תוך כמה זמן את יכולה לתת לנו נתונים מעודכנים?

תרז אבו מוראד: של כמה רשויות?

עליזה לביא: אני רוצה לדעת.

עליזה לביא: אני רוצה לקבל תמונת מצב.

עליזה לביא: אני מבקשת נתונים, תוך כמה זמן אוכל לקבל?

תרז אבו מוראד: לדעתי, תוך שבועיים אנחנו יכולים לתת דיווח לגבי יועצות.

עליזה לביא: אני מבקשת תוך שבועיים נתונים ארציים.

עליזה לביא: אני מבקשת, עד שבועיים, לקבל נתונים ארציים על מצב הממונות ואני גם רוצה להיפגש בעניין עם השר.

עליזה לביא: כן, חברת הכנסת קריב, בבקשה.

יפעת קריב: האם לוורד סוויד אין את הנתונים האלה?

עליזה לביא: אנחנו מייד ניתן לה לדבר.

עליזה לביא: היא קיבלה את רשות הדיבור ואני רציתי רק לסיים כי משרד הפנים פרש בפנינו כרגע את ה, אתה רצית לומר משהו, חבר הכנסת?

עיסאווי פריג': כשיסיימו, אני אתייחס.

עיסאווי פריג': יש לי מה להגיד.

עליזה לביא: אורנה, אני רוצה לתת לוורד או שלך יש מה להוסיף?

עליזה לביא: בבקשה.

אורנה מגר: יש לי מה להוסיף.

אורנה מגר: אז קודם כל זאת נקודה מאוד משמעותית, לבדוק את המיפוי של הרשויות שבהן לא מתקיים החוק הזה.

אורנה מגר: אבל מעבר לזה וכפי שציינה כאן חברת הכנסת, חשוב גם מעבר לנושא של המינוי, לעבוד ביחד כדי לקדם חקיקה למיצוב הסמכויות של היועצת באותן רשויות, מכיוון שלא די בזה שיש יועצת, אנחנו צריכים לדאוג להגדיר לה את היקף המשרה שלה, בהתאם לגודל הרשות.

אורנה מגר: אנחנו צריכות להגדיר לה את התגמול המגיע לה על-פי חוק.

אורנה מגר: אנחנו כמעט ולא מקבלות תגמול, יותר מ- 90% מאיתנו עושות את זה כמשרה נוספת, אנחנו לא מקבלות על זה תגמול.

אורנה מגר: אנחנו לא מקבלות תקציב, למרות שזאת שורה שצבועה שם בתוך התוספת לחוק, התקציב עדיין לא ניתן ליועצות ויועצת ללא תקציב, תהיה המוכשרת ביותר, היא לא אמורה ללקט מן היקב ומן הגורן, כדי לעשות פעילות.

אורנה מגר: שורה בתקציב, היא משמעותית גם מבחינת האמירה של שוויון מגדרי.

עליזה לביא: אורנה, הדברים ברורים.

עליזה לביא: אבל שוב אני חוזרת אלייך.

עליזה לביא: דווקא נוכח הניסיון שלך, למה ב- 2008, לא הצלחתן להעביר את ה - - -

אורנה מגר: כי ב- 2008 אנחנו מסתכלות על מה הצלחנו, אני לא זוכרת למה זה לא, אנחנו ביקשנו תוספת, הכרה בתגמול נוסף וזה נכנס.

אורנה מגר: אנחנו ביקשנו הכרה בהגדרת התפקיד, בבירור הסמכויות, בחובת מכרזים ובהזמנה על-פי חוק לרשויות.

אורנה מגר: את אלה השגנו וזה לקח לנו שנים של עבודה כאן, שנתיים.

ישראלה בן אשר: שנתיים ואני אגיד לך למה לא הצלחנו הלאה.

עליזה לביא: תודה, אורנה.

עליזה לביא: מי גברתי?

ישראלה בן אשר: אני ד"ר ישראלה בן אשר והייתי שותפה מלאה בזה.

ישראלה בן אשר: מה שקרה בוועדה אז, זה שבתוך הוועדה נציגי האוצר הסכימו לחלק מהדרישות שלנו, כולל הגדרת תפקיד נגיד של מנהלת אגף, כדי שהיא תהיה במיצוב גבוה והשר דאז, שטרית, בתוך המליאה כבר, דחף את זה חזרה ואמר – אני לא מאשר את זה.

ישראלה בן אשר: מה שלא הצלחנו עדיין בתוך הוועדה וזה היה משרד הפנים שהתנגד, לנושא של הגדרת היקף משרה לפי גודל רשות, שזה דבר מקובל בחינוך ובעוד מקומות ואת זה לא הצלחנו.

ישראלה בן אשר: זאת אומרת, משרד האוצר, משרד הפנים, עצר לנו את ההישגים האלה והתפשרנו על מה שבכל-זאת הצלחנו להשיג והצלחנו הרבה מאוד, אבל זה היה אז.

עליזה לביא: אני רוצה ללמוד מהניסיון שלכן, כדי לראות איך אפשר כן אפשר וגם, נוכח מה שפתחתי ואמרתי, שהמציאות בשטח לא מלבבת.

ישראלה בן אשר: נכון.

עליזה לביא: כלומר, היה, אבל בתוך עמנו אנחנו חיות.

ישראלה בן אשר: אני אתן לך דוגמה – למשל, כתוב שם שמי שעושה את זה כתפקיד נוסף, תקבל דרגה נוספת.

ישראלה בן אשר: מצאנו בשטח, שכל מי שיושבת על דירוג עובדי הוראה, לא יכולה לקבל דרגה נוספת וכל המשאים ומתנים שלנו מול משרד הפנים ומול גורמים אחרים, נתקלים בחומה, כי אי-אפשר לגעת בזה.

ישראלה בן אשר: זאת אומרת, יש כאן כל מיני קשיים.

אורנה מגר: אני יכולה להוות לזה אפילו דוגמה.

אורנה מגר: עד היום אני, גם כיושבת-ראש האיגוד, לא יכולה לשמש כמודל למי שקיבלה תוספת תגמול, למרות שראש העיר רוצה לתגמל אותי, אבל יש קשיים של משרד הפנים.

ישראלה בן אשר: אז יכול להיות שצריך לחזור בחזרה לחקיקה נוספת.

ישראלה בן אשר: זה תיקוני חקיקה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: ורד, הערה שלך, בבקשה.

עליזה לביא: ורד סוויד.

ורד סויד דאר: אני חושבת שהועלו כאן מרבית הנקודות.

ורד סויד דאר: החסם המרכזי, ראשי הרשויות חייבים לדווח למשרד הפנים, עם המינוי, והם חייבים להעביר גם את המכרז, כפרסום של המכרז, וגם את הפרוטוקול של המכרז וגם את החלטת ישיבת המועצה.

ורד סויד דאר: היו לנו מקרים שראשי רשויות החליטו למנות, שחלקם היו ללא מכרז, וחלקם או מכרז שניגשה רק מועמדת אחת ובנושא הזה חשוב לנו להקפיד שזה יהיה מכרז פומבי.

ורד סויד דאר: אם זה לא מכרז פנימי, מכרז של הרשות.

ורד סויד דאר: אכיפה וליווי של זה יכולים להתבצע רק על-ידי משרד הפנים ובעיקר על הדרגות, מאחר ואנחנו מדברים, הרציונל שלנו הוא שזה תהיינה ארבע נשים מהדרגות הבכירות ולכן לנו, כרשות לקידום מעמד האישה, אין אפשרות לבדוק מה היתה הדרגה הקודמת של העובדת.

ורד סויד דאר: חברת הכנסת זועבי ציינה שהיא נתקלה בתופעה שיש מועצות שמינו נשים שהן לא בדרג הבכיר.

ורד סויד דאר: אנחנו רואות את החשיבות שזה תהיינה נשים מארבע דרגות בכירות, שזה יהיה על-ידי מכרז ועל-ידי החלטת מועצה.

ורד סויד דאר: ומבחינתנו, אנחנו ישבנו על זה גם עם משרד הפנים וחשוב לנו שבמיפוי הזה יהיה, כי לא אנחנו הגוף, לא שמשלם להן שכר, הן עובדות שכפופות לרשויות המקומיות, שהבדיקה של כל תנאי המכרז וכל הדברים הנלווים, חייבת להיות על-ידי צוות מקצועי.

עליזה לביא: תודה רבה.

חנה יאול: אני יועצת של עיריית פתח-תקווה, היית והתארחת אצלנו בכנס של החוק של הביטוח הלאומי, זוכרת?

חנה יאול: אני חושבת שצריך להקפיד על הנושא שיועצת תעשה רק את התפקיד הזה.

חנה יאול: אני מ- 97' בתפקיד, ועושה רק את זה ואני רואה חברות שלי שלא מצליחות להגיע, מכיוון שהן עושות שני תפקידים.

עליזה לביא: את מ- 97' בתפקיד?

חנה יאול: כן.

עליזה לביא: ומאז את עושה רק את זה?

חנה יאול: לפני החוק.

חנה יאול: בהתחלה הייתי רכזת לענייני נשים וכשיצא החוק, באופן אוטומאטי עברתי מכרז, עשיתי, וכל הסיפור שצריך.

עליזה לביא: משנת 97' זה התפקיד שאת ממלאה?

חנה יאול: רק זה.

עליזה לביא: ובשכר?

חנה יאול: כן, בוודאי.

עליזה לביא: את יכולה לתת לנו אולי איזה שהיא צידה לדרך, איך דווקא בפתח-תקווה, כבר בשנת 97' היתה מודעות?

חנה יאול: כן.

חנה יאול: הגענו, אחת מחברות המועצה, עזרנו לקבוצה של נשים משוגעות לדבר, הקמנו מועצת נשים עירונית והיא היתה כחברת מועצת עיר, היא ניהלה אותנו.

חנה יאול: והקמנו הנהלה קטנה וזה, והתחלנו לצמוח ולפרוח.

חנה יאול: באיזה שהוא שלב, אמרנו – צריך למנות, אמרו – צריך למנות מישהי שתרכז, שתהיה רכזת ראש העיר לענייני נשים, כך קראו לי בהתחלה ועשיתי מכרז, אחר-כך עשיתי עוד מכרז ליועצת ואחר-כך אמרו שזה תפקיד אמון ובאופן אוטומאטי, עשו עוד מכרז כי זה נדרש והפכתי להיות יועצת למעמד האישה.

עליזה לביא: את יושבת באיזה שהן ועדות של העירייה, כדרך קבע?

חנה יאול: בכולן.

עליזה לביא: בכולן?

חנה יאול: כמעט בכולם.

עליזה לביא: ויש לך זכות הצבעה באיזה שהיא מהוועדות?

חנה יאול: לא.

חנה יאול: זה מה שרציתי להגיד.

חנה יאול: אבל אני חייבת לומר שמקשיבים, שיש לי אמירה.

חנה יאול: אבל להצביע – אני לא מצביעה.

חנה יאול: מעמד הילד ויקירי העיר ומכרזי כוח-אדם ובכל.

עליזה לביא: אבל את לא מצביעה?

חנה יאול: אני לא מצביעה.

עליזה לביא: תודה, תודה גברתי.

עליזה לביא: אני רוצה לעבור אלייך, אורלי, עיריית ירושלים.

עליזה לביא: היינו ביום חמישי בסיור בעיר שלכם.

אורלי בן אהרון: ואת ביום ראשון אצלנו בכנס מאוד גדול.

עליזה לביא: נכון.

עליזה לביא: אז מה קורה בעיר הגדולה?

אורלי בן אהרון: קודם כל, קורים דברים מצוינים וטובים, אבל אני דווקא רציתי לומר משהו לגבי, מנקודת מבטה של יועצת צעירה בתפקיד.

אורלי בן אהרון: אני בסך-הכל שנתיים וחצי בתפקידי כיועצת ראש העיר.

אורלי בן אהרון: מלבד התפקיד של יועצת ראש העיר, אני גם מכהנת כמנהלת את המטה לפיתוח מנהיגות בעיריית ירושלים ומצטרפת להרבה מאוד דברים שנאמרו כאן בעניין הקשיים בכל מה שקשור למעמדה של היועצת, בלחלק את הנטל הזה ואת העבודה המדהימה שאפשר לעשות בין שני תפקידים שהם מאוד משמעותיים.

אורלי בן אהרון: אבל אני דווקא רוצה לחזור להצעה מצוינת שלך, שאיכשהו ככה נבלעה כאן ורציתי כן לשים אותה על השולחן: הנושא של החניכה והמנטורים.

אורלי בן אהרון: אני נכנסתי לתפקיד לפני שנתיים וחצי ואני מרגישה שהייתי צריכה לבנות את תפקידי די לבד.

אורלי בן אהרון: זאת אומרת, ביוזמה שלי, בפגישה פה ושם עם יועצות שאני גם עושה את זה, אבל אם היה איזה שהוא הליך מובנה, עם כניסתן של יועצות חדשות לתפקיד, יש כאן הרבה מאוד מידע וידע מדהים שהצטבר כאן, של שנים שאני מצטערת שלא יכולתי, שאני לא יכולה לעשות את זה, משום שאין לי את כל המידע על כל אחת ואחת מהיועצות ואם היה איזה שהוא הליך מובנה, שהיה יכול לעזור לנו, למי שנמצאת, למי שמכהנת בתפקיד, זאת אומרת, היא די חדשה בתפקיד, אני חושבת שזה היה יכול לעזור לנו, למנף אותנו וגם להוות כוח מאוד משמעותי לעבודת היועצת.

עליזה לביא: אז אולי לרגע אני אתן לרותי סופר את זכות הדיבור.

עליזה לביא: אנחנו רוצות לשמוע אותך.

רותי סופר: אני לצורך הדיון אביא מהניסיון שלי.

רותי סופר: אני יועצת מעמד האישה, מאז שיצא החוק, בתל-אביב יפו.

רותי סופר: אני ממלאת את התפקיד בנוסף על תפקידי כמנהלת תחום משאבי הקהילה, שהוא כולל את הנושא של מנהיגות, עבודה קהילתית, התנדבות, תעסוקה וגיוס משאבים.

רותי סופר: לאחרונה אני גם מנהלת את סלעית, שזה מרכז הסיוע שלנו לשיקום נשים מזנות וזה התפקיד.

רותי סופר: על-מנת לתרום לדיון, אני יכולה לומר שההישג המרכזי בתל-אביב יפו, שאנחנו עובדים בשיטת השוויון המגדרי והטמעה של הנושא בכל יחידות העירייה.

רותי סופר: כתוצאה מזה, יש לנו תוצאות של עלייה באחוז נשים בכל דרגי הניהול, כולל ניהול בכיר.

רותי סופר: אני יושבת בכל ועדות המכרזים, אין לי אפשרות להצביע אבל עדיין אני יושבת ומשפיעה בכל ועדות המכרזים.

רותי סופר: אני חברה בוועדות עירוניות נוספות.

רותי סופר: יש לנו הישגים בתחום החינוך, החינוך לשוויון מגדרי, החל מגני הילדים.

רותי סופר: אנחנו הגענו לנוהל של 40% נשים בדירקטוריונים.

רותי סופר: הנוהל הזה נאכף ואני מפקחת עליו והוא מתממש ויש עוד שורה של הישגים.

רותי סופר: לצורך הדיון, מה שחשוב לחזק את הגישה שלך לגבי הצורך במנטורינג וגם במערכות תמיכה מקצועיות, לאורך כל הדרך.

רותי סופר: אני יודעת שאני, עקב הניסיון שלי, מסייעת ליועצות חדשות, אבל זה לא מספיק.

רותי סופר: אנחנו, הוותיקות, מרגע כניסה לתפקיד, אנחנו קיבלנו קורס מאוד מאוד מושקע, מאוד ממושך, עם גמול, עם דרישות, עם הנחיות, עם צורך לעשות פרקטיקום, ובאמת, כוותיקות, אנחנו הפקנו את המיטב.

עליזה לביא: הקורס הזה קיבלת ממי?

רותי סופר: זה היה בשיתוף בין הרשות לקידום מעמד האישה והשלטון המקומי.

עליזה לביא: באיזה שנה זה היה?

רותי סופר: אני הייתי במחזור השני.

ישראלה בן אשר: אנחנו היינו ב- 2001 במחזור הראשון.

רותי סופר: זה קורס שגם הפגיש אותנו, נתן לנו אפשרות לפתח את התפקיד ביחד, ליצוק בו תכנים, להעשיר את הסביבה שלנו.

רותי סופר: כי בסופו של דבר, יועצת מעמד האישה, התפקיד שלה זה להכניס את כל המדיניות השוויונית אל תוך הרשות המקומית.

עליזה לביא: תודה, רותי.

עליזה לביא: ורד, אחת לכמה זמן יש קורס כזה?

עליזה לביא: כי לפי החוק, אני רואה כאן, שהרשות לקידום מעמד האישה תאשר את תוכנית ההכשרה המקצועית, תהיה אחראית לביצועה.

עליזה לביא: איפה אנחנו עומדים?

ורד סויד דאר: אנחנו עובדים עכשיו מול המפע"מ, כדי לעשות קורס.

ורד סויד דאר: הדבר היחיד שחסר לנו, המינויים האחרונים, אין בבדיקה לא את הנושא של מכרז ולא של ארבע דרגות בכירות.

ורד סויד דאר: אי-אפשר להכשיר, חנין נתנה דוגמה של מועצות שמינו נשים שאין להן את הכישורים המתאימים.

ורד סויד דאר: אז לכן, בלי שתיעשה הבדיקה של המינוי והתדירות של המינוי בשנה היא משתנה, יש שנה שממנים תחלופה של חמש יועצות, קרה לנו בריכוז של שלושה חודשים, אבל בכל מקרה, אחת לשנה, השלטון המקומי, איגוד היועצות ואנחנו ביחד, עושים כנס של שלושה ימים עם הדרכה מקצועית.

עליזה לביא: מתי היה הכס האחרון?

ורד סויד דאר: לפני שנה.

ורד סויד דאר: כל שנה ביוני, מאי-יוני.

ורד סויד דאר: יש בו נושאים מקצועיים.

עליזה לביא: את, מעיריית ירושלים, לא היית בכנס הזה?

אורלי בן אהרון: אני הייתי בכנס.

אורלי בן אהרון: אני מדברת על מה שדיברה כאן, היא דיברה על תהליך הכשרה ליועצות חדשות, שבשלוש השנים האחרונות לא היה.

אורלי בן אהרון: אני כבר בתפקיד שנתיים וחצי ולא היה.

עליזה לביא: תודה רבה על הנתון הזה.

עליזה לביא: זה נורא חשוב לי לשמוע.

עליזה לביא: מ- 2006, לא היה.

עליזה לביא: למה לא היה?

עליזה לביא: החוק מחייב.

ורד סויד דאר: אבל שוב, המנויים האחרונים שאנחנו קיבלנו וזה מה שאנחנו מבקשים בדיקה ממשרד הפנים ואחרי שיהיה לנו את הבדיקה - - -

עליזה לביא: אבל למה לא לעשות כל שנה קורס העצמה, חידוש, גם לוותיקות, גם ל- networking, גם, דיברנו על - - -

ורד סויד דאר: גם לוותיקות, מעבר להכשרה של השלושה ימים, אנחנו עובדים עכשיו עם המפע"מ.

עליזה לביא: אבל מ- 2006 לא היה שום מפגש.

ורד סויד דאר: יש את ההשתלמות, כל שנה של שלושה ימים, שיש בהם תכנים מקצועיים, כולל של מרכז, אם אורלי לא באה, היא לא באה מיוזמתה.

ורד סויד דאר: כל היועצות מוזמנות.

אורלי בן אהרון: אני לא מדברת על הכנס.

ורד סויד דאר: אבל שם התכנים המקצועיים, שם יש תכנים מקצועיים, כולל עם מרכז אדווה, גם השנה, איגוד היועצות.

עליזה לביא: שולה, את רוצה לעשות לי סדר, בבקשה?

שולה אגמי: אני רוצה קודם כל להתנצל.

שולה אגמי: קודם כל, להודות לך, עליזה, אני חושבת שנכנסת פה למערכת ואני ראיתי אותך באשדוד וראיתי אותך, היו לי כמה מפגשים לראות אותך.

שולה אגמי: זה פועל פשוט מדהים ואני אומרת, הנה התעורר.

שולה אגמי: משהו התעורר כאן.

עליזה לביא: תודה רבה.

שולה אגמי: אני רוצה קודם כל להתנצל גם בשם פלורה שושן, פשוט עשו לה הפתעה, המשפחה, והיא נסעה לחו"ל.

שולה אגמי: אבל אני כאן.

שולה אגמי: אני אומרת שכל יועצת חדשה, יש לי בעיה מאוד רציני ואני אומרת את זה חד-משמעי.

שולה אגמי: פנינו לכל ראשי הרשויות שימנו יועצת בכל רשות.

שולה אגמי: לצערי, לא בכל הרשויות מינו.

שולה אגמי: מתוך 256 בערך, יש איזה 170, 160.

שולה אגמי: אני חושבת שזה לא מספיק.

חנין זועבי: אלה שונים מהנתונים.

שולה אגמי: רק שנייה.

שולה אגמי: כל יועצת חדשה שנכנסת לתפקיד, אנחנו מקבלים את המינוי.

שולה אגמי: אני, מה שנותר לי זה לתת לה את האוגדן.

שולה אגמי: יש אוגדן שמפרט את הכל.

חנין זועבי: תסלחי לי.

חנין זועבי: את אמרת, אני רוצה לוודא, לא, אני רוצה לוודא.

חנין זועבי: את אמרת – 160 מתוך 250.

שולה אגמי: כן.

חנין זועבי: אז זה שונה מהנתון של ה- ממ”מ.

שולה אגמי: מה שיש לי.

שולה אגמי: מה שיש לי.

חנין זועבי: אז הנה, יש כבר תשובה חלקית ראשונה.

עליזה לביא: אבל ורד תיארה פה.

ורד סויד דאר: הם ממנים פשוט לא על-פי חוק, ממנים, וזה לא עובר - - -

שולה אגמי: רק שנייה.

שולה אגמי: ישנן בעיות אחרות וגם במגזר הערבי יש ואני יכולה לתת לך נתונים.

שולה אגמי: גם במגזר הערבי יש מינויים, זה לא שאין או לא קיים.

שולה אגמי: קיים.

חנין זועבי: אף אחד לא טען שלא קיים.

חנין זועבי: אז תדייקי.

חנין זועבי: כי לא אמרתי שלא קיים.

עיסאווי פריג': מה תפקידך?

שולה אגמי: אני ממונה מטעם מרכז השלטון המקומי, מעמד האישה.

שולה אגמי: אבל ליזה, יש פה דבר אחר שצריך להתמקד בו, שאנחנו נתקלים בו, גם אני, גם אורנה, גם ורד, ביועצות שהן מכהנות מעבר לתפקיד הזה, בעוד כמה תפקידים שקשה לנו גם להביא אותן.

עליזה לביא: הן לא פנויות, את אומרת.

שולה אגמי: לא פנויות.

שולה אגמי: כל כנס או כל קורס שאנחנו עושות, זה פשוט להתחנן לראשי רשויות ולכולם.

שולה אגמי: זו בעיה.

שולה אגמי: בזה צריך להתמקד וגם התגמול.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: זמננו דוחק ואני צריכה להתחיל.

עליזה לביא: כן, חברי הכנסת, בבקשה עכשיו.

עיסאווי פריג': אני רוצה לשמוע נשים ערביות.

עיסאווי פריג': אין נשים ערביות בינינו?

שולה אגמי: יש, יש.

עליזה לביא: אבל לא פה.

עיסאווי פריג': לשמוע את הקול הערבי, לפני שאני אגיב.

עליזה לביא: אנחנו מזמינים.

עליזה לביא: אנחנו מזמינים את כולן.

עיסאווי פריג': אני לא רואה.

שולה אגמי: יש.

שולה אגמי: הם קיבלו.

עיסאווי פריג': אני רוצה לשמוע.

עיסאווי פריג': כי חברים, חברים, אני בן עמי חי.

עיסאווי פריג': בחברה הערבית, המושג הזה לא קיים, ואתם יכולים להגיד הרבה נתונים ותתפארו, ורד ושולי.

קריאה: אני לא מתפארת, אני אמרתי לך - - -

עיסאווי פריג': תתפארו.

עיסאווי פריג': במציאות, השלטון המקומי יכול להתפאר.

עיסאווי פריג': במציאות – אין כלום.

עיסאווי פריג': אבל לפני שאני מתייחס לזה, אני רוצה לשמוע.

שולה אגמי: אז אתה לא, אז כנראה אין לך את הנתונים המדויקים.

עיסאווי פריג': ברשויות החלשות, בואו נגיד.

עליזה לביא: חבר הכנסת פריג', בואו נשמע, בבקשה.

עליזה לביא: אימאן, בבקשה.

עליזה לביא: חברות, אני רוצה לשמוע את אימאן, בבקשה.

אימאן קאסם סלימאן: אני פעילה הרבה בנושא מעמד האישה, אני גם עיתונאית.

אימאן קאסם סלימאן: לקראת הדיון הזה, אמרתי – אני רוצה לנסות למצוא מספרים מדויקים.

אימאן קאסם סלימאן: לא מצאתי מקור מדויק, אז עשיתי בעצמי.

אימאן קאסם סלימאן: לקחתי באקראי עשר מועצות מקומיות, והתקשרתי.

אימאן קאסם סלימאן: שלוש מהן למשל, בכלל לא היה התפקיד הזה ושבע שהיה התפקיד הזה, ביקשתי ליצור קשר עם היועצת.

אימאן קאסם סלימאן: מתברר שכל הראייה לתפקיד הזה היא שונה ואני מרגישה קנאה אמיתית כשאני שומעת על השתתפות בישיבת מכרזים, על משרת אמון, על השפעה בנושאים חשובים לכפר או לעיר.

אימאן קאסם סלימאן: הראייה על המשרה הזאת במועצות המקומיות הערביות זה – להיות פעילה בנושאים שקשורים רק לנשים.

אימאן קאסם סלימאן: קשורים בהיקף מאוד מאוד מצומצם ולא סמכויות מעבר לזה.

אימאן קאסם סלימאן: אז אני אקצר ואגיד ככה – חוץ מהפיקוח שצריך באמת לוודא שכולם ימנו את המנוי הזה, גם לתת לזה תוכן וגם לעזור ליועצות האלה להבין מהי חשיבות התפקיד הזה ולא רק להיות אחראית על פעילות פה ופעילות שם, שקשורה רק לנשים כי זה לא יוביל לשום מקום.

אימאן קאסם סלימאן: יש יועצות, עיסאווי, לא שאין, אבל התוכן - - -

עיסאווי פריג': אני את דעתי לא אמרתי.

עיסאווי פריג': רציתי לשמוע אתכן.

אימאן קאסם סלימאן: התוכן הוא מאוד דל ומאוד שטחי ועל זה צריך לעבוד באמת.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: חברת הכנסת יפעת קריב, בבקשה.

יפעת קריב: שלום לכן.

יפעת קריב: שלום לכולכן, הרבה מאוד חברות נמצאות כאן, אז שלום לכן.

יפעת קריב: תראו, האמת שבא לי מאוד להגיד לכן – היינו בדיון הזה כבר ואני חושבת שכבר גם כשאנחנו דיברנו והתכוננו לדון הזה אמרנו – לא בא לנו שוב פעם ככה, מה שנקרא, לא לקטר ולא לבכות ולא, כאילו, עשינו את זה כבר מספיק, לפחות אפילו אתי חלקכן עשו את זה כמה וכמה פעמים.

יפעת קריב: אני חושבת שבואו נעלה כיתה.

יפעת קריב: בואו נעלה כיתה.

יפעת קריב: הדיון חייב ללכת למקום של תכל'ס לאן הולכים, מה אנחנו עושים.

יפעת קריב: אם הייתי יכולה לתת הצעה, הייתי מציעה להציב יעד מאוד ברור לשנת העבודה הקרובה, שהוועדה תבחן, שהיעד הזה מדבר גם על משרד הפנים, גם על יועצת ראש הממשלה לענייני מעמד האישה, הגב' ורד סוויד, וכמובן שמרכז השלטון המקומי ושולה אגמי.

יפעת קריב: אנחנו צריכים להציב יעדים מאוד ברורים ולראות איך אנחנו משיגים את המטרות.

יפעת קריב: כי אין בעיה לכנס דיון עוד שנה ולהגיד – אנחנו לא יודעות מה התוכן ולא נותנים לנו והשכר נורא נמוך ואנחנו עושות כמה תפקידים במקביל ובעיר הזאת אין יועצת לקידום מעמד האישה.

יפעת קריב: הלא יכולנו להגיד את הכל לפני שנכנסתם לחדר.

יפעת קריב: אבל זאת לא מטרת הוועדה ומההיכרות שלי עם יושבת ראש הוועדה, היא מאוד מאוד תכליתית וממוקדת, תרשי לי להחמיא לך ומאוד יעילה.

יפעת קריב: אנחנו יכולות לעשות כאן שינויים אמיתיים.

יפעת קריב: יש פה כנסת שמאוד מאוד מכוונת לנושא של קידום מעמד האישה במדינת ישראל וגם בהיבטים של חקיקה וגם בהיבטים של מעשה ומקצועיות.

יפעת קריב: בואו נציב לנו יעדים שברור שיעדים חותכים את כלל המגזרים – גם את המגזר הערבי, גם את המגזר החילוני, גם את המגזר הדתי, גם פריפריה, גם מרכז הארץ.

יפעת קריב: אנחנו יודעות לאן אנחנו צריכות ללכת.

יפעת קריב: אורנה, יש לכם פורום שיודע בדיוק מה צריך להשיג, אז בואו נשיג את זה.

יפעת קריב: אני אמרתי לכם בעבר ואומרת פה שוב היום – אני מתחייבת לפעול אתכן להשגת המטרות והיעדים.

יפעת קריב: אבל אני מתנצלת, אין לי סבלנות לקשקשת.

עליזה לביא: חברת הכנסת קריב, זה חלק.

עליזה לביא: קודם כל, אני חדשה, רגע, לא לא לא, אני חדשה ואני מודה לכל אחת, אני מצטערת, אני ביקשתי לפתוח כי אני מודה לכל אחת, יש פה נשים עם ניסיון אדיר בחדר הזה ועם ידע עצום ורק יחד, ואני חוזרת ואומרת, שרק יחד שטח והבית הזה, נוכל לעשות מעשים.

עליזה לביא: אם אני שומעת אתמול אישה במושב בטחה או בחבל אזור במרחבים, שאומרת לי שהיא בכלל לא יכולה להיבחר אז אנחנו גם צריכות להסתכל אחורה בבהילות ולראות מה פספסנו.

יפעת קריב: בהחלט כן.

יפעת קריב: רק אני אומרת, אני רוצה גם שנציב יעדים מאוד מאוד ברורים כדי שנגיע להישגים מאוד משמעותיים, זה אפשרי.

יפעת קריב: אנחנו כבר יודעות מה צריך לעשות.

עליזה לביא: כן, אבל אנחנו מבינות שחוק, דבר ראשון צריך לשנות אותו.

עליזה לביא: על חוק שנחקק ב- 2008.

יפעת קריב: אני רוצה רק לסיים עוד משפט אחד, עוד משפט.

יפעת קריב: תראו, שני דברים – אחד, החוק הוא בסך-הכל חוק מעולה.

יפעת קריב: צריך לעשות לו אכיפה.

יפעת קריב: יש פה חוק, צריך לאסוף את הנתונים, אבל באמת, בסך-הכל, ביחס לחקיקה אחרת בנושא מעמד האישה, החוק הוא חוק מתקדם ויש בו הרבה מאוד דברים.

יפעת קריב: יש מקום לעשות בו תיקונים ויש מקום לשנות.

יפעת קריב: אבל יש לנו בסיס מעולה לעבודה ובסך-הכל יש הרבה מאוד יועצות, יש לנו בסיס מעולה לעבודה ואני הייתי מציעה להציע, להציג יעדים מאוד מאוד ברורים בתוך שנה לשנות את הדברים.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לאישה מאוד מיוחדת שניגשה אלי ואמרה לי – תשמעי, היא תכף תציג את עצמה והיא תדייק בפרטים, היא אמרה לי – עליזה, יש לי כסף, יש לי ארגונים מאחוריי, מה נקודת החולשה שאת מזהה מאז שהגעת לתפקיד?

עליזה לביא: ואמרתי שאני חושבת שדבר ראשון צריך לחזק את הממונות ואני רוצה לתת לעדינה, עדינה כץ, לדבר ולהציג את עצמה וגם את מה שבאמתחתה.

עליזה לביא: בואי, עדינה.

עדינה כץ: שמי עדינה כץ, את עליזה אני מכירה ופה נחבר, מהשתלמות שעשינו ביחד לפני המון שנים, בתחום של מנהיגות נשים וכל אחת לקחה את זה למקומות שלה.

עדינה כץ: כלומר, ההכשרה סייעה ועזרה.

עדינה כץ: אני במשך שנים עוסקת בפעילות ציבורית, יושבת בבורדים וחברה בכל מיני ארגונים, ארגונים וולונטאריים וארגונים של נשים ובהעצמה של נשים.

עדינה כץ: מאוד קרובה בעיריית תל-אביב, לרות סופר ולקידום מעמד האישה, מועצת הנשים, שותפות תל-אביב לוס-אנג'לס וכו'.

עדינה כץ: אני חברה בארגון שנקרא IWF – International Women Forum שזה ארגון בינלאומי של נשים, שקיים ב- 40 מדינות בכל העולם והיה לנו איזה שהוא תקציב שהיה צריך ללכת לפעילות בחו"ל וכיום הוא נשאר בארץ ואז החלטתי לפנות לעליזה, כי הכסף הזה מיועד לתחום של העצמה של נשים ויחד חשבנו שבעצם אנחנו רוצים להשפיע ולהשפיע ברמה לאומית, ובהחלט עלה הרעיון הזה, שאני מודה ומתוודה, "נדלקתי" עליו, ואמרתי לעליזה – בין אם זה יקום עם הארגון הזה ובין אם זה יהיה עם ארגון אחר, או לא יודעת מאיפה, אני "הולכת" על הדבר הזה, פשוט יחד אתך ואז הוזמנתי לפה.

עדינה כץ: אני בהחלט חושבת, ממה ששמעתי פה, שבהחלט צריך להיות משהו מסודר ומובנה ואני מקווה שאני אוכל לסייע בקטע הזה, שזה יהיה דבר קבוע, עם העשרה והעצמה וליווי לכל האורך ואז אני חושבת שנוכל להשיג את התוצאות הרצויות ובכל הארץ, לא במקום נקודתי כזה או אחר.

עדינה כץ: זהו, תודה.

עליזה לביא: תודה, עדינה.

עליזה לביא: שרון צ'רקסקי, בבקשה.

שרון צ'רקסקי: אני מנהלת קשרי ממשל בוויצ"ו.

שרון צ'רקסקי: בהמשך למה שחברת הכנסת קריב אמרה, אני חושבת שצריך לבנות איזה שהיא תוכנית לאומית להסדרת המעמד של יועצות לקידום מעמד האישה.

שרון צ'רקסקי: אנחנו מכירות את הבעיה עם הממונות במשרדי הממשלה.

שרון צ'רקסקי: אני חושבת שצריך לעשות איזה שהיא, אולי חשיבה משותפת, כי יש הרבה בעיות שהן משותפות גם לממונות וגם ליועצות וצריך להסדיר את המעמד שלהן, זה דבר אחד.

שרון צ'רקסקי: דבר שני, בגלל שהרבה פעמים יש יועצות שהן כפופות לראש העיר, הן צריכות הרבה פעמים לבקר אותו.

שרון צ'רקסקי: זה מעמיד אותן במצב לא נוח.

שרון צ'רקסקי: הן לא יכולות לבקר אותו.

שרון צ'רקסקי: אז יכול להיות שהן צריכות להיות כפופות בתוך הארגון, ליועץ המשפטי.

יפעת קריב: זה לא רק שהן כפופות, זה תפקיד אמון.

יפעת קריב: ברגע שזה תפקיד אמון של ראש העיר, באופן טבעי, זה מישהו שנאמן לראש העיר ואז הן לא עצמאיות באמת לפעול כמו שהן רוצות.

יפעת קריב: אני חושבת שזה נכון כמעט לכל מקום.

שרון צ'רקסקי: אם יש פה יועצות שיושבות בתוך מכרזים, אין להן יכולת השפעה.

עליזה לביא: אני רוצה לתת לעוד שתיים זכות דיבור כי אנחנו צריכים לעבור לנושא הבא.

שרון צ'רקסקי: רק לסיים את המשפט.

שרון צ'רקסקי: אם יושבת יועצת בתוך חדר והיא צריכה עכשיו להגיד את דעתה והיא לפעמים עומדת בניגוד לעמדת ראש העיר, היא הרבה פעמים לא יכולה להגיד אותה.

קריאה: למה?

שרון צ'רקסקי: אני נותנת את הדוגמה.

קריאה: למה?

קריאה: כי הוא משלם לה משכורת.

שרון צ'רקסקי: נתתי את הדוגמה.

שרון צ'רקסקי: אני יודעת על מקרים פה ספציפית.

שרון צ'רקסקי: יש פה מקרים ספציפיים.

שרון צ'רקסקי: יכול להיות שבחלק מהרשויות זה לא בא לידי ביטוי, אני יודעת על מקרים ספציפיים של נשים שיושבות בחדר הזה, שהן לא יכולות להגיד את מה שהן חושבות ואני מציעה לבדוק בדיוק כמו שהיועצים המשפטיים כפופים ליועץ המשפטי לממשלה, לבדוק את הנושא הזה של הכפיפות, כדי שהן יוכלו באמת לבוא ולבקר.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: רחל עזריה מחיפה, בבקשה.

30080: לפני שנתיים היה כנס של יועצות למעמד האישה, שארגנה היועצת שלנו, חנה שרודק, והשתתפו הרבה מאוד יועצות מהמגזר הלא יהודי – מהנגב, מהגליל המערבי ומעוד מקומות.

30080: נשים מקסימות.

30080: הבעיה שלהן היא שההשכלה שלהן איננה מספקת לעמוד בתנאי המכרזים.

30080: אז אני חושבת שישנה איזה שהיא, שישנו מקום לתת חשיבה כי הנשים האלה באמת רוצות לפעול והן "אחת-אחת".

30080: אולי להוריד את הרף הזה של ארבעת הדרגות הגבוהות, כי אם זה כפר קטן או מועצה מקומית קטנה והאישה באמת פעילה, לתת לה את האפשרות.

עיסאווי פריג': בחברה הערבית יש יותר מ- 10,000 אקדמאים מובטלים.

30080: אנחנו מדברים עכשיו על יועצות ראש העיר למעמד האישה.

מיסם ג'לג'ולי: אני רוצה להגיב על זה, כי המינוי של האנשים האלה הוא לא מינוי מקצועי ולא מינוי על-סמך מקצוענות, זה מינוי אישי של ראש העיר, על-סמך שיקולים פוליטיים בתוך היישוב שלו.

מיסם ג'לג'ולי: לכן את רואה הרבה נשים מהחברה הערבית שהן במעמד של יועצת למעמד האישה, לא משכילות, בגלל הקרבה המשפחתית.

מיסם ג'לג'ולי: את תמצאי שהן קרובות משפחה של ראש העיר.

עליזה לביא: סליחה, גברתי, אני לא יודעת מי אדוני.

מיסם ג'לג'ולי: אני מקרן אברהם.

מיסם ג'לג'ולי: הפרויקט של מנהיגות פוליטית לנשים ערביות.

30080: אז רק משפט אחד לסיום.

30080: הנושא הזה של חמולות ומינויים ברשויות הערביות, זה קיים בכל הסקטורים ואת זה אנחנו יודעים מתוך ניסיון גדול של שנים רבות.

30080: יחד עם זה, ישנן נשים יוצאות מן הכלל, שאני הכרתי אותן אישית, במסגרת של שלושה ימים, שהן פועלות ופעלו.

30080: צריכים לחזק אותן ואם הנושא הזה של ההשכלה הוא המכשול, צריכים לתת את הדעת.

מיסם ג'לג'ולי: ממש לא מכשול.

עיסאווי פריג': השכלה, יש עודף השכלה בחברה הערבית, באלפים.

מיסם ג'לג'ולי: יותר מ- 4,000 נשים אקדמאיות ערביות, לא נותנים להן את ההזדמנות להתמודד על מכרזים כי המינוי הוא מינוי פוליטי אישי של ראש העיר, נקודה.

עליזה לביא: אז בואי תגידי לנו את, רגע, סליחה, זיהית בעיה, בואי תגידי לנו איך אנחנו יכולים לעזור.

מיסם ג'לג'ולי: הבעיה הזו יכולה להיפתר רק בחקיקה, שהמכרז למשרת יועצות למעמד האישה יהיה מכרז חיצוני ולא מכרז פנימי, שבו ראש העיר, יש לו יותר משקל, גם ביישובים הקטנים ולא רק אני שאלתי, אני שאלתי את נציגת משרד הפנים והיא אמרה לי שזה תלוי בגודל היישוב.

מיסם ג'לג'ולי: יישובים קטנים בדרך-כלל זה מכרז פנימי, ביישובים יותר גדולים זה מכרז חיצוני.

תרז אבו מוראד: לא, יישובים קטנים אנחנו לא מאשרים יועצת מחוץ למצבת כוח האדם של הרשות.

תרז אבו מוראד: ביישובים קטנים, ב- 5,000 תושבים, לא הגיוני שמתוך - - -

עליזה לביא: אבל איך את יכולה לסייע לדברים שנאמרים כאן עכשיו.

תרז אבו מוראד: מה שאני כן רוצה להגיד שאנחנו כרגע, גם בשיתוף עם הרשות לקידום מעמד האישה במשרד ראש הממשלה, גם מקדמים כתיבת תיאור תפקיד חדש ליועצות לקידום מעמד האישה, כדי להגדיר את האחריות ואת הכפיפות ואת כל ההעסקה שלהן ברשויות המקומיות וגם מקבלים הכשרות מחייבות, כדי שהן באמת יוכלו להיכנס לתפקיד שלהן כשהן יודעות מה הן צריכות לעשות.

עליזה לביא: חבר הכנסת פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': ברשותכם.

עיסאווי פריג': אני אגיד את זה בתמצות ובקצרה.

עיסאווי פריג': כל מה שנאמר וכל מה שנכתב לגבי התפקיד יועצת למעמד האישה וכל מה שקשור, זה חוקים בשלטון המקומי.

עיסאווי פריג': בלי אכיפה ובלי סנקציות, האישה תמשיך לשלם את המחיר.

עיסאווי פריג': אני אגיד על החברות, גם החלשות, שהחברה הערבית, חלק מתוכם, מה לעשות, חברים, אנחנו בחברה הערבית, חברה גברית.

עיסאווי פריג': חברה גברית, בגדול.

עיסאווי פריג': זאת המציאות העצובה שאנחנו נמצאים בה.

עיסאווי פריג': ולצורך שנפרוץ את הגדר הזו, חייבים חקיקה, חייבים חקיקה.

עיסאווי פריג': מכאן אני רק משחזר את מה שהיה בשבוע שעבר, שחברת הכנסת זועבי הגישה הצעת חוק בקשר למינימום ייצוג נשים במוניציפאלי, ברשימות המוניציפאליות.

עיסאווי פריג': בגלל שיקולי קואליציה, אופוזיציה, זה נפל.

עיסאווי פריג': אם לא תהיה חקיקה, אם לא תהיה התערבות חקיקה ישירה, בקטע האישה במיוחד בחברה החלשה, אין לה שום סיכוי.

עיסאווי פריג': אין לה שום סיכוי.

עיסאווי פריג': עכשיו לעניין שאנחנו מדברים עליו.

עיסאווי פריג': אני אומר את זה ואני מבקש, אני כגבר מגויס, כי הנושא הזה מאוד, אני חושב שהנושא הזה מאוד מאוד מאוד חשוב לקדמת ולקידום החברה הערבית שאני ממנה בא.

עיסאווי פריג': אנחנו לא יכולים להשאיר 50% מהאזרחים בחברה הערבית שהם מחוץ למעגל קבלת ההחלטות ומחוץ למעגל היצירה.

יפעת קריב: דרך אגב, אתה חתמת על הצעת החוק של חנין זועבי?

יפעת קריב: רק לפרוטוקול.

עיסאווי פריג': אף אחד לא ביקש ממני.

יפעת קריב: רק רציתי לבדוק, רק רציתי לבדוק.

יפעת קריב: לא חתמת, בסדר.

יפעת קריב: לא, רק שאלתי, לפרוטוקול.

עיסאווי פריג': יפעת, יפעת, עכשיו אני לא רוצה, תנו לי להשלים, עליזה.

עיסאווי פריג': חברים.

עיסאווי פריג': חברים, חברים.

יפעת קריב: שיהיה כתוב במפורש.

עיסאווי פריג': עכשיו את נוגעת בנקודה - - -

יפעת קריב: אני רוצה להגיב, הייתי חייבת את זה.

עיסאווי פריג': אני, גם יש לי מה להגיד שהיא לא פנתה לאנשים.

עליזה לביא: חברים, אנחנו צריכים לעבור לנושא הבא.

עליזה לביא: חשבונות קואליציה – אופוזיציה, לא בוועדה, חברים וחברות.

עליזה לביא: באנו לתקן, באנו לשנות.

עיסאווי פריג': בסדר.

עיסאווי פריג': חברים, עליזה, אני אסכם.

עיסאווי פריג': אני אסכם.

עיסאווי פריג': אני פונה, באמת פונה, חייב נושא האישה במוניציפאלי, לקבל חקיקה.

עיסאווי פריג': ברגע שהאישה תשב במרכז קבלת ההחלטות ויהיה לה מה להגיד, מעמד האישה והיועצת יהיה לו ערך.

עיסאווי פריג': מעבר לדברים.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: שתי תגובות אחרונות קצרות ואני סוגרת את החלק הזה.

עליזה לביא: בבקשה.

קריאה: ממש מהשטח.

קריאה: היו לנו במשך השנים חברות מהמגזר הערבי, מוצלחות בצורה בלתי רגילה.

קריאה: אבל הן תמיד היו בוכות על יחס של ראש המועצה שהוא גבר שממש היה שם הדרת היועצת והן ברחו, הן ברחו, היה להן קשה להתמודד מול ראש מועצה שעשה להן את המוות.

קריאה: ואני חושבת שגם לזה צריך להתייחס.

קריאה: ובחורות משכמן ומעלה.

קריאה: צריך להתייחס לזה.

עליזה לביא: תודה, כן, גברתי.

עליזה לביא: אחרונת הדוברות, בבקשה.

אסתר אליאס: אני עו"ד אסתר אליאס, מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

אסתר אליאס: רק רציתי להגיד לכל היועצות שאנחנו עומדות לרשותן לכל הנוגע לייעוץ משפטי, להרצאות שאנחנו מקיימות בנושא מניעת אפליה וקידום נשים, שניתן לפנות אלינו.

עליזה לביא: תודה, תודה רבה.

עליזה לביא: ריקי, מילה אחרונה.

קריאה: אני מנצרת עלית, נורא חשוב לי.

עליזה לביא: אני נתתי לעו"ד ריקי שפירא.

עליזה לביא: מילה.

מיקי שפירא: רציתי להגיד מילה אחת, עצה להמשך.

מיקי שפירא: אנחנו, המרכז הרפורמי לדת ומדינה, פרסמנו שני דו"חות של הדרה בכלל במדינת ישראל והדגש הבולט היה שהדרת נשים, בכל המובנים, נעשית בעיקר על-ידי רשויות מקומיות והדבר הזה עומד לצאת גם בדו"ח שלישי שיאושר כאן בוועדה בקרוב ואני רוצה פשוט להציע שסביב ההסכמים הקואליציוניים שבהם הממשלה התחייבה לעסוק בהדרת נשים, הנושא הזה יינתן ליועצות למעמד האישה בתוך הרשויות המקומיות.

מיקי שפירא: זה יאפשר לתת להן עוד סמכויות, עוד כוח, וייתן אפשרות באמת לממשלה להוציא לפועל את מה שהיא התחייבה לו – למנוע הדרת נשים ברשויות המקומיות.

עליזה לביא: לטפל בנושאים של הדרת נשים, צריך קודם כל לחזק ולראות שהן לא תודרנה ואחרי זה לבקש מהן.

מיקי שפירא: נכון, אבל אני אומרת, במסגרת זו, זה יכול להיות טריגר לתיקון החוק, כדי לתת עוד כוח, עוד מידע ועוד סמכויות בידי היועצות.

עליזה לביא: אני כבר אומרת, תראו, זה יום השלטון המקומי ורצינו גם, כמובן, שולה אגמי, שביקשה ויזמה את הדיון הזה ואנחנו כמובן נעתרנו ורצינו לתת גם את המקום לבחירות ולמקום של נשים בו ויש פה גם כמה נשים שהן אמיצות מאוד ותכף אנחנו נעבור אליהן ונדבר ונראה איך אנחנו יכולים ויכולות לסייע.

עליזה לביא: לא תם ולא נשלם הדיון הזה, בנושא הממונות ואנחנו נידרש לו ממש ממש בקרוב ונמשיך את זה.

עליזה לביא: אני כבר אומרת לכן שאני לוקחת את הנושא הזה ורואה איך אני ויחד עם ורד ועם חברות כנסת אחרות ויפעת, יש לכם פה שגרירה נאמנה, וחנין - - -

עיסאווי פריג': חקיקה, חקיקה.

עליזה לביא: בסדר, אז קדימה.

עליזה לביא: אז הנה, עמליה שלי, איפה עמליה?

עליזה לביא: עמליה כבר לקחה את החוק, תכירו את עמליה, היועצת שלי לענייני חקיקה, שעובדת יומם ולילה, כדי לחזק, להספיק.

עליזה לביא: אני לא רוצה להגיד לכם כמה הצעות חוק כבר הגשנו במושב הזה ואני מזכירה לכם שהגענו לפה רק לפני שלושה חודשים וחלק ארי של ההצעות הם בנושא נשים וכבר עכשיו היא לקחה את החוק בידה ואנחנו נראה איך אנחנו יכולות לטפל ולנסות וכל מי שיש לה, אני שמעתי פה כמה עצות של נשים שיש להן רקע משפטי, עמליה היא הכתובת בכלל ובפרט, במקום הזה שאנחנו רוצות לבוא ולקדם.

עליזה לביא: חברות, אני ב- 12 צריכה לסגור את הישיבה ואני רוצה שוב לחזור ולומר, אני רוצה לסכם את הישיבה הזאת.

עליזה לביא: יש לי 50 דקות לחלק השני והגיעו אנשים במיוחד ואנחנו עוד נמשיך.

עליזה לביא: הוועדה רואה חשיבות עליונה לתפקיד יועצת לקידום מעמד האישה ברשויות המקומיות וכי יש צורך לחזק את יכולתה למלא את תפקידה ולכן אני מתחייבת לפעול לתיקון החוק ולהוספת זכות הצבעה בוועדות, בתקציב ובהיקף המשרה.

עליזה לביא: הוועדה מבקשת ממשרד הפנים להעביר לה עד שבועיים מהיום נתונים מעודכנים על מספר הרשויות בהן מינוי יועצות לקידום מעמד האישה, פירוט הרשויות, דרך המינוי וגם מקומות כמובן שלא שמעו מעולם על תפקיד יועצת ועל מיקומה.

עליזה לביא: הוועדה סבורה כי יש צורך בקיום הכשרות מקצועיות לכל היועצות ותעקוב אחר קורסי ההכשרות הללו.

עליזה לביא: ורד, אנחנו שותפות נאמנות, אני חושבת שאולי יחד עם עדינה ועם עוד יוזמות, וגם אנחנו נפנה לנסאר בעניין הזה ונראה איך אנחנו יכולים לעשות אחת לשנה קורס מעצים, משותף, גם הבית הזה יכול לתרום, גם הניסיון והידע והמקום שאת נמצאת וגם כמובן השלטון המקומי, מה אם לא יום חג לשלטון המקומי בכנסת ישראל, כדי לבוא ולהכריז אחת לשנה, בצורה מלומדת ומנוסה, סביב השולחן זה לבד יש כל-כך הרבה ידע וניסיון, שבהחלט אפשר לבוא ולהעצים.

עליזה לביא: 2.

עליזה לביא: קידום נשים בשלטון המקומי - לקראת הבחירות המוניציפאליות

עליזה לביא: אני רוצה לבוא ולפתוח את הישיבה הבאה שלנו, קידום שים בשלטון המקומי – לקראת הבחירות המוניציפאליות, ושוב לפרוטוקול, אני חוזרת ומזכירה, גם עבור החברים והחברות שהצטרפו אלינו עכשיו, ב- 22 ביולי אנחנו מקיימים פה בכנסת ישראל יום הצדקה, הוקרה, תמיכה, תחליטו אתם, הכל ביחד, לטובת המתמודדות ברשימות השונות וגם כמובן אלו שמתמודדות לראשי ערים ולראשי המועצות, יום של networking, יום של לימוד, יום של העצמה, פה בכנסת ישראל, ב- 22 בחודש, פרטים יצאו אני מאמינה תוך שבוע, פרטים מדויקים.

עליזה לביא: יפעת זמיר, בבקשה.

יפעת זמיר: קודם כל, בוקר טוב.

יפעת זמיר: אולי מילה ליועצות, חברותינו בערים השונות, זה קצת מתקשר למסר של נבחרות הציבור.

יפעת זמיר: אני אציג את עצמי בפני מי שלא מכירה, שמי יפעת זמיר, אני מכירה פה את רובכן, לשמחתי.

יפעת זמיר: את מי שלא, אני אשמח להכיר.

יפעת זמיר: חברותיי, חברות המועצה המכהנות, כאלה שרצות, והיועצות.

יפעת זמיר: עמותת כ"ן שמה לה לפני ארבע שנים יעד לבחירות של 2013, על רקע המצב הקשה של תת ייצוג נשים במועצות מקומיות בישראל, למעשה עד הכנסת הנוכחית, כיהנו בישראל שש ראשות ערים בלבד, מתוך 257 רשויות מקומיות.

יפעת זמיר: כיום אנחנו יודעות שיעל גרמן, ראשת עיריית הרצלייה לשעבר, מונתה לשרת הבריאות ונותרנו למעשה עם חמש ראשות רשויות מקומיות בישראל, שתיים מהן ראשות מועצות אזוריות.

יפעת זמיר: מתוך חברי וחברות מועצה בישראל, יש כיום כ- 350 נשים, מתוך כ- 3,200 חברי וחברות מועצה.

יפעת זמיר: הנתון הזה משתנה, מכיוון שתפקיד חבר וחברת המועצה הוא תפקיד בהתנדבות, ללא שכר, הוא תפקיד קשה.

יפעת זמיר: כמובן, תמיד תפקידים בהתנדבות קשים יותר לנשים שנאלצות, נגיד התחלנו את הדרך הזאת, הקונקרטית, ב- 2011, עדיין ב- 2013, לשאת בכמה וכמה מטלות – ניהול הבית, ניהול הקריירה, ותפקיד בהתנדבות.

יפעת זמיר: התהליך שאותו החלנו בעצם בלשים את היעד של 30 ראשות עיר ו- 1,000 חברות מועצה, החל בהבנה מי קהל היעד שאותו אנחנו רוצים לקדם.

יפעת זמיר: אנחנו החלטנו שאנחנו לא משתמשות יותר במונח העצמה.

יפעת זמיר: אנחנו ניגשנו לנשים שהן עצומות בקהילה שלהן, נשים שהן חברות ועדי הורים, חברות קהילות הצופים, חברות הנהגות הורים מקומיות, חברות מועצות נשים, נשים שכבר עשו דרך בזירה הציבורית ויודעות לתרגם את העשייה הזאת לתוך עשייה של elected office, בעצם חברת מועצת עיר.

יפעת זמיר: הנתון מוכיח שלמעשה, למעט תל-אביב ורעננה, שאלה מועצות ערים שיושבות בהן בין שליש למחצית מחברי המועצה, שליש בתל-אביב ומחצית ברעננה, רוב מועצות הערים מתקיימות עם נוכחות של חברת מועצה אחת או שתיים.

יפעת זמיר: במועצות הערביות מנתונים שיש לנו, יש עד מקסימום, שזה כ- 70 רשויות ערביות, יש כחמש חברות מועצה, בכל הרשויות, שזה נתון מאוד מאוד נמוך.

יפעת זמיר: אנחנו החלנו בעצם בתוכנית אסטרטגית, התוכנית הזאת, אל"ף, עבדה עם מרכז השלטון המקומי ושולה איננה כאן לרגע, אבל מצאנו שם שותפות מאוד חזקה, כי הגישה היתה בעצם ללכת אל ראשי הרשויות, בעצם אל השותפים שלנו למהפך, השותפים לשינוי, לעבוד גם מלמעלה ולמצוא את השותפות הזאת בחברים שמאמינים, ראשי עיר ויו"ר השלטון המקומי, שמאמינים שזה לא יכול להימשך.

יפעת זמיר: 2013 הבחירות הבאות, אני מזכירה, זה היה לפני ארבע שנים, לא יכולות להיות במצב שבו תת הייצוג הזה חריף כל-כך בעצם שמתייחס לאוכלוסייה שמנהלת את כל אוכלוסיית מדינת ישראל, מחצית ממנה נשים.

יפעת זמיר: ולכן השותפות הזאת בעצם יצרה שלוש תוכניות עיקריות.

יפעת זמיר: אחת זה תוכנית שנקראת מנהיגות את המחר, זה קורסי הכשרה לנשים, אותן נשים עצומות, מנהיגות פוליטית, לא העצמה ולא מנהיגות אחרת, מנהיגות פוליטית, כלים פוליטיים.

יפעת זמיר: פיתחנו את התוכנית הזאת יחד עם ד"ר יעל בן חורין שיצאה מבית-ספר לפיתוח מנהיגות של צה"ל באותו תסכול שהמנהיגים/מפקדים בצה"ל הם גברים, להזכירכן, רק לפני שנתיים מונתה אלופה ראשונה בישראל.

יפעת זמיר: התוכנית רצה למעשה בשיתוף המשרד לפיתוח הנגב והגליל, שיפעת ישבה אז בראש.

יפעת זמיר: התוכנית יצאה לדרך ב- 25 רשויות מקומיות.

יפעת זמיר: בגלל שזה יום השלטון המקומי, האולמות הגדולים עמוסים ואנחנו, כמו שאמרתי, אני מפנה יום שלם ואת האולם הגדול של הכנסת, אני מתנצלת שבאמת יש נשים שלא יכולות להיכנס, אבל אולי אפשר קצת תחלופה, אם אפשר שהיועצות שתצאנה ותאפשרנה לחברות שהגיעו במיוחד ומרחוק, להיכנס.

יפעת זמיר: אני אודה לכן.

יפעת זמיר: זו פשוט הזדמנות, עליזה, להודות באמת ליו"ר מרכז השלטון המקומי על השותפות, כי המדרשה להכשרת נשים בפוליטיקה שנפתחה בשיתוף השלטון המקומי היא הצעד הבא שלאותן בוגרות קורסים, מנהיגות את המחר, שבעצם עם כל הכלים וההבנה איך להתנהל היום בזירה המוניציפאלית וככל שמתקרבות הבחירות, המדרשה נפתחה לפני שנה, לפני חודשיים פתחנו את הזרוע של הנגב למדרשה להכשרת נשים לפוליטיקה, כלומר לקחת את הערוץ הזה של נשים בפוליטיקה כ- main issue, כבעצם אלמנט עיקרי, אני חושבת שהיועצות יכולות להיות שותפות למהלך כזה, אגב, כי ברוב המקומות שבהן יש יועצות שאולי המעמד שלהן קשה ונמוך, הוא בגלל שאין שם נשים חברות מועצה שיכולות לעזור להן, כי השילוב הוא הכי חזק, למעשה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אני באמת רוצה להבהיר ולהודות לך, אדוני, שלמה בוחבוט, יושב ראש המרכז לשלטון מקומי, אתה מכבד אותנו כאן בוועדה לקידום מעמד האישה.

עליזה לביא: פתחנו עם היועצות והממונות, שמענו שבחלק מהמקומות אין, מכל מיני שיקולים, במקומות אחרים ממונות נשים על-פי קרבה משפחתית או חברית ולא בהתאם לדברים שנקבעו גם על-פי חוק.

עליזה לביא: שמענו על כך שלממונות אין כוח, הן לא, גם אם הן יושבות בישיבות כאלה ואחרות, אין להן זכות הצבעה.

עליזה לביא: החוק ב- 2008, הוא חוק טוב אבל לא מספיק ואנחנו מאוד מאוד מאוד מבקשות את העזרה שלך, כמו שאתה יודע לעשות.

2186: גברתי היושבת ראש, גב' סוויד, יועצת ראש הממשלה למעמד האישה, שולה אגמי, יפעת זמיר, יפעת קריב, שעבדה בשלטון המקומי בחינוך.

עליזה לביא: היא עדיין עובדת בשלטון המקומי פה, אל תדאג.

עליזה לביא: וחברת הכנסת חנין זועבי.

2186: חברת הכנסת זועבי, כל האורחות הנמצאות כאן, אנחנו שמחים להיות כאן היום, 75 שנה לשלטון המקומי, אנחנו רצים מוועדה לוועדה ואני רוצה להודות באמת לוועדות הכנסת, ליושב-הראש, על החגיגה של היום, שאתן מוזמנות, אם תישארו עד השעה אחת, יש כנס גדול מאוד עם ראש הממשלה ועם שר הפנים ויושב ראש ועדת הפנים של הכנסת, אז אתן מוזמנות.

2186: ברגע שאני נכנסתי לתפקיד של השלטון, לשלטון המקומי, אני פעלתי לחזק את מעמד הנשים, בעיקר בשלטון המקומי.

2186: ברגע שיפעת באה אלי ואמרה – בואו נשתף פעולה, לא דיברנו הרבה, אמרנו – נעשה ונשמע.

2186: מדוע?

2186: כי אני חושב שנשים ברשויות המקומיות, במועצות, תמיד רק מסייע, תמיד זה עוזר ומחזק.

2186: ואני גם שמח שפתחנו את כל ההשתלמויות האלה, שמחר תהיינה חברות מועצה עם ידע מוניציפאלי, אני בכלל, אני חושב שהשלטון המקומי בשנים האחרונות עובר מהפך, מהפך העצמת ראשי ערים, העצמת חברי מועצת עיר.

2186: הלימודים האקדמיים של עובדי השלטון המקומי בעצמו, אנחנו עוברים מהפכה רצינית.

2186: לכן, אני רוצה לאחל לכן הצלחה ותמיד אפשר לקיים דיונים.

2186: אני יודע שהמעמד של יועצת ראש העיר למעמד האישה, נכון חוקקו חוק ואתם יודעים מה?

2186: בכנסת זה המקצוע שלהם לחוקק חוק, אבל אחר-כך תקנים – אין.

2186: צריך פשוט לקבוע תקן, תקן מלא, שהיועצת תוכל לקבל שכר.

2186: היום היא בלי לקבל שכר.

עליזה לביא: מה קורה אצלך בעיריה, במעלות תרשיחא?

2186: אצלי יש לי יועצת מצוינת.

עליזה לביא: היא מקבלת שכר?

2186: היא לא מקבלת שכר, אבל היא עובדת אצלי במשרד.

2186: היא עובדת אצלי ברשות.

עליזה לביא: אדוני, אתה מודל חיקוי, אתה עומד בראש השלטון המקומי, מה שאתה תחליט, יחליטו אחרים.

קריאה: זה בדיוק הבעיה, שמבחינת החוק הן לא מקבלות משכורת על זה.

2186: כן, אבל חבר'ה, אם יש לנו מועמדות רציניות.

עליזה לביא: אנחנו יודעים, גברתי, אנחנו יודעים, תני לי בבקשה לשמוע.

2186: חברים, חברות, אם יש עובדות רציניות בתוך ויש הרבה כאלה, אז אין שום סיבה שאחת העובדות הבכירות, היא לא יועצת ועושה, אצלי היא עושה עבודה מצוינת.

עליזה לביא: הבעיה שעלתה פה, אדוני, היא שבאמת, אתה ראש עיר מוערך וזוכה באמת להרבה מאוד, העשייה שלך תבורך פה באמת המקום לברך אותך, להודות לך, אתה הפרחת את האזור.

עליזה לביא: אבל אתה יודע שמה שאתה עושה, יש לו השלכות מעבר לעיר שלך.

2186: אני יודע.

עליזה לביא: משום שאתה עומד בראש הפירמידה ורואים אותך ואתה מודל לחיקוי.

עליזה לביא: ואנחנו שומעות ושומעות ושומעות, שכשנשים לא מתוגמלות או כשהן עושות תפקיד בנוסף, אין להן פניות, הן לא יכולות לתפקד ובאמת, כמו שהן צריכות ומה שמוטל עליהן, למה שבעיר שלך, למה שבעיר שלך, לא תיקח את המושכות ותעניק לממונה גם מקום וגם תקציב וגם כמובן שכר.

עליזה לביא: משום שמה שאתה תעשה, יקרין הלאה, אדוני.

2186: אבל משרד הפנים צריך לאשר את התקן, זה כל הבעיה.

קריאה: משרד הפנים מאשר יועצת ראש העיר.

עליזה לביא: משרד הפנים מאשר.

2186: זה לא פשוט.

2186: רבותיי, התחלנו בצעדים יפים מאוד.

2186: אני מקווה בקדנציה הבאה שייבחר לשלטון המקומי - - -

עליזה לביא: תן לנו אמירה, תן לנו אמירה, אדוני, אנחנו רוצים אמירה.

עליזה לביא: לא, אנחנו רוצים אמירה שלך.

עליזה לביא: אנחנו, אמירה.

2186: ברשימה שלי, חכה, עוד לא, עוד לא הגשנו, יפעת, עוד לא הגשנו רשימות.

2186: אבל יש, יש מועמדות ברשימה שלי, במקומות די גבוהים.

עליזה לביא: כמה מועמדות יש ברשימה שלך, אדוני?

2186: שתיים.

עליזה לביא: שתי מועמדות?

עליזה לביא: מתוך רשומה של כמה?

2186: רשימה של 12 מועמדים, אנחנו בדרך-כלל מקבלים בין ארבעה לחמישה מנדטים.

2186: השתיים, או ארבע או חמש, אבל שתיים תמיד.

עליזה לביא: ומה היום יש בעיריית מעלות?

2186: יש ארבע נשים מתוך 13.

2186: מכובד.

עליזה לביא: זה מכובד.

2186: חבר'ה, תודה, בהצלחה.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: עפרה יצחק חי נמצאת כאן?

עליזה לביא: ממרחבים?

עליזה לביא: עפרה, בואי נכיר אותך, תספרי לנו, לכולנו.

עליזה לביא: כן, גברתי.

עופרה יצחק חי: קודם כל, אני מתנצלת שראש המועצה שלי כבר הספיק לברוח.

עופרה יצחק חי: אני אומרת, חבל שראש המועצה שלי הספיק לברוח.

עליזה לביא: לא נורא, נרדוף אחריו.

עליזה לביא: אנחנו רגילות לרדוף.

עופרה יצחק חי: נספר לו, נספר לו.

עופרה יצחק חי: אני מהמועצה האזורית מרחבים, חברה בעמותת כ"ן כבר בקדנציה הקודמת, מי שלא יודע, במועצות אזוריות כבר היו בחירות.

עופרה יצחק חי: אני כיהנתי כחברת מועצה יחידה בעצם בקדנציה הקודמת, אישה יחידה, בין 14 גברים ובקדנציה הנוכחית, לצערי, לא נבחרתי, בגלל שבאמת מה שאותי אפיין זה הנפתי דגל.

עופרה יצחק חי: אני היחידה שבאמת בעצם בחמש שנים הנפתי דגל של טוהר המידות, של שלטון נקי, של משהו אחר, של שיח, של אמירה, מה שלא היה באזור שלנו.

עופרה יצחק חי: לשמחתי הרבה, הצלחנו להחליף את השלטון אצלנו, מי שלא יודע, רק שתבינו, כשאני אומרת שהרמתי דגל, זה ראש המועצה שלנו לשעבר מנהל דיון משפטי, גזבר, מהנדס, מזכיר המועצה, כולם בבית הסוהר.

עליזה לביא: קודם היתה לנו אמירה שחברת הכנסת קריב על החתומים של החוק, עכשיו אנחנו שומעים אצלך.

עליזה לביא: את מבינה למה אנחנו צריכות לחזור לנהל את העולם?

עופרה יצחק חי: זה בדיוק העניין.

עופרה יצחק חי: אבל לשמחתי באמת נבחר ראש מועצה צעיר, עם ראייה, הוא באמת תומך במעמד האישה.

עופרה יצחק חי: זכיתי להיות יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה באזור.

עופרה יצחק חי: תשמעו, אני רוצה באמת במעמד המכובד הזה, אני לא יודעת, זה לא, לא רוצה להישמע מתבכיינת, אבל נשארנו הרחק הרחק מאחור, ממש הרחוק מאחור.

עופרה יצחק חי: אנחנו, מה שנקרא, בשלב של לבנות את עצמנו בכלל.

עופרה יצחק חי: אתם לא מבינים - - -

עליזה לביא: אבל בואי תספרי לנו מה גילית, עופרה.

עופרה יצחק חי: מה שגילינו, אנחנו בשלבים שהקמתי בעצם מועצת נשים בתוך מרחבים ואנחנו, תכונה אחת גילינו באמת שבאמת, בכל היישובים, מועצות אזוריות בנויות ממושבים.

עופרה יצחק חי: יש ועד אגודה ויש ועד מוניציפאלי.

עופרה יצחק חי: בוועדים המוניציפאליים הנשים עושות שם באמת, הן בוחרות, נבחרות, ועושות שם מהפך, אם זה בחינוך, בתרבות, בכל התחומים.

עופרה יצחק חי: מקור הבעיה אצלנו ומקור הכוח ומקור הכסף, זה בוועדי האגודות.

עופרה יצחק חי: הסתבר ששני יישובים אצלנו במועצה, עדיין נשים לא יכולות לבחור ולהיבחר.

קריאה: למה?

עופרה יצחק חי: כי בתקנון האגודה כתוב שמי שמתקבל חבר לאגודה, הוא בעל ולא האישה.

עליזה לביא: מדינת ישראל, 2013.

עליזה לביא: לכן היה חשוב לי לתת לעופרה לספר לכן.

עליזה לביא: רגע, כמו שאתם יודעים, אני לא בכדי ביקשתי מעופרה לשתף אותנו כי יושבות סביב השולחן הזה נשים שבאמת ממוקמות במקומות, בערים, בסביבה שוויונית, פחות או יותר.

עליזה לביא: אבל כשאנחנו שומעות מציאות כזאת, אנחנו חייבות כולנו לזכור, להביט אחורה לפעמים ולראות שלא רצנו מדי קדימה, בטח בהיבטים הארציים וגם המחויבות הפמיניסטית והאחריות ההדדית וכשעולה סיפור כזה ומקרה כזה, להתגייס ולסייע ולעזור.

עליזה לביא: כי צריך לתקן את זה.

עליזה לביא: צריך לתקן את זה מהר.

עליזה לביא: ולגלות, במקרה, אני לא יודעת איך גיליתם את זה רק עכשיו, כי באתם וביקשתם להיבחר.

עליזה לביא: אבל אנחנו כאן בשביל לפתור את הבעיות הללו, ולראות איך אנחנו מפרקות עוד קודם הבחירות, כדי שנשים תוכלנה להשתתף.

עופרה יצחק חי: עוד דבר אחד.

עופרה יצחק חי: יש פה, לשים את הדעת באמת בעניין הזה, כשאנחנו מדברים על לקדם נשים ולהיכנס לעמדות מפתח, אחת הרעות החולות, לפחות במועצות אזוריות, זה באמת העניין של האגודות.

עופרה יצחק חי: פה זה באמת המקום, אני ממש מבקשת, להיכנס לעניין.

עופרה יצחק חי: כי אני לא רואה שום ייצוג, לפחות באזור שלי, אני יכולה להגיד, זה שתי מועצות אזוריות, אין ייצוג נשי בעמדות המפתח שם, שזה שם מקור הכוח, זה מעוז גברי לחלוטין.

עופרה יצחק חי: ומפה הן גם לא מצליחות להתברג לשום תאגידים ולשום מוסדות של האגודה.

עופרה יצחק חי: הכל הופך להיות מעוז גברי לחלוטין.

עופרה יצחק חי: יש פה שינוי, צריך לעשות פה שינויי חקיקה מאוד רציניים.

עליזה לביא: ברור.

עליזה לביא: אנחנו נעשה את מה שאנחנו יכולות מבחינת הבדיקות וכבר התחלנו, ואם לא, אנחנו נפנה לבג"צ, בסדר?

עליזה לביא: אז זה לפרוטוקול והמקרה הזה פשוט לא יעלה על הדעת בישראל 2013, שהוא יישאר.

יפעת זמיר: אגב, בדצמבר יש עוד בחירות, בדצמבר יש עוד session בחירות למועצות אזוריות, 23 מועצות, זו הזדמנות, זו הזדמנות.

עופרה יצחק חי: עוד תופעה אחת שקיימת, שאותה גם צריך, ב- 2005, בזמנו שר התמ"ת אהוד אולמרט חתם על התקנה שאפשר לבחור בייפוי-כוח, משהו שאתן אולי לא מכירות.

עופרה יצחק חי: אבל מה עושים הגברים?

עופרה יצחק חי: זו אחת הבעיות השניות שאנחנו גילינו, שבעצם הגברים לוקחים את הזכות, את הזכות של האישה, ממלאים ייפוי-כוח ובוחרים גם בשמה.

קריאה: חזרנו לתחילת המאה.

עליזה לביא: חברות, כן.

עליזה לביא: אני רוצה להציג לכן עכשיו עוד אישה אמיצה.

קריאה: אנחנו נמצאים עכשיו בימי הביניים.

עליזה לביא: חברות, אני רוצה להציג אישה אמיצה מאוד שרק קראתי אודותייך, שירה ג'רג'י, מתמודדת למועצת העיר צפת.

קריאה: הכתבה היתה נהדרת.

עליזה לביא: אז באמת, בעקבות הכתבה הגענו אלייך וסימנו אותך וביקשנו שתבואי.

עליזה לביא: בואי תספרי לנו על דרכך ועל ההתמודדות לעיריית צפת.

שירה ג'רג'י: אז קודם כל, בוקר טוב לכולם.

שירה ג'רג'י: אני ממש שמחה ומתרגשת להיות כאן.

שירה ג'רג'י: אני לא אשת פוליטיקה, אף פעם לא הייתי, אף פעם לא חלמתי שאני אהיה.

שירה ג'רג'י: אבל זה התחיל מזה שכשהתקשרתי לעיריית צפת ואמרו לי שאין יועצת לקידום מעמד האישה ואין אישה כזאת, וכששאלתי מה זאת אומרת אמרו לי – יש מספיק גברים טובים.

שירה ג'רג'י: ואמרתי – דברים טובים?

שירה ג'רג'י: אמרו לי – לא, גברים טובים.

שירה ג'רג'י: וכשלי אמרו שיש מספיק גברים טובים, - - -

עליזה לביא: משרד הפנים, אתם שומעים?

עליזה לביא: כן?

עליזה לביא: אתן שומעות?

עליזה לביא: אני מאוד מודה.

עליזה לביא: כן.

שירה ג'רג'י: אני מאוד, אף פעם לא החזקתי מעצמי גם פמיניסטית, שזה הכי בדיחה ומתברר שאני כנראה מלידה כזאת.

שירה ג'רג'י: פועלת ומקדמת נשים בכל דבר שיכול לקרות.

שירה ג'רג'י: בצפת, מה שגב' עופרה אמרה עכשיו עשה לי בחילה, כי זה באמת מאוד מאוד קיצוני ומפחיד.

שירה ג'רג'י: בצפת אבל זה ממקום אחר.

שירה ג'רג'י: התגובות הן בדרך-כלל – בואי, תקדמי אותנו הגברים ואז תהיה לנו סיבה טובה להגיד לאשתי לבחור בך, משהו בסגנון הזה, או איומים.

שירה ג'רג'י: או איומים שאומרים – לא כדאי, כל מיני איומים מכוערים, אתן לא רוצות לשמוע.

שירה ג'רג'י: אני לא אוהבת לחזור על המילים האלה, המילים המאוד מכוערות וקשות.

שירה ג'רג'י: אני לא רגילה לחזור עליהן.

שירה ג'רג'י: כמו שאתן רואות, אני מהמגזר הדתי חרדי, אני גאה להיות שם ואני חושבת שמה שאני עושה זה בעצם היציאה מהחשיבה העדרית ויציאה למחשבה עצמאית ובוחרת.

שירה ג'רג'י: כי כולנו, במגזר שלי, גודלנו וגדלנו לעשות מה שאומרים לנו לעשות והרב הפך להיות האיש ששולט בכל ולצערי הרב, בשנים האחרונות זה לא מוכיח את עצמו כאמין.

שירה ג'רג'י: זה לא מוכיח את עצמו כנכון.

שירה ג'רג'י: ואני פתאום התחלתי לחשוב מה יש שם, שמותר לי לבחור אחרת ולרצות אחרת וגיליתי שהילדה שלי, לא מסוגלת לשחק המלכה אמרה, אלא רק המלך אמר.

שירה ג'רג'י: כי המלכה היא זאת שמתפנפנת עם הנסיכות בארמון וכששאלתי – אבל את רואה את אימא, אימא עושה הכל בבית ועושה הכל, אז היא אומרת לי – רק בבית, לא בחוץ.

שירה ג'רג'י: איפה את בחוץ?

שירה ג'רג'י: ואז אמרתי – OK, וקמתי ויצאתי החוצה.

שירה ג'רג'י: והדבר הראשון שנתקלתי זה באמת המגזר שלי, החרדי, הדתי, שאומר – דיר באלאק, במילים יפות.

שירה ג'רג'י: תיזהרי מאיתנו, אנחנו לא נרשה, אנחנו לא ניתן.

שירה ג'רג'י: ניסו להביא כל מיני רבנים שיגידו לי שאסור, אבל אלוהים יש אחד, הוא של כולנו, בין אם אתן מאמינות בו, בין אם לא, אני לפחות רואה את זה ככה ולוקחת את המקום הזה לאלוהים נותן לי יד ורק הוא, אף רב לא יגיד לי מה לעשות ואף איש, גבר, כזה או אחר, אני את הברכה של בעלי קיבלתי להליך הזה.

שירה ג'רג'י: אני לא צריכה את של אף אחד אחר.

שירה ג'רג'י: אני בעצם מבקשת את עזרתכן כי אני די לבד במערכה הזאת.

שירה ג'רג'י: נשים בצפת מאוד רוצות לפרגן ולעזור.

עליזה לביא: את מכירה את יפעת?

שירה ג'רג'י: כן, בקורס מנהיגות את המחר.

קריאה: אני מוכנה לעזור לך, אני מנצרת עלית, אני יועצת.

שירה ג'רג'י: אני אשמח לדבר עם כולכן אחר-כך, אני פשוט לא רוצה לגזול את הזמן של הוועדה.

שירה ג'רג'י: אני רק אומרת שאני צריכה את עזרתן של כל הנשים החזקות שיושבות כאן, כי בעצם להיות בצפת בעיר מאוד מאוד גברית, יש שם 15 חברי מועצה, הציעו לי מקום שלישי ורביעי, רק תבינו, זה לא ריאלי בצפת, מקום שני, אולי ריאלי בצפת, אולי.

שירה ג'רג'י: מקום שלישי ורביעי מאוד לא ריאלי.

שירה ג'רג'י: אז זה מאוד יפה להתהדר בזה שברשימה שלך יש אישה, השאלה אם אתה באמת מאפשר לה או שהיא רק עובדת בשבילך.

שירה ג'רג'י: אני לא עובדת בשביל אף אחד.

שירה ג'רג'י: רק בשבילנו הנשים ,ובגלל זה אני אומרת, בואו תעזרו לי לעזור לנו.

שירה ג'רג'י: כל אישה צריכה למצוא את המקום שלה ולקבל אותו בזכות ולא בחסד.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אז אנחנו נעבור עכשיו אולי אפילו במעבר חד למקום אחר בארץ ואתם יודעים שהארץ שלנו מאוד מאוד קטנה אבל המעברים הם מאוד חדים.

עליזה לביא: אני רוצה לבקש מיפה ייגר, מתמודדת לראשות עיריית הרצלייה, בבקשה.

יפה יגר: זו אני.

יפה יגר: אני רק אבקש שיצלמו אותי, כדי שאני אוכל להכניס את זה לדף הפייסבוק שלי.

יפה יגר: זה חשוב.

יפה יגר: בוקר טוב, אני יפה יגר.

יפה יגר: הייתי בזמנו, עשר שנים, חברת מועצה ואני חוזרת עכשיו להתמודדות על הראשות.

ורד סויד דאר: וגם את ספגת ביטויים מעליבים, אני ורד סוויד מנתניה ואני זוכרת, היינו קולגות והתמודדת עם אותן תופעות.

יפה יגר: נכון.

יפה יגר: אנחנו שוכחים את זה, זו היתה תקופה סוערת של חברות במועצה מול ראש עיר מאוד קשה, , ועל מערכות, מאוד קשה, על צעדים מאוד קשים שנעשו שם, על הקמת מרינה, צעדים קשים ואחרי עשר שנים במועצה הלכתי לדרכי.

יפה יגר: יעל נבחרה, הלכתי ללמוד משפטים.

יפה יגר: הלכתי כדי לראות האם זה מדאורייתא או מדרבנן, והאם אפשר לעשות את השינוי בדרך החוקית ולכן אני כאן והמטלה היא באמת שלכן, אתן חברות הכנסת, תודה על האירוע הזה.

יפה יגר: אני באתי לייצג כאן פן מאוד מאוד ספציפי, את הפן של המתמודדות העצמאיות.

יפה יגר: כשאני הייתי חברת מועצה עשר שנים, הייתי מטעם מפלגת העבודה, התמודדתי אז בתוך מפלגת העבודה, בפריימריז, פספסתי על כלום, על פריימריז לרשות, סיימתי עם 480, 450, עם מטה של ארבעה ואני, כי כל השאר פחדו להזדהות אבל התוצאה היתה 480 – 450, אבל לא נבחרתי ועזבתי.

יפה יגר: באתי לייצג כאן את הפן של המועמדים העצמאיים.

יפה יגר: חוק מימון מפלגות, אתן מקבלות רשימה מאוד יפה היום של מטלות, של חקיקה ושינויי חקיקה.

יפה יגר: חוק מימון מפלגות, חוק בן 20 שנה, הוא חוק שכל כולו מיועד בעצם לשמור ולשמר את מעמדן, מעמדן של המפלגות, ככאלה.

יפה יגר: היום בכלל, אני לא יודעת מה הסטטיסטיקה ומה הנתונים היום על כמה מועמדים עצמאיים יש, מול מועמדים מטעם מפלגות.

יפה יגר: אני לא יודעת כמה מתוך המועמדות האלה הן עצמאיות יחסית למועמדים הגברים, יהיה מעניין לראות את זה אולי בדיעבד.

יפה יגר: אבל החוק עצמו, מפלגה בצורה כל-כך קיצונית, שפשוט כובל, כובל את הידיים ואת הרגליים בדרך שכמעט בלתי אפשרית.

יפה יגר: כי את מתמודדת מול או ראש עיר מכהן, שהחוק אמנם אוסר עליו לעשות שימוש, במשאבי העירייה, מה שלא מפריע לו להוציא עלון, אגב, בשם אחת המפלגות, ולכתוב מאחורנית – ליצירת קשר לשכת ראש העיר, שזו עבירה פלילית.

יפה יגר: אבל אף אחד לא מעיז לקחת ולהגיש תלונה למשטרה, מה אנחנו, בזמן בחירות, אנחנו נעבור למישור הזה?

יפה יגר: לא נעים.

יפה יגר: או שאנחנו מתמודדות מול סגני ראשי עיר, והם מכהנים, שאין סגנים בפועל.

יפה יגר: שיש להם את הבמות שלהם, העירייה עושה חגיגות קיץ והכל, מאפשרת לראשי העיר, לסגנים.

יפה יגר: ויש מפלגות, והמפלגות הם גיבוי, הם גב מאוד רציני ויש עצמאים.

יפה יגר: ויש מועמדות עצמאיות, שהן, כשהן זקוקות לעזרה והן נגיד פונות לאותם ארגונים ואני בעברי אגב הייתי חברה בנעמ"ת, מספר שנים, באותה תקופה שהייתי חברת מועצה.

יפה יגר: אותם ארגונים יודעות לשלוח אותנו הנשים המועמדות לסדנת סטייליסטיות, לייעוץ איפור, וגם לסדנה של הופעה לפני קהל.

יפה יגר: אנחנו לא שם.

יפה יגר: אנחנו במגרש האמיתי, של התמודדות אמת.

יפה יגר: אנחנו זקוקות, הם זקוקים, המועמדים העצמאיים.

יפה יגר: אבל זקוקות לגיבוי של דפוס, של פלקטים, של עיתונות, של מודעות, זה עולה המון כסף.

יפה יגר: החוק מגביל.

יפה יגר: אני חושבת שזה חשוב.

עליזה לביא: חשוב, אבל יש פה עוד חברות.

שירה ג'רג'י: אני רוצה להוסיף ולהגיד שאם לי היה את התקציב הנכון, הייתי מתמודדת לראשות ולא למועצת האיר.

עליזה לביא: משפט לסיום.

יפה יגר: כן.

יפה יגר: אם לא תפריעו לי, אני אקח 20 שניות.

עליזה לביא: אני לא הפרעתי לך.

עליזה לביא: זה פשוט הזמן של החברות שלך.

יפה יגר: כן.

יפה יגר: אנחנו שמענו דיון כל-כך ארוך על ממונות, זה המגרש האמיתי.

עליזה לביא: את צודקת ואני מפנה לכן יום ב- 22.

יפה יגר: ואני שואלת – אם באמת אנחנו חפצות שינוי בתחום המנהיגות, ברמה המנהיגותית בארץ, אנחנו כמועמדות, כארגוני נשים, צריכות להבין שצריכות לקבל את העזרה של המחוקק, פשוט בדברים המאוד בסיסיים של מערכת בחירות.

יפה יגר: אנחנו מועמדות שמשקיעות הרבה מאוד אנרגיה, הרבה מאוד אנרגיה.

יפה יגר: אני נשואה, יש לי ארבעה ילדים, יש לי חמישה נכדים, אני עורכת-דין, אני אחרי 15 שנה שעזבתי את הפעילות, מרגישה שזה בנפשנו ושזה לוקסוס גדול מדי להישאר בכורסא בבית ולקטר.

יפה יגר: ואם אנחנו רוצות שינוי, הרמה המוניציפאלית, כשאנחנו פותחים בבוקר את השער ויוצאים החוצה, אנחנו נפגשות עם החיים לפני שלום ולפני כל דבר אחר.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: אורית רישפי.

אורית רישפי: קודם כל, אני אקדים ואומר שיש לי עונג גדול והרבה הרבה חברות בפעילויות הארוכות שלי בתחום הזה, גם בכובע הפמיניסטי ובאמת הנושא של עמותת כ"ן והנושא של הכנסת השלטון המקומי והחשיבות שלו וכמה שהוא מתבקש באמת הבאתי לעמותה לפני הרבה שנים, אחרי מחקר שעשינו במרכז הבין תחומי בהרצלייה וראינו באמת שחברות מועצה, אל"ף, הן כמובן לא נוכחות, מעבר לזה שהן לא נוכחות, הן גם לא מתמודדות פעם שנייה כמעט אף פעם ואז ככה בעצם הבאנו את זה והתחלנו לעבוד על הנושא הזה.

אורית רישפי: אני שמחה שזה עולה ופורח.

אורית רישפי: קודם כל, נשים מתמודדות באופן כללי נתקלות בקשיים האובייקטיביים, שישנם בתחום של השלטון המקומי ואם יש תחום מרות שמחייב חקיקה דחופה וסובל הייתי אומרת מהכנסת הראש בחול, זה התחום של השלטון המקומי.

אורית רישפי: מפני שכשפותחים את העיתונים ומדברים על שחיתות, ואני לא רוצה לפתוח פה נושא עכשיו של שחיתות, איכשהו תמיד בסוף הכל מתנקז לשלטון המקומי ואנחנו הולכים עם הדבר הזה והקשיים האובייקטיביים, חלק מהם פשוט הופכים את המשחק למשחק באמת לא דמוקרטי ולכן כשהמשחק לא דמוקרטי, כמובן שהנשים הן אלה שחוטפות את המכה בראש קודם.

אורית רישפי: אחד הדברים שעשינו ובאמת עשינו הרבה, הקמנו גוף שייצג את חברי וחברות המועצה בכלל הרשויות במדינת ישראל, קראנו לו ארגון אח"מ, אני פעלתי בנושא הזה הרבה, אני קצת הפסקתי כי אני עכשיו מתמודדת על ראשות העיר הרצלייה, אבל הגוף הזה, יש לו זכות קיום והוא חשוב.

אורית רישפי: הייתי בקבוצת הפעילות לפני 15 שנה שהלכו והחתימו את כל המועמדים.

עליזה לביא: אורית, תעשי לנו סדר בבקשה.

עליזה לביא: יש פה שתי מועמדות של עיריית הרצלייה?

עליזה לביא: יש שלוש מועמדות?

עליזה לביא: זה נורא מעניין.

יפעת זמיר: יש היום קבוצה של 37 נשים שרצות לראשות ערים שזה מספר מדהים וזה לכשעצמו מספר יפהפה ובהצלחה לכולן.

עליזה לביא: רק רגע, יפעת, זה נורא חשוב לדעת את הנתונים.

עליזה לביא: 37 נשים רצות היום לרשות?

יפעת זמיר: לראשות ערים.

עליזה לביא: מקומות שבהם לא, למעשה, כיהנה ראש עיר, למעט הרצלייה?

יפעת זמיר: נכון.

יפעת זמיר: נכון.

יפעת זמיר: בהרצלייה יש שלוש נשים.

יפעת זמיר: קודם כל, יש כאן תל-מונד וכפר יונה והר אדר וראשון לציון ורעננה, זיכרון יעקב ויש בחיפה ויש ברחובות.

יפעת זמיר: המון.

יפעת זמיר: יש בקריית ארבע, חברות.

עליזה לביא: אני רוצה לנסות ללמוד.

עליזה לביא: הנשים הללו, בדרך-כלל, קודם כל היו חברות מועצה ואחרי זה?

יפעת זמיר: חלקן – כן וחלקן – לא.

עליזה לביא: רגע, אני רוצה ללמוד.

עליזה לביא: איך אנחנו יכולות לתקן בלי לדעת?

יפעת זמיר: נכון.

עליזה לביא: האם את רואה מאפיינים של נשים שקודם כל כיהנו כחברות מועצה ואחרי זה, או מדלגות ורצות ישר לראשות עיר?

יפעת זמיר: רוב הנשים שמתמודדות לראשות ערים היום, הן היו חברות מועצה, בחלקן שימשו יו"ר האופוזיציה בעיר שלהן, חלקן מגיעות מהפוזיציה הזו היום להתמודד לראשות העיר, מכירות את המשחק המוניציפאלי, באות עם כלים מוניציפאליים מצוינים.

יפעת זמיר: חלקן אקטיביסטיות מקומיות, כמו שאמרנו, יכולות להיות יושבות ראש ועדי הורים, הנהגות הורים, נשים שבאות מהצבא, פורשות צה"ל יש שתיים כאלה, שושי נמצאת כאן איתנו.

יפעת זמיר: יש נשים מצוינות, מעולות, מוכשרות ואיכותיות.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: תודה תודה.

עליזה לביא: אז בואי נשמע.

עליזה לביא: משפט לסיום.

אורית רישפי: אני אעשה את זה מאוד בקיצור.

אורית רישפי: אל"ף אכן חוק מימון הבחירות הוא בלתי אפשרי ונותן העדפה למפלגות, וכמו שאמרו לי בבית בני המשפחה שאוהבים אותי – את שוב רצה?

אורית רישפי: רק לכי קודם תפתחי לעצמך תיק במשטרה, שלא יפתחו לך, שכבר תפתחי לעצמך לבד, והחוק הוא דרקוני ובלתי אפשרי.

אורית רישפי: זה דבר ראשון.

אורית רישפי: דבר שני, חוק של הגבלת משך כהונה ומי שמכירה אותי פה הרבה שנים יודעת שאני מדברת על זה כבר הרבה שנים.

אורית רישפי: כל עוד לא תהיה הגבלת משך כהונה לראשי רשויות, לא תהיה דמוקרטיה בשנתון המקומי.

אורית רישפי: חוק מהיר, קל, לא מסובך, עם מוטת השפעה עצומה.

אורית רישפי: זה יתקן חלק גדול מהשחיתויות, זה יעשה משחק דמוקרטי כמו שפה שמענו, ראש העירייה מוציא ניירות, הסגנים עושים אירועים.

אורית רישפי: האנשים המכהנים משתמשים באמצעים.

אורית רישפי: אז הגבלת משך כהונה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: תודה.

אורית רישפי: ועוד דבר אחד, סליחה רגע, רק עוד מילה אחת – זכויות לחברי המועצות.

אורית רישפי: חברי המועצות זה מתנדבים סטטוטוריים.

אורית רישפי: אני לא חושבת שיש הגדרה כזאת בחוק ואני אשמח מאוד לעזור, עשיתי דוקטורט בשלטון מקומי, ואני את הדברים האלה מביאה מתוך ידע, גם אקדמי, גם משפטי, גם מעשי, מכל העולמות והדברים האלה, באמת צריך פעם אחת ולתמיד להתמודד אתו.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: ענת קנפו, הר אדר.

ענת קנפו: שלום, נעים מאוד.

ענת קנפו: אני רצתי לראשות המועצה בפעם הקודמת, בלי שהייתי חברת מועצה, לשאלתך.

ענת קנפו: הכנסתי ארבעה מנדטים מתוך תשעה.

ענת קנפו: אני מתמודדת לראשות שוב, לא ברחתי.

ענת קנפו: באמת, יש סיבות טובות מאוד לברוח, חברותיי הקודמות במועצה באמת ברחו ויצאו חבולות מאוד מהמועצה הקודמת.

עליזה לביא: את רק שברת את שתי רגלייך לא מזמן.

ענת קנפו: כן, אבל זה לא הפריע לי לעשות את ההפגנות בכביש ואני ממשיכה בכל הכוח.

ענת קנפו: רציתי רק לומר כמה דברים לגבי אכיפה.

ענת קנפו: יושבות פה נציגות משרד הפנים.

ענת קנפו: אני כיושבת ראש אופוזיציה, פניתי לכל מוסד ביקורת במדינת ישראל, בעשרות מכתבים, החל ממבקר המדינה, הממונה על המחוז, רות יוסף, שאחראית על ירושלים, בנושאים מאוד מאוד חמורים שגובלים בפשיעה לכאורה, חלקם מנהל לא תקין, כמובן.

ענת קנפו: יש גיבוי נוראי, לדעתי, של השלטון המרכזי לשלטון המקומי.

ענת קנפו: זאת אומרת, ראשי מועצות שרובם גברים, אנחנו יודעים, זוכים להיות "שריפים" ביישוב.

ענת קנפו: הם עושים מה שהם רוצים.

ענת קנפו: הם בונים מה שהם רוצים, מתי שהם רוצים, אוכפים אכיפה סלקטיבית, מתנקמים באנשים.

ענת קנפו: מי שעושה חוג בית, ישר מקבל מכתב שאין לו טופס 4 ואם היה לו טופס 4 זאת היתה טעות ועכשיו אין לו טופס 4.

יפעת קריב: יש לו חריגה בארנונה, או שהוא סגר מרפסת.

ענת קנפו: בדיוק.

ענת קנפו: יש, אנחנו מכירים את כל השיטות.

יפעת קריב: חשבון המים שלו קפץ.

ענת קנפו: אם אני כיושבת ראש אופוזיציה פונה לשלטון המרכזי, כולל למבקר המדינה, שאמר שהוא בודק, שהדברים מאוד מאוד חמורים ופתאום הוא מפסיק לבדוק, כי יש קשרים שלטוניים, אני חושבת שאנחנו צריכות כאן לעמוד על שני דברים – אחד, הנושא של אכיפה ויש כאן נציגות ממשרד הפנים, אני מאוד שמחה לדעת, אני רוצה לתת הצעה קונקרטית, ביקשתם הצעות קונקרטיות.

ענת קנפו: אני חושבת שחברות מועצה שמקבלות אינפורמציה על אי-אכיפה של החוק הקיים, קודם כל, בנושא של ממונות, בנושא של מעמד האישה, הן יכולות לעזור לזה לקרות, כי הן יודעות ומכירות קצת את נפתולי הבירוקרטיה הקשה, לבוא ולאכוף את החוק.

ענת קנפו: דבר שני, אני חושבת שכאן, אם תצא מכאן קריאה לעזרה, לחברות מועצה, לאכוף את החוקים, כשהן מתמודדות כל יום הן צריכות להעסיק עורכי-דין ובתשלום או שלא בתשלום, הן צריכות להתמודד עם אנשים מפולפלים מאוד שמכירים את החוק, בתוך המועצה.

ענת קנפו: אין להן, הידיים שלהן קשורות, גם הזמן שלהן, הם לא מקבלות על זה כסף, גם אין להן תקציב לקדם את עצמן בשום דרך.

ענת קנפו: כל הזמן שואלים לאן נעלמת ולאן נעלמת, זה מאוד מאוד קשה לקדם את הנושא הזה.

ענת קנפו: אני חושבת שאכיפה ועזרה שלכם באכיפה זה נקודת מפתח.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: מיסם ג'לג'ולי.

מיסם ג'לג'ולי: כן.

מיסם ג'לג'ולי: שוב, אני מיסם, אני מקרן אברהם.

מיסם ג'לג'ולי: יפעת הזכירה כאן שיש 37 מועמדות לבחירות הבאות וקרבות לרשויות, לראשות רשויות מקומיות.

מיסם ג'לג'ולי: אנחנו, בחברה הערבית, עדיין מדברים על בחירת נשים לחברות מועצה ולחברות רשות.

מיסם ג'לג'ולי: קצת נתונים – שש נשים נבחרו, שש נשים ערביות נבחרו כחברות מועצה וארבע התפטרו במהלך הקדנציה.

מיסם ג'לג'ולי: אז נשארנו בסוף הקדנציה רק עם שתי נשים.

עליזה לביא: בדקתן למה?

מיסם ג'לג'ולי: התפטרו מכל מיני סיבות, בעיקר הסיבות של הקושי לעבוד בזירה כל-כך גברית וקשיים מכל הסוגים.

מיסם ג'לג'ולי: אז אנחנו בקרן אברהם ובשותפות עם קיאן, עמותת קיאן, אנחנו מקדמים עכשיו פרויקט של הכשרת נשים ערביות להתמודד בבחירות המקומיות, גם כחברות מועצה וגם לראשות הערים והמועצות המקומיות.

מיסם ג'לג'ולי: זה פרויקט ראשון מסוגו בחברה הערבית, שמתמקד רק בנשים ערביות ונותן את הדגש על האפיונים הייחודיים של החברה הערבית, של הרכב הרשויות הערביות ושל המפה הפוליטית שהיא הרבה יותר שונה, המפה הפוליטית המקומית, אני מתכוונת, שהיא שונה מהחברה היהודית ואנחנו מקדמים את הפרויקט הזה ואנחנו מקווים לפתוח עוד קורסים במהלך השנה.

מיסם ג'לג'ולי: אנחנו מתכננים עוד שישה קורסים שהצפי שלנו שבבחירות האלה, לצערי, אנחנו כנראה לא נצליח, כי התחלנו רק עכשיו.

מיסם ג'לג'ולי: אבל הבחירות הבאות, אני מקווה שאנחנו נצליח להכניס כמה עשרות נשים לתוך הזירה הפוליטית המקומית.

מיסם ג'לג'ולי: אני אישית חושבת שמאוד מאוד חשוב לקדם חקיקה בנושא הזה, של קידום נשים למשרות או להיבחר לרשויות המקומיות, שריון נשים.

מיסם ג'לג'ולי: שריון זה לא מילה גסה.

מיסם ג'לג'ולי: אני חושבת שאנחנו, או המחוקק, צריך לעזור לנשים להיכנס למקומות שמאוד קשה להיכנס אליהם, במיוחד אם אנחנו מדברים על החברה הערבית שהיא חברה שלנשים קשה יותר מאשר בחברה היהודית להתברג למקומות שהם מקומות בעלי השפעה ובעלי אופי של קבלת החלטות.

מיסם ג'לג'ולי: אז בעזרת המחוקק, אם יש שריון של נשים, זה יכול מאוד לעזור ולקדם נשים בתוך החברה.

מיסם ג'לג'ולי: לא חסר נשים, יש מוטיבציה מאוד גבוהה לנשים כן להשפיע בזירה הפוליטית וזירה הציבורית, אבל לצערנו הרב, המכשולים הם הרבה יותר קשים והרבה יותר חדים.

מיסם ג'לג'ולי: תודה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: חברת הכנסת יפעת קריב.

יפעת קריב: קודם כל, שלום לכולכן.

יפעת קריב: אני רוצה ככה, מובן שיש לי מלא מה לומר, אבל חלק מהדברים שלי אני אשמור לאירוע שאנחנו, שיקוים ב- 22 לחודש.

יפעת קריב: תראו, אנחנו היום חוגגים 75 שנים לשלטון המקומי, זהו יום חגיגי.

יפעת קריב: אני לא יודעת כמה מכן שמות לב, אבל אנחנו עושות היסטוריה בזה שהדיון הזה מתקיים כאן.

יפעת קריב: כי שנים ניסינו לקיים ביום השלטון המקומי את הנושא הזה וזה לא היה על סדר היום.

יפעת קריב: אז קודם כל, אני באמת רוצה להודות לשולה אגמי, שמחזיקה את התיק הזה והיא אפשרה לנו, ככה, כי אני יודעת שלא היה לך קל ואני יודעת שהיה לך פשוט ואני מזדהה אתך ואני מבינה שעצם קיום הדיון, גם אם הוא קצר, גם אם לא כולם הצליחו להיכנס, זה כבר צעד ראשון שלנו, בלהגיד – אנחנו כאן בנושא של השלטון המקומי וזה מבחינתי היסטוריה שקורית בזה הרגע.

יפעת קריב: תראו, אני עברתי את כל המסלולים.

עליזה לביא: אז רק כדי להרחיב, רגע, כי לא כולן מכירות ויודעות.

עליזה לביא: הדיון באופן מסורתי, ביום השלטון המקומי, היה דיון בממונות.

עליזה לביא: כל מי שבאה ואמרה – כל הספקנו, לא הספקנו, למה זה לקח יותר זמן וכו', אנחנו ביקשנו ופנינו באמת בכיוון הזה שגם כדי לעודד וכדי לתת, אנחנו לפני בחירות, ולכן גם בחרנו, התלבטנו האם לעשות את היום הזה עכשיו או בתחילת המושב הבא ואחרי התייעצות משותפת החלטנו למקד, למרות שמאוד מאוד, אנחנו מאוד מאוד עמוסים והתקציב פה גוזל את רוב זמננו, אני גם חברת ועדת הכספים ועוד דברים בבית הזה, אבל החלטנו כן לגייס את כל הכוחות שעומדים לרשותנו ולקיים את היום הזה ב- 22 בחודש ונמשיך בו כי אני יודעת שיש פה חברות שהגיעו מרחוק ולא תוכלנה לדבר במפגש הזה אבל היה חשוב לנו לבוא ולציין ולחזק ואני חושבת שכבר נוצרו פה קשרים ורשתות, שתוכלנה להמשיך.

עליזה לביא: אני גם מצפה ומחכה לפניות שלכן ולהמלצות שלכן מה לעשות ב- 22.

עליזה לביא: יש כאן, כמו שהצגתי, גם את עמליה, גם את מיטל, מיטל שלי פה?

עליזה לביא: אבל דלית, כמובן, מנהלת הוועדה שלנו, תשלחו.

עליזה לביא: תשתפו אותנו, תעבירו לנו נושאים שהייתן רוצות, דוברות או דוברים שהייתם רוצים לשמוע.

עליזה לביא: אנחנו כבר העברנו בקשה לשר שיכבד אותו בנוכחותו, לשר הפנים.

עליזה לביא: אז אנחנו פתוחות ליוזמות, לרעיונות, לניסיון שלכן, יפעת והאחרות כמובן את מה הייתן רוצות לשמוע ב- 22.

יפעת קריב: אני כל-כך מסכימה, בנות, זה שאנחנו כאן היום, זה כבר מספיק.

יפעת קריב: לפעמים לא צריך לדבר יותר ולא צריך לומר, הנוכחות שלנו, תשתו אחר-כך קפה, תפגשו את כל ראשי הערים, תלחצו את היד, תגידו שלום, אני מתמודדת לראשות, אני אגיד הוד השרון, בשביל לא, אני אומרת, כל אחת תצאו תגידו – אני מתמודדת למועצה, אני מהעיר שלך, צאו, תסתובבו, שהבית ירגיש את הנוכחות שלכן, מעבר לזה שאתן נמצאות כאן בחדר.

יפעת קריב: זה כבר ההישג, לא משנה מה נאמר, זה לא משנה.

יפעת קריב: אבל בכל-זאת, אני אומרת שני דברים קצרים, אני יכולה לומר הרבה דברים, שני דברים שאני אתמקד בהם, רק אני אגיד שעברתי את כל המסלולים, עברתי את כל הדרך בלהגיע לכאן, הנושאים התקציביים, הלא תקציביים, הלכלוך, המקומות הכי נמוכים שאפשר לרדת אליהם, הייתי שם כי נגררתי לשם בעל כורחי, אני מאוד מזדהה, מאוד מבינה ונמצאת פה כדי לסייע ולעזור וחלקכן מכירות את זה.

יפעת קריב: והדבר הנוסף, אני רוצה לפנות לחברת הכנסת חנין זועבי.

יפעת קריב: חברת הכנסת חנין זועבי, את העלית השבוע הצעת חוק מאוד חשובה, רק היא הועלתה לא בצורה הנכונה.

יפעת קריב: אנחנו לא נפתח את הכל כאן ובאמת אף אחד מחברי הבית לא היו חתומים עליה.

יפעת קריב: במקביל, אני העליתי הצעת חוק דומה.

יפעת קריב: מה שאני רוצה להגיד פה בפורום הזה, שאני רוצה לקרוא לך, דקה, שנייה אחת, לפני כולן, לשים בצד, שנייה אחת, לשים בצד, רגע אחד, דקה.

חנין זועבי: זה מקומם, מה שאת אומרת.

חנין זועבי: אנחנו מדברים על ערכים.

יפעת קריב: שנייה, תני לי לסיים.

עליזה לביא: חברות, יש לנו שבע דקות.

יפעת קריב: חנין, תני לי לסיים.

חנין זועבי: או שאת תומכת בעיקרון ואז את תומכת או שלא.

קריאה: אבל תתני לה לסיים.

יפעת קריב: תני לי לסיים לדבר.

יפעת קריב: הצעת החוק שלי - - -

חנין זועבי: אני עכשיו, מותר לי הערה על מה שהיא אמרה?

יפעת קריב: אבל לא סיימתי את המשפט.

חנין זועבי: אנחנו מדברים על העיקרון והיא מדברת מי חתם על החוק.

חנין זועבי: זה לא הולך.

יפעת קריב: משפט אחד קצר, אני לא רוצה לפתוח את זה.

יפעת קריב: דקה.

יפעת קריב: חנין, יהיה לך מקום להגיב.

יפעת קריב: שנייה.

יפעת קריב: הועלתה הצעת חוק שיש בה בעיה בנושא הדמוקרטי, לא קשור למי הגיש אותה, אם כן אפשר או לא אפשר לחייב רשימה להכניס נשים, זה נוגד את הדמוקרטיה או לא נוגד את הדמוקרטיה.

יפעת קריב: התחלתי הליך מאוד עמוק עם משרד המשפטים כדי לבחון האם אפשר להגיד שבכל שלישייה תהיה אישה או לא תהיה אישה, איך אפשר במסגרת הדמוקרטיה להכניס את הנושא הזה פנימה.

יפעת קריב: זה הליך דמוקרטי חקיקתי.

יפעת קריב: מה שאני מציעה לך, להיות שותפה ביחד אתי להליך שאני עושה עם משרד המשפטים ולהציע הצעת חוק משותפת לנושא הזה, כי היעד שלנו הוא להגיע לכלל האוכלוסיות במדינת ישראל, גם נשים מהמגזר הערבי, גם מהמגזר הדתי, גם מהמגזר החילוני, לכל המגזרים.

יפעת קריב: אז בפורום הזה אני מציעה לך להצטרף לדיונים שלי עם משרד המשפטים, שהדיונים יהיו הכי דמוקרטיים שאפשר.

יפעת קריב: בסדר?

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: חברת הכנסת זועבי.

חנין זועבי: נרשמתי מזמן.

חנין זועבי: הצעת החוק שלי היא הצעה ישנה, ישנה.

חנין זועבי: היא מהפעם הקודמת, מהקדנציה הקודמת.

חנין זועבי: ואז, אנחנו מעלים שוב, אני לא יכולה להחתים שוב, יפעת, ואת יודעת את זה.

חנין זועבי: ואם אני מעלה את העיקרון הזה, אז אי-אפשר שיהיה מוקד השיח על – תבואי ותשתפי אתי פעולה.

חנין זועבי: אנחנו נשתף פעולה, לא שאני אבוא אלייך ולא שאת תבואי אליי.

חנין זועבי: אנחנו נשתף פעולה.

חנין זועבי: אבל מבחינתי, גם, מבחינתי, עצם האמירה, אני מוכרחה גם לציין, שיושבת ראש הוועדה, עליזה, גם ואני מודעת לאילוצים הקואליציוניים, היא הצביעה בעד החוק והיא תמכה בעד החוק.

ורד סויד דאר: גם הרשות לקידום מעמד האישה נתנה חוות-דעת מקצועית, היא תומכת בחוק.

חנין זועבי: לא היה קורה כלום, תראי, יפעת, מי שיש לו עיקרון, גם מוכן לשלם את המחיר על העקרונות שלו.

חנין זועבי: לא היה קורה כלום אם כמה מחברות הכנסת מהקואליציה, היו תומכות בחוק הזה ואחרי הקריאה הראשונה, אם היתה קריאה ראשונה או אם לא היתה קריאה ראשונה זה היה כבר אמירה בעצמה, ואם היה נניח שהחוק עובר, אז כל התיקונים היו אפשריים אחרי הקריאה הראשונה.

חנין זועבי: אני חברת כנסת כבר שנה חמישית, כלומר זו הקדנציה השנייה.

חנין זועבי: זה היה חוק שלי, שאני העליתי עוד פעם, לא היתה לי אפשרות שאתן תהיינה שותפות.

יפעת קריב: משרד המשפטים ביקש להיות שותף.

חנין זועבי: עכשיו לגבי האמירה הזאת, שאנחנו נשתף פעולה, בהחלט התגובה שלי היא חיובית ואנחנו נשתף פעולה.

יפעת קריב: מעולה.

עליזה לביא: אז חברות, אני רוצה לקחת את הדוגמה הזאת.

עליזה לביא: תראו, תראו, לא פשוטה היא דרכנו.

עליזה לביא: דיברתם קודם ככה ברמיזה והיו כאלה שהרחיבו על המקום של הממונות והכפיפות שלהן.

עליזה לביא: אני יושבת ראש הוועדה למעמד האישה.

עליזה לביא: כשעלה החוק של חנין זועבי בכנסת, במליאה, זה חוק שנפסל בוועדת שרים לענייני חקיקה, אבל חברת הכנסת ביקשה להעלות אותו במליאה.

עליזה לביא: אז אני חברת מפלגה, מפלגת יש עתיד, שיושבת בקואליציה וההחלטה של הנהלת הקואליציה היתה כמובן להצביע נגד החוק.

עליזה לביא: אני גם יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה והחוק של חנין הוא חוק שאפשר להגיד שהוא לא מספיק טוב, הדרך נעשתה בירוקראטית לא באמצעים כאלה ואחרים, אבל החוק הוא חוק חשוב.

עליזה לביא: מה אני עושה?

עליזה לביא: מה אני עושה?

עליזה לביא: זה לא פשוט.

עליזה לביא: מה אני עושה?

עליזה לביא: אני הצבעתי בעד החוק.

עליזה לביא: 18 שניות חלפו מהרגע שחטפתי סטירת לחי.

עליזה לביא: 18 שניות על השעון, זה לא היה נעים.

עליזה לביא: זה היה מאוד מאוד מאוד קשה.

עליזה לביא: מראש הממשלה, לקבל נזיפה, זה לא פשוט.

עליזה לביא: יכול להיות שהשיקול שלי לא היה נכון, כי ראש המפלגה שלי - - -

חנין זועבי: היה נכון.

עליזה לביא: חנין, כרגע אני מנתחת אירוע ואני משתפת פה נשים.

עליזה לביא: רגע, ואני משתפת פה נשים, אני משתפת פה נשים, אני לא, לא סתם נותנת את הדוגמה שלי, משום שהדוגמה הזאת תהיה חלק ונחלה של כל אחת שהולכת ומתקדמת ואם היא תעשה את זה בצעדים קטנים ומדודים יש החלטות שלכאורה נראות קטנות אבל הן מאוד משמעותיות, עם השלכות מאוד מאוד מאוד רחבות על העתיד של כל אחת ואחת בחדר הזה.

עליזה לביא: זאת היתה, יש כאלה שיגידו, זו היתה החלטה אמיצה ויש כאלה שיגידו שעשיתי טעות, אבל אני שלמה מאוד עם ההחלטה שלי.

עליזה לביא: להגיד לכם שאין מחירים?

עליזה לביא: אין דבר כזה.

עליזה לביא: אין דבר שאין מחיר.

עליזה לביא: גם החלטה של בעד, גם על החלטה של נגד וגם על החלטה של לקום ולצאת החוצה.

קריאה: שרל'ה לא תיתן לך פיצה.

עליזה לביא: סליחה, זה לא קשור.

עליזה לביא: אני לא רוצה לשמוע, אני מבקשת להיות ענייניים.

עליזה לביא: די, יש לנו שבע דקות, יש לי, אני חייבת לצאת לישיבה הבאה.

עליזה לביא: יש לנו שבע דקות לסיכום הישיבה הזאת.

עליזה לביא: אני רוצה להיות עניינית ובלי הערות ציניות כאלה ואחרות, זה לא המקום ולא השולחן ואם אנחנו רוצים להעצים אחת את השנייה ולהתקדם קדימה, אל תחשבו שגם שרות.

עליזה לביא: תראו, לימור לבנת לפני שבועיים ישבה פה בוועדה ואמרה חד משמעית שאם אני כיושבת ראש הוועדה למעמד האישה לא הייתי פונה לראש הממשלה ומבקשת ב- 2013, שבוועדת פרי, ועדת פרי, ועדה שקמה, ועדה חדשה שקמה כדי לדון איך ייראה הצבא, המרחב הציבורי בצבא, מול כניסת החרדים ומה יהיה מקומן של נשים, אני מזכירה לכן, שאם הם נכנסים, אז גם צריך לחשוב על הנשים והיא אמרה פה, אם אתם לא הייתן פונות ומבקשות, אני, לימור, לא הייתי חברה בוועדה.

עליזה לביא: זה לא נגמר.

עליזה לביא: זה לא נגמר, זה כל הדרך מלווה אותנו.

עליזה לביא: אז אל תחשבו ששרות לא חוות את הדברים הללו.

ורד סויד דאר: גם השבוע קראנו למנות אותה בוועדה למינוי הגוף שבוחר את הרבנים ובעקבות הקריאה היא הוכנסה לוועדה.

עליזה לביא: זה יש התחייבות, זה נכון.

עליזה לביא: אבל הרעיון היה שיהיו 17 נשים.

עליזה לביא: אם כבר את רוצה לפתוח את העניין הזה, אז פניתי מייד כשהגעתי לבית הזה, כי הבנתי מה הולך לקרות עם הרבנות הראשית והיום, אם אתן רוצות לדעת, בגוף הבוחר לרבנים הראשיים היתה אישה אחת, שקוראים לה מרים פיירברג מתוקף היותה ראש עיריית נתניה והיא היתה איש אחת.

עליזה לביא: האישה השנייה שהיתה זאת יעל גרמן שהיום היא שרה, ונשארנו עם גוף בוחר של 149 גברים.

עליזה לביא: פניתי לראש הממשלה ואמרתי לו – יש לך 17 מקומות שאתה ממנה, זה שני שרים, זה חמישה חברי כנסת ועשרה נציגי ציבור.

עליזה לביא: אני מבקשת, והחתמתי 42 חברים בבית הזה, העברנו לו את המכתב.

עליזה לביא: אז זה שהיום יש שרה, זה כלום.

עליזה לביא: היינו צריכות להיות 17, שתי שרות, חמש חברות כנסת ועשר נציגות ציבור וזה לא המצב.

עליזה לביא: אז היום יש שרה אחת, אנחנו שלוש חברות כנסת, היו שני חברי כנסת ולגבי נציגות הציבור הן תהיינה נשים כי זאת החלטה פנים קואליציונית.

עליזה לביא: אז יכלו להיות יותר נשים.

עליזה לביא: וגם זה ממאבק, ממקום של מאבק והיה צריך להגדיל את הגוף הבוחר, שתהיינה 50 נשים, אבל אני לא צריכה לספר לכן בטח מה קרה עם החוק האומלל הזה.

עליזה לביא: אז מה שאני רוצה לבוא ולומר זה שלרגע אסור לעצור במקום.

עליזה לביא: מה שאני אומרת תמיד לסטודנטיות שלי בקורסים של מגדר – תראו, בערך המחקרים מדברים על זה שאנחנו נהיות פמיניסטיות בסביבות גיל 30.

עליזה לביא: עד השריטה הראשונה ובטח היום כשהבנות מגיעות ממקומות שוויוניים – מערכת חינוך, צבא שפתוח, 92 מהמקצועות פתוחים לנשים ועוד ועוד מסגרות.

עליזה לביא: אז כשהם באים לשיעורים הראשונים במגדר, אני מעצבנת אותם, זה לא העולם שאנחנו מכירות.

עליזה לביא: לוקח לי בערך עד חנוכה, שליש מהסמסטר הראשון, לשכנע אותן שהמציאות היא לא כזאת ורודה והמחקרים מלמדים אותן שבסביבות גיל 30, אנחנו רואות את זה.

עליזה לביא: אני רואה, יש לי בת היום בטכניון, נולדה לה תינוקת, תשמעו, לא קל.

עליזה לביא: לא קל.

עליזה לביא: נורא נורא קשה.

עליזה לביא: אז צריך לבוא להעצים, לתת, לתמוך, לסייע ובטח במקום הזה שאם נשים תהיינה בעמדות הללו, המרחב הציבורי של כולנו, המקום הקהילתי, העירוני, יהיה הרבה יותר טוב.

קריאה: למה חטפת סטירה, לא הבנתי.

קריאה: מפני שהיא הצביעה בעד.

עליזה לביא: אנחנו נדבר על זה ב- 22, אולי נעשה איזה משפט מבוים.

עליזה לביא: אני רוצה לתת לאחרונת הדוברות, לעו"ד סימה פרי, מאיגוד נבחרות הציבור ברשויות המקומיות בישראל.

סימה פרי: אני אציג את עצמי.

סימה פרי: אני חברת מועצת העיר רעננה.

סימה פרי: עד לפני חודש, הייתי בין המתמודדים, הסרתי את מועמדותי.

סימה פרי: זה לסיפור אחר, חבל על הזמן של הוועדה.

סימה פרי: בכל מקרה, אני דווקא רוצה לדבר על הנושא הזה באמת של למה נבחרות ציבור לא חוזרות, לרוב, לא הרבה אבל יש מעט שחוזרות, אבל יש גם הרבה מאוד שלא חוזרות אחרי קדנציה ראשונה.

סימה פרי: מתוך הניסיון שלי בקדנציה הזאת, קודם כל אני פעילה גם בעמותת כ"ן ואני פעילה גם בצוות ההיגוי ששולה אגמי עומדת בראשו, במרכז השלטון המקומי, כדי לשלב נבחרי ונבחרות ציבור בפעילויות שמקיים מרכז השלטון המקומי ואני רוצה להתעכב על ארבע מילים שלדעתי הן הסיבה לכך שיש הרבה מאוד נבחרות ציבור שלא ממשיכות לקדנציה נוספת.

סימה פרי: וזה א' – סמכויות, ב' – מעמד, ג' – הכשרות, ד' – גמול.

סימה פרי: כולם יודעים שחברי וחברות מועצה לא מקבלים, עובדות בהתנדבות, למעשה והן מנהלות קריירה.

סימה פרי: אני כעורכת-דין, מנהלת משרד, אני משקיעה ים של זמן במועצת העיר.

סימה פרי: בחמש השנים בקדנציה הזו הייתי גם בקואליציה ואני עכשיו נמצאת באופוזיציה, כיו"ר ועדת הביקורת ואני עובדת המון כדי לבוא מוכנה ואני בטוחה שכל הנשים שיושבות פה ומרגישות שהן רוצות לבוא מוכנות לישיבות, עושות הרבה מאוד למידה לפני שהן מגיעות.

סימה פרי: אז לגבי סמכויות.

סימה פרי: מכיוון שראשי רשויות בחקיקה קיבלו סמכויות, כבר מישהו אמר פה את המילה שריף?

סימה פרי: הן מקבלות למעשה, הם מקבלים למעשה את הסמכות הכמעט לא מוגבלת שלהם לעשות מה שהם רוצים, בעיר שלהם והרבה פעמים הם "לא סופרים" את חברי המועצות, את חברי וחברות המועצות.

סימה פרי: אז אל"ף, צריך לדאוג בחקיקה קודם כל להחזיר את הסמכויות שגם היו בעבר לנבחרי ציבור, למשל בוועדת הקצאות, למשל בוועדת תמיכות.

סימה פרי: היום כל הוועדות הן ועדות מייעצות ולכן כמעט ואין שיניים לוועדות האלה.

סימה פרי: זה דבר אחד.

סימה פרי: מעמד – אין צורך להכביר מילים, נאמר פה סביב השולחן הנושא הזה עלה.

סימה פרי: הכשרות, יושבות פה נציגות של משרד הפנים.

סימה פרי: חבל מאוד שאין לנו את הכלים, אתם לא נותנים לנו את הכלים.

סימה פרי: אנחנו צריכים מזמננו ומכספנו ללכת להשתלמות בשביל לעמוד בראש ועדת רישוי עסקים, ללכת להשתלמות בשביל לדעת איך לעמוד בראש ועדת תכנון ובנייה וכו', יש הרבה מאוד דוגמאות.

סימה פרי: תנו לנו את ההכשרות האלה, תנו לנו את הכלים לעשות את העבודה שלנו, בצורה הטובה ביותר.

סימה פרי: וגמול, לא צריך לדבר על זה יותר מדי, אנחנו מוציאים מכיסנו בשביל לעשות את העבודה הזאת.

סימה פרי: תנו לנו, שוב, זה פנייה אליכן, חברות הכנסת.

יפעת קריב: זו נקודה מצוינת.

יפעת קריב: בואו נרכז את הכל כרשימה והפעם אנחנו נפעל לשנות.

סימה פרי: תודה.

סימה פרי: אני אהיה פה ב- 22 ואני גם אעביר את רשימת הנושאים.

עליזה לביא: תעבירי לנו.

עליזה לביא: אני רוצה להודות לכולן.

עליזה לביא: כמו שאמרתי, אני מזמינה, אנחנו מזמינות את כולן ל- 22, הזמנה תצא מסודרת.

עליזה לביא: אני רוצה להזמין אתכם פה להצטרף לטרקלין, גם לביקור בתערוכת הציורים וגם באחת טקס בטרקלין שגאל.

עליזה לביא: אני מודה לכן, אני רוצה לקרוא את ההחלטות שלנו.

עליזה לביא: הישיבה הזאת תמשיך, כמו שאמרנו, ב- 22.7 בשעה 10:00, כאן, בכנסת ישראל.

עליזה לביא: אני מצפה ומחכה ליוזמות שלכן, לסיוע, לעזרה.

עליזה לביא: אנחנו פה בשבילכן, אתן שם בשבילנו, רק יחד נצליח לקדם גם בחקיקה, גם בעשייה, גם במודעות ובכלל.

עליזה לביא: הוועדה תבחן את הדרכים בהן ניתן לשנות את התקנונים המונעים מנשים לבחור ולהיבחר לוועדי אגודות ביישובים במועצות אזוריות ותפעל לתיקון המצב בהקדם וגם כמובן הדברים שהועלו כאן על-ידיכן, אנחנו נבדוק באמצעים החקיקתיים והאחרים ונביא לתיקון עולם.

עליזה לביא: צהריים טובים לכולם.

אורנה מגר: אני חייבת לומר לך, עליזה, שפה אנחנו מתחילות התחלה חדשה, כי אני פה כמה שנים בכנסת, צר לי לומר שזו פעם ראשונה שאני נהנית.

אורנה מגר: תודה רבה.

עליזה לביא: תודה רבה לכן, יום טוב.

עליזה לביא: תודה רבה.