הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 53, 2014-12-01 12:00

מיכל רוזין: בוקר טוב לכולם, שלום כבוד ראש העיר, אני פותחת את הישיבה.

מיכל רוזין: על סדר היום, יישום החלטת הממשלה להעסיק עובדים ירדנים במלונאות לאור היחסים עם ירדן.

מיכל רוזין: היום נבדוק באם וכיצד היא תיושם.

מיכל רוזין: במושב הקיץ, שמענו מהתאחדות המלונות על המצוקה ההולכת וגוברת במחסור בידיים עובדות בעיקר בתחום הניקיון, החדרנות וכדומה.

מיכל רוזין: בין היתר, אנחנו מכירים את ההיסטוריה של הסדר שבוטל, או כפי שבכר תמיד נוהג לומר, הסכימו על הבאת עובדים זרים לענף המלונאות בשל המצב הביטחוני שגרם לכך שגם שאישרו לשאר הענפים עובדים זרים.

מיכל רוזין: בשנת 2000 נתבקשתם להפחית או בכלל לוותר על הבאת עובדים זרים לענף.

מיכל רוזין: תקן אותי.

מיכל רוזין: בהמשך חלק מאותם מבקשי מקלט שהועסקו בעיקר במלונות באילת הועברו למתקן "חולות" וגם זה הפחית את הידיים העובדות בעיקר באילת.

מיכל רוזין: אני יודעת על מצוקה קשה, אני מקווה שיהיה מישהו שיוכל לדבר כאן על המצוקה המאוד קשה באזור ים המלח.

מיכל רוזין: אני ביקרתי עם וועדת הכלכלה לפני מספר חודשים בים המלח.

מיכל רוזין: יש מצוקה מאוד קשה של ידיים עובדים.

מיכל רוזין: בשבוע שעבר דנו בנושא של העסקת עובדים פלסטיניים.

מיכל רוזין: ידוע שבגלל הסגר יש קושי באופן כללי, עניינים ביטחוניים.

מיכל רוזין: בשבוע שעבר גם שמענו פה שיש ממש איסור להביא עובדים פלסטיניים לענף המלונאות בים המלח.

מיכל רוזין: אני בטוחה שיש בעיה חריפה יותר.

מיכל רוזין: בתגובה לכל זה או בהמשך לדרישה מוצדקת של התאחדות המלונות, החליטה הממשלה בסוף יוני על הבאת כ-1,500 עובדים זרים מירדן לעבודה בבתי המלונות, אני מבינה שלאילת.

מיכל רוזין: בהמשך נשמעו הצהרות, עליהן ארצה לדבר וגם לבדוק.

מיכל רוזין: נשמעו כל מיני הצהרות שמדובר רק על 500 או שמתחילים רק עם 500.

מיכל רוזין: אנחנו נרצה להבין האם מדובר רק על 500 או 1,500.

מיכל רוזין: בכלל למדתי שכל מיני החלטות ממשלה עם מספרים מאוד גדולים, בסוף שכשמגיעים לשולחן הזה אומרים 'רגע, אמנו 8,000 אבל זה לא באמת' וכל מיני הצהרות דומות.

מיכל רוזין: מי שמכיר אותי יודע, שבוועדה הזאת אנחנו בודקים את העובדות ולא את ההצהרות.

מיכל רוזין: אנחנו גם משתדלים לא לעסוק בהצהרות פופוליסטיות אלא באמת לעשות בדיקה בשטח.

מיכל רוזין: אם יש משהו שאני מתגאה בו, זה באמת שאני רואה את המעסיקים אל מול עיני ולא רק את העובדים.

מיכל רוזין: אני חושבת שמעבר לכך שאני אומרת תמיד שהעובדים תורמים לכלכלה שלנו והם חיוניים לכלכלה, כמובן המעסיקים על אחת כמה וכמה חיוניים לעבודה, לתעסוקה ולכלכלה במדינת ישראל.

מיכל רוזין: אני שומעת את צעקתם למרות שפעמים רבות מצד האוצר, בנק ישראל וכדומה טוענים שאין שום בעיה, 'יש לכם מלא עובדים', אתם פשוט לא מעסיקים אותם'.

מיכל רוזין: בוועדה אנחנו מכירים את המחסור, את הצורך ואת הקושי בגיוס עובדים.

מיכל רוזין: אנחנו נרצה לשמוע לגבי הנושא.

מיכל רוזין: אני מבינה שהוקם צוות ייעודי ליישום ההחלטה שהתחיל לעבוד.

מיכל רוזין: נתחיל בבקשה עם יואל.

מיכל רוזין: אני כן רוצה שאתה או משרד החוץ תתייחסו לנושא.

מיכל רוזין: האם לאור כל מה שקרה בחודשיים האחרונים עם ירדן זה מקשה, האם זה מעכב את ההחלטה.

מיכל רוזין: בבקשה תציג לנו תמונת מצב של ההחלטה.

מיכל רוזין: אי אפשר להתעלם מכך שאנחנו לא יכולים לדבר רק על הבאת 500 או 1,500 ירדנים ולהתעלם משאר התעסוקה.

מיכל רוזין: בהמשך נדבר גם על תעסוקת ישראלים, פלסטיניים, עובדים זרים וכדומה.

מיכל רוזין: כולם זו תמונה אחת.

מיכל רוזין: אומנם אנחנו מפרידים את זה טכנית בוועדות כדי לדון בכל פעם בקבוצה אחרת, אבל בסופו של דבר אנחנו מדברים כאן על עובדים.

מיכל רוזין: בבקשה.

<יואל לביפוביצקי: אני מוניתי גם כיושב ראש הוועדה ליישום החלטת הממשלה.

<יואל לביפוביצקי: כרגע, אנחנו נמצאים בשלב שבו בחודש שעבר העבירו טיוטה לצד הירדני.

<יואל לביפוביצקי: אחר כך משרד החוץ יעדכן איפה זה עומד.

<יואל לביפוביצקי: החליפו שם מושל.

<יואל לביפוביצקי: כרגע הם עדיין לא חתמו.

<יואל לביפוביצקי: מבחינתנו זה 500 עובדים שברגע שיאושר ההסכם נצא בפרסום הפעימה הראשונה שהיא 500 עובדים בלבד.

<יואל לביפוביצקי: רק לאחר חצי שנה מאותו רגע שנחלק את ה-500 ההיתרים הללו נעבור לחלק עוד 500 באישורו של משרד הפנים לאחר התייעצות עם שרי הכלכלה והאוצר.

<יואל לביפוביצקי: לאחר מכן, אחרי חצי שנה, נחלק עוד 500 .

מיכל רוזין: למה החלוקה הזאת?

<יואל לביפוביצקי: זו החלטת ממשלה.

<יואל לביפוביצקי: ללמוד, להפיק את הלקחים ולראות מה תהא ההשפעה של קליטת 500 הראשונים.

<יואל לביפוביצקי: אני לא יודע אם זה נכון לבוא עם כמה אלפים, במיוחד שזו רק התחלת הפיילוט.

<יואל לביפוביצקי: עד עכשיו, לא הועסקו ירדנים במלונות.

<יואל לביפוביצקי: עם הנוהל אנחנו כבר מוכנים, אחרי שסיימנו את הדיונים של הוועדה.

<יואל לביפוביצקי: אנחנו ממתינים לצד הירדני.

מיכל רוזין: מדובר על עובדים בעלי הכשרה, כאלה שעבדו בענף המלונאות בירדן, אנחנו יודעים שיש שם פריחה.

מיכל רוזין: כך לפחות שמעתי.

מיכל רוזין: אני נאמנה עד היום לאילת ולא עברתי לצד השני.

מיכל רוזין: באמת אני שומעת על ענף מלונאות משגשג בצד השני.

מיכל רוזין: האם העובדים שמגיעים לכאן?

מיכל רוזין: תמיד אנחנו אומרים שמן הראוי שעובדים זרים יגיעו כל אחד לעבוד על פי הכשרתו, מי שהוא פלח שיגיע לעסוק בחקלאות ומי שעסק בענף המלונאות והוא בעל הכשרה ויודע יעבוד בענף המלונאות.

מיכל רוזין: אני חושבת שאם אנחנו בוחנים את זה אחרי חצי שנה זה יקל על קליטת 500 העובדים לעבודה.

<יואל לביפוביצקי: כמובן שזאת המגמה וזאת השאיפה.

<יואל לביפוביצקי: המלונאים כמעסיקים, הם אלה שיבחרו את העובדים - - -.

מיכל רוזין: איך יתקיים התהליך?

מיכל רוזין: האם זה יהיה כמו בחירת עובדים זרים בהסכמים בילטראליים?

<יואל לביפוביצקי: לא.

<יואל לביפוביצקי: בהסכמים בילטראליים לא מכירים את העובד מראש, בעצם מקבלים אותו רק בנתב"ג.

מיכל רוזין: לא.

מיכל רוזין: יש הליך שהמשרד עושה.

מיכל רוזין: הרי נסעתי למולדובה, בעניין ענף הבניין.

<יואל לביפוביצקי: ללא המעסיקים.

מיכל רוזין: כן, עם נציגי המעסיקים, אתה טועה.

מיכל רוזין: הייתי ארבעה ימים במולדובה, בחנו גם אותי ונכשלתי כישלון נחרץ, אפילו את השפכטל החזקתי הפוך.

מיכל רוזין: מגיעים, אומנם משרד הפנים אחראי על התהליך, אבל מי שבוחן את העובדים הם המעסיקים ולא התאגידים, נציגי התאגידים הם משקיפים.

מיכל רוזין: מי שבוחן הם המעסיקים.

מיכל רוזין: כלומר, לא כל מעסיק בוחר את האנשים שלו, אחר כך יש הגרלה ומגיעים.

מיכל רוזין: תאמינו לי, למדתי את התהליך היטב.

מיכל רוזין: עדיין מגיעים אנשי מקצוע והם מסתכלים מי יודע לרצף, מי יודע לשים את הקרשים ככה וככה.

<יואל לביפוביצקי: רק לעשות סדר.

<יואל לביפוביצקי: מי שעושה שם את המבחנים עצמם, הם נציגי התאחדות בוני הארץ, לא המעסיקים.

<יואל לביפוביצקי: היום הם מקבלים שכר ממשרד השיכון, מגיעים לשם.

<יואל לביפוביצקי: המעסיקים עצמם הם התאגידים, הם אלה שבפועל מקבלים את העובדים אליהם ומפזרים אותם באתרי הבנייה בישראל, לא הקבלנים.

מיכל רוזין: לא נתווכח על זה, זה לא בדיוק ככה, אבל בסדר.

<קריאה: בוחן מקצועי.

מיכל רוזין: בדיוק, זה מקצועי.

מיכל רוזין: איך יבחרו את ה- 500?

<יואל לביפוביצקי: יואב יוכל לענות לך, איך מבחינתם הם יעשו.

<יואל לביפוביצקי: את 500 העובדים, אנו עושים כפעימה ראשונה.

<יואל לביפוביצקי: אחרי חצי שנה, נגיש מסקנות לשרים עם המלצה באם אפשר עוד 500 או לא ולאחר חצי שנה 500 נוספים.

מיכל רוזין: שתי שאלות: אחת, למה מדובר רק לאילת, מדוע לא גם ים המלח?

מיכל רוזין: שאלה שנייה היא לגבי הלינה.

מיכל רוזין: האם ה-500 מגיעים לעבוד פה עם היתרי לינה, או, שהם נכנסים ויוצאים?

<יואל לביפוביצקי: כל יום בבוקר יגיעו לעקבה, ייכנסו לעבוד ולאחר שעות העבודה יחזרו.

<יואל לביפוביצקי: הם יעבדו יומיים בלבד, לא יהיו היתרי לינה.

מיכל רוזין: 14 אלף פלסטיניים שיש להם היתרי לינה.

<יואל לביפוביצקי: לשאלתך הנוספת, לא בעניין הלינה אלא ים המלח, גורמי הביטחון לא רצו להכניס לים המלח.

מיכל רוזין: אנחנו עדיין לא הבנו את העניין לגבי ים המלח ואיך פותרים את המצוקה שם.

מיכל רוזין: אם אסור פלסטיניים, אסור ירדנים ואין להם עובדים זרים, מי בדיוק יעבוד שם?

מיכל רוזין: כמו שאמרתי, הייתי שם לאחרונה, מדובר על הקמת מתחם שלם ומאוד נרחב של מלונות ופיתוח כלכלי ותיירותי, מי יעבוד?

מיכל רוזין: ראש העיר, אתה רוצה לומר לפני יואב?

<יואב בכר: אני אתן סקירה כללית.

מיכל רוזין: תקן את דבריי, דייק אותם.

<יואב בכר: עד שנת 2006, היו אישורים מסודרים במכסות לעובדים זרים שבאו במיוחד לעבודה.

<יואב בכר: הם באו בלי משפחות, עבדו.

<יואב בכר: כמו שסיפרתי מספר פעמים כאן בוועדה, לא הייתה בעיה לעמוד בדיוק במכסת השעות הנוספות ובחוקי העבודה ולכן הם עבדו הרבה שעות.

<יואב בכר: לפעמים הם עבדו במשמרות כפולות ומכוח זה המכסות, שהיו למעשה למספר האנשים, כביכול הן היו מכסות כפולות בעבודה.

<יואב בכר: הם לא כל כך הפריעו לעיר כי הם באו באמת לעבוד ולאחר פרק זמן המחזור התחלף.

<יואב בכר: הכול היה מסודר בצורה טובה מאוד.

<יואב בכר: המלונאים, שוב להזכיר, בוועדה הזאת לדעתי כבר יודעים, הם מעסיקים מאוד מסודרים שמעסיקים בצורה מאורגנת ומסודרת את העובדים.

מיכל רוזין: כולל, אני אגיד שבענייני לינה זה ענף מאוד מסודר כי בדרך כלל המלון מלין את העובדים.

<יואב בכר: דאג ללינה.

<יואב בכר: בסביבות 2006 באו אלינו וביקשו מאתנו להיות הראשונים שיפסקו את העובדים הזרים כי עוד מעט, שימו לב לציטוט, אני אומר אפילו מילה גסה, רימו אותנו: 'עוד מעט לא יהיו גם בענפים האחרים.

<יואב בכר: בואו תהיו ראשונים'.

<יואב בכר: אז הלכנו למבצע שקראו לו "מבצע עובדה" עם תמריצים, מבצע שלא צלח.

<יואב בכר: נמצאים כאן מלונאים מימיני ומשמאלי, מלונאים אמתיים שעובדים בתוך המלונות ויודעים שפסח 2006 המנכ"לים פלוס סמנכ"לי המלונות ניקו את החדרים כי לא היו עובדים.

<יואב בכר: אז הגיעו אותם מבקשי מקלט, שבסוף 2006 תחילת 2007 כל משרדי הממשלה ביקשו מאתנו לקחת אותם לעבודה, החל ממשרד הרווחה שביקש מאתנו להוציא אותם מהמקלטים בתל אביב, דרך משרדי התיירות, הכלכלה וצה"ל.

<יואב בכר: צה"ל בא וביקש, בשלב מסוים לא כל כך ביקשו, הם עברו את הגבול.

<יואב בכר: שמו אותם על אוטובוסים והביאו אותם לעבודה.

<יואב בכר: אז, התחיל מהלך שנמשך כמה שנים טובות, איך נגיד, רק תוהו ובהו עשו.

<יואב בכר: אני לא אדבר, ראש העיר נמצא פה ואנחנו אתו באמפטיה מלאה על מה שקרה לעיר ומה שקרה לערד בשלבים הראשונים עם העובדים שהגיעו בהתחלה.

<יואב בכר: זה לא כרגע נושא הדיון, אולי בעקיפין.

<יואב בכר: בכל השנים האלה "עשו לנו את המוות".

<יואב בכר: כלומר, פעם הם לא חוקיים ופעם הם כן חוקיים, פעם כן נקודות זיכוי ופעם לא נקודות זיכוי.

<יואב בכר: כבר דיברנו על כל הדברים האלה בוועדה הזאת, אני הולך עוד שלב אחד אחורה ואני מיד מסיים את הסיפור הזה כדי להגיע לירדנים.

<יואב בכר: הגיע אותו שלב של לפני שנה-שנה וחצי, פתאום הרחקה ל"חולות" וכל הגזרות האלה שבאו.

<יואב בכר: מי הלך ל"חולות"?

<יואב בכר: למען הסדר הטוב, הוותיקים מים המלח והוותיקים מאילת.

<יואב בכר: זאת אומרת, העובדים הכי טובים הלכו ל"חולות".

<יואב בכר: את היית שם וסיפרת פה - - -

מיכל רוזין: הם לא הפריעו לסדר הציבורי.

<יואב בכר: גם סיפרת שפגשת ב"חולות" את העובדים של מלון הנסיכה, כל מחלקת עובדי הניקיון כולם הלכו ל"חולות".

<יואב בכר: פה נכנסה המצוקה הכי קשה כשהמחסור היה בשיאו.

<יואב בכר: אז, עוד פעם בקיץ האחרון המנהלים והעובדים ומנהלי מחלקות עלו לסדר את החדרים ואורחים קיבלו חדרים בעשר בלילה.

<יואב בכר: אז, באמת הגענו לממשלה והייתה פריצת דרך שאמרה "בואו נעשה את עניין הירדנים".

<יואב בכר: כאן התקבלה אותה החלטה.

<יואב בכר: דיברו על 500, 500 ו-500 להביא כ-1,500.

<יואב בכר: אני רוצה לומר שזה לא פותר את כל הבעיה.

<יואב בכר: אנחנו חולקים על כך שים המלח לא במשחק.

<יואב בכר: אנחנו חושבים שזו טעות, לא מבינים אותה.

<יואב בכר: בים המלח הבעיה היא לא פחות מאילת, אין שם עורף אורבני בכלל.

<יואב בכר: דימונה, ירוחם וערד מוצו.

<יואב בכר: אני אתן לכם סקופ, אני לא יודע אם זה סקופ או לא סקופ.

<יואב בכר: אנחנו היום על 4,000 עובדים בים המלח, 900 עובדים מהפזורה הבדואית.

<יואב בכר: זאת אומרת, רבע מהעובדים הם מהפזורה הבדואית.

<יואב בכר: משרד הכלכלה ומשרד האוצר עושים כמעט הכול כי אין אף מעסיק שמעסיק 900 עובדים מהפזורה הבדואית ועדיין חסר.

<יואב בכר: אני לא רוצה לקחת לך את כל הדיבור.

<יואב בכר: גם חדרניות ועובדי ניקיון הם לא מוכנים לשלוח, את הבנות הם לא מוכנים לשלוח.

<יואב בכר: יש לנו עדיין מצוקה חזקה מאוד.

<יואב בכר: והאיומים על הפליטים, כשהאיום האחרון, פה אני לא יודע אם את יודעת, חוץ מה-30% היטל עכשיו יש את עניין הפיקדון ו"חוק למניעת מסתננים" זה 20% והמעסיק 20% - - -

מיכל רוזין: אני מצטטת את לפיד, "לא העלינו מיסים".

<יואב בכר: מילא המיסים.

<יואב בכר: אנחנו אומרים, אנחנו בעד קופה מרכזית.

מיכל רוזין: פיקדון זה דבר חיובי, אגב אני בעד הפיקדון.

מיכל רוזין: זה הדבר היחידי שאני בעדו.

<יואב בכר: גם אנחנו בעדו.

<יואב בכר: אני מבקש לשבר את האוזן.

<יואב בכר: כשמדברים על תנאים סוציאליים ונגיד שכל העובדים יפוטרו, וזה לא כך, אבל בפיקדון הולכים לשים 20% מעסיק כשהמעסיק צריך גג 11.5%-12%.

<יואב בכר: מה יהיה עם ה-8% האחרים?

<יואב בכר: למה כל הזמן עוד גזרות ועוד גזרות?

<יואב בכר: מה שיקרה, אני אומר את זה שתצטטו אותי, חלק גדול מהפליטים האלה יצאו לרחובות ואם לא תהייה אפשרות להוציא אותם מהארץ חלק מהם ילכו לדרום תל אביב.

<יואב בכר: כעת אני מגיע לירדנים, זאת סיבת הישיבה ואני אעשה את זה הכי קצר בעולם.

<יואב בכר: מהרגע שהתקבלה ההחלטה הצוות שיושב כאן בשולחן בראשותו של יואל שמרכז אותה, לי אין מה לעשות חוץ מלהסיר את הכובע.

<יואב בכר: בצורה עניינית, נקראנו למספר ישיבות, היינו אתם במעבר הגבול, עשינו כבר סיור שטחים, יש נוהל שכבר נכתב, הכול מאורגן, כולם עובדים ליגה עילית.

<יואב בכר: כלומר, לטובת העניין ובצורה רצינית.

<יואב בכר: אני אגיד לך בקטע ששאלת, אנחנו מראש לבקשת המדינה אמרנו, התנדבנו ולא חכינו שיגידו לנו חברות כוח אדם ולא כל מיני סיפורים, הכול בהעסקה ישירה בצורה הכי מסודרת.

<יואב בכר: המלונאים יעסיקו אותם ישיר, הם יעברו בבוקר וביום.

<יואב בכר: הגענו לרזולוציות של איך הם יקבלו משכורת, דרך הבנקים.

<יואב בכר: יואל עוזר לנו בצורה בלתי רגילה בעניין הזה.

<יואב בכר: כל הנהלים וכל הדברים האלה נמצאים.

<יואב בכר: ממה שהבנתי, משרד החוץ כרגע במגע עם הירדנים.

<יואב בכר: הייתה שם החלפה והם יספרו.

<יואב בכר: זה כרגע המצב.

<יואב בכר: אני מאוד מקווה שהמחסום הזה, הפלונטר הזה, יותר כדי שנוכל לצאת לדרך.

<יואב בכר: זה תהליך חיובי מאוד - - -

מיכל רוזין: איפה הפלונטר כרגע?

מיכל רוזין: רק מול הירדנים, הפלונטר הוא פה בירושלים.

<יואב בכר: אם מישהו אצלנו יתעורר ויהרוס את זה, זו נקודה אחת שאני רוצה להעיר.

<יואב בכר: הנקודה השנייה, אני חושב שגם בים המלח צריך לעשות.

<יואב בכר: אגב, שנים היינו שואלים למה אין ירדנים, אמרו לנו "השב"כ, השב"כ, השב"כ.

<יואב בכר: אף פעם לא הבנו אם זה נכון או לא עד שבדקנו ואמרו לנו 'לא, זה בכלל לא המצב'.

מיכל רוזין: למה אילת כן וים המלח לא?

<יואב בכר: לסיום דבריי.

<יואב בכר: אני בעד ים המלח.

<יואב בכר: אני חושב שצריך לעשות את זה.

<יואב בכר: מבחינת המספרים, המספרים מדברים על סדר גדול של כ-2,000 לפחות שצריך לאילת ואולי יותר ועל כ-600 עובדים לים המלח.

<יואב בכר: זה יכול לתת פתרון לטובת הנושא.

<יואב בכר: תודה.

מיכל רוזין: יואל, תאמר לי בבקשה מה לוח הזמנים מרגע שיאושר ההסכם.

<יואל לביפוביצקי: הנוהל מוכן אפילו עם הערות המלונאים, לאחר שהוא הועבר אליהם כדי לבדוק שזה מסתדר.

<יואל לביפוביצקי: אני מעריך שתוך שבוע-שבועיים גג, אחרי שהצד הישראלי והצד הירדני יחתמו על ההסכם, אנחנו נפיץ את הנוהל ונרוץ איתו.

<יואל לביפוביצקי: יש עוד נקודה אחת אשר כדאי שתדעי, היום המעבר שם לא יכול להכיל מספר כזה של עובדים.

מיכל רוזין: גם על המעברים דיברו בישיבה הקודמת.

<יואל לביפוביצקי: חבל שהם לא פה.

<יואל לביפוביצקי: הם החליטו עם משרד התחבורה ומשרד האוצר, אני לא מדבר בשמם אלא מציין את מה שאני יודע, כיום אגרת המעבר היא כ-2 דולר, 10 שקלים, לכל עובד לכל יום שהוא עובר.

<יואל לביפוביצקי: הם עשו תחשיב כלכלי שלהם שאומר שעל מנת לעבור למעבר ביומטרי ולא בשיטה הפרימיטיבית של היום, כי הם לא יוכלו לעמוד בזה.

<יואל לביפוביצקי: כי עד שהעובדים יגיעו למלונות כי זה כבר יהיה צהריים והם יצטרכו לחזור.

<יואל לביפוביצקי: הם רוצים למחשב את הכול ביומטרית ולהגדיל את המעבר.

<יואל לביפוביצקי: כלומר, להביא איזה מבנה יביל.

<יואל לביפוביצקי: כנראה שברגע שיחתם ההסכם והוא יתחיל לעבוד האגרה תעלה ל- 20 או 25 שקלים לכל עובד כל יום.

<יואל לביפוביצקי: מי שישלם את זה בנוהל יהיה המלונאי, המעסיק.

<יואל לביפוביצקי: אנחנו לא נפיל את זה על העובד הירדני.

<יואל לביפוביצקי: לשאלתך, אנחנו נתחיל להעביר אותם גם אם זה לא יהיה.

<יואל לביפוביצקי: אנחנו לא נחכה עד שהם יציבו מבנה ועד שהם יסדירו את הכול.

<יואל לביפוביצקי: מבחינתנו נרוץ מההתחלה ונלחיץ אותם לסיים את זה כמה שיותר מהר.

מיכל רוזין: אני מבינה ממך ותכף תרחיב בעניין הזה, בשבוע שעבר דיברנו על הפלסטינים, היה כאן עורך הדין איתי עצמון היועץ המשפטי של הוועדה שנתן לנו סקירה מלאה איך אנחנו מעסיקים את הפלסטיניים תחת חוק עובדים זרים", אבל יש כמה סעיפים שהם שונים.

מיכל רוזין: צריך לשלם אחרת בגלל הסכמי פריס וכדומה.

מיכל רוזין: בעניין הזה, הם יועסקו על פי "חוק עובדים זרים" או שיש הסדרים אחרים?

מיכל רוזין: בעצם אתה אומר למעסיקים שהם ישלמו 10%.

מיכל רוזין: כמה אתם משלמים היום על עובדים זרים?

<יואב בכר: היום אין לנו עובדים זרים, אנחנו ביתר 20%, אם היה.

מיכל רוזין: הם ישלמו 20%.

מיכל רוזין: אתם לא תשלמו את זה?

<יואב בכר: ההיטל על הירדנים.

<יואל לביפוביצקי: ברגע שמדובר בעובדים יומיים זה פתר להם את כל הבעיה.

מיכל רוזין: אבל, הטלת עליהם היטל שהם צריכים לשלם.

מיכל רוזין: 25 כפול 500 עובדים, זה כמה אלפים ליום.

<יואב בכר: אני חושב שאם נטיל את זה על העובד, אז אף עובד - - -

מיכל רוזין: למה לא להטיל את זה עלינו?

מיכל רוזין: כלומר, אם המדינה החליטה שהיא מעבירה עובדים מדוע היא מטילה עוד פעם את הקבלה שלהם על המעסיקים.

מיכל רוזין: אין להם עובדים ישראלים, היא לא נותנת להם להעסיק עובדים זרים, היא לוקחת להם את מבקשי מקלט, מסתננים.

מיכל רוזין: בסופו של דבר עם מה היא משאירה אותם?

מיכל רוזין: היא גם מטילה עליהם קנס.

מיכל רוזין: אני רק מדגישה את העניין.

מיכל רוזין: משה, ברור לי, יואל יודע שאני לא תוקפת אותו.

מיכל רוזין: אני מעלה כאן סוגיה.

מיכל רוזין: זה עקום.

מיכל רוזין: המדינה מחליטה להביא עובדים מירדן ואז היא אומרת 'אתה רוצה עובדים, תשלם לי עליהם'.

מיכל רוזין: זה של המדינה.

מיכל רוזין: יד אחת נותנת מפה והשנייה נכנסת לכיס.

מיכל רוזין: אנחנו צריכים להצביע על העוולה הזאת - - -

<יואב בכר: הסכום עכשיו היה 10 שקלים, באיזשהו מקום אנחנו מרגישים, לא כל כך נעים לנו לריב, אבל אנחנו מרגישים שמבחינתם זו הזדמנות להעלות לנו את זה ל-25 שקלים.

מיכל רוזין: כמה עוברים במעבר מדי יום?

<חיים סלמי: בסביבות 180-200.

<יואל לביפוביצקי: יש לנו 300 היתרים לירדנים אחרים שזה הסכם משנת 2002.

מיכל רוזין: איך נקרא המעבר הזה?

מיכל רוזין: "רבין".

<יואל לביפוביצקי: מתוך ה-300 היתרים משנת 2002, קרוב ל-200, 180.

<יואל לביפוביצקי: עכשיו חילקו עוד פעם.

מיכל רוזין: עכשיו כולם ישלמו 25 שקלים?

<יואל לביפוביצקי: לא.

<יואל לביפוביצקי: רק מי שבהסכם הזה, אחר כך אם - - -

<משה נקש: האגרה הזאת היא בעצם לייעל את התהליך.

<משה נקש: היום ל-200 עובדים לוקח לעבור בבוקר בסביבות שעה.

<משה נקש: אם תכניסי 500 זה יהיה 5 שעות.

<משה נקש: אם עובד יגיע בשעה 06:00 ויצא משם בשעה 11:00 בבוקר, מתי הוא יגיע לעבודה?

<משה נקש: הוא כבר צריך לחזור.

<משה נקש: הרעיון הוא לייעל את תהליך הכניסה שלהם.

מיכל רוזין: אני מבינה את הייעול, רק שייעול צריך להיות על חשבון ממשלת ישראל ולא על חשבון המעסיקים.

<יואל לביפוביצקי: צריך להפנות את השאלה למשרד האוצר ולרשות - - -

<משה נקש: רשות שדות התעופה תמחרו את זה וכמובן שמשרד האוצר קיבלו.

<שבתאי שי: משרד האוצר והרשות, ניהולו משא ומתן ביניהם על ה-25 שקלים שאנחנו צריכים לשלם אותם.

<שבתאי שי: הם הגיעו למסקנה שזה המחיר.

מיכל רוזין: זה כבר לא חלק מההחלטה, זה חלק מהתקציב, מ"חוק ההסדרים" או לא?

<חיים סלמי: לא.

<חיים סלמי: לדעתי זה היה בנוהל.

מיכל רוזין: אי אפשר לעלות את זה בנוהל.

<יואל לביפוביצקי: ברגע שזה ייחתם, הם ילכו לוועדת הכלכלה.

מיכל רוזין: בוודאי, חייבים להעביר את זה.

<יואל לביפוביצקי: הם יעבירו את זה בוועדת הכלכלה.

<יואל לביפוביצקי: כל עוד זה לא יעבור, הם לא יוכלו לגבות את הסכום.

מיכל רוזין: אנחנו ננסה לטפל בזה כל עוד זה לא אושר.

<יואב זקס: ברשותך משפט אחד.

<יואב זקס: אני מבקש לומר שאין לנו התנגדות לתהליך, זה מתואם עם השב"כ.

<יואב זקס: אנחנו עוקבים אחריו ומסכימים לנוהל שנכתב.

מיכל רוזין: מצוין, אז בוא תגיד לנו מדוע ים המלח לא.

מיכל רוזין: מה השיקול לגבי לינה?

מיכל רוזין: בכל זאת אני רוצה להבין ולקבל הסבר.

<יואב זקס: לגבי ים המלח אני אבדוק ואחזיר תשובה.

<יואב זקס: אני לא יודע לתת כעת תשובה לזה.

<יואב זקס: אני חושב שההתנגדות היא לא מאתנו, אנחנו לא הגוף שהגיש התנגדות לדבר הזה.

<יואב זקס: את זה אני יודע בוודאות, אני אבדוק בין גופי הביטחון האם מישהו הגיש התנגדות.

מיכל רוזין: איך אוהבים להפיל עליכם את הכול.

<קריאה: בדרך כלל על השב"כ.

מיכל רוזין: כן, על שירותי הביטחון.

<יואל לביפוביצקי: לטובתם, שהם לא ילונו כאן.

<יואל לביפוביצקי: ההיטלים שיטילו עליהם אם הם ילונו פה, כבר עכשיו הם בוכים - - -

מיכל רוזין: המעברים בגבול והיכולת לנצל את שהותם במשמרות.

מיכל רוזין: בבתי המלון עובדים גם משמרות לילה או ערב, אני חושבת שזה מקשה.

<יואב זקס: מילת המפתח בכל הסיפור היא ההדרגה ולכן המכסות ניתנות בהדרגה.

<יואב זקס: אם התהליך יצליח, אני בטוח שההצלחה הזאת תהייה מדבקת.

<יואב זקס: זהותם של האנשים נבדקת לפני שהם מקבלים את ההיתר להיכנס לארץ, הם מקבלים היתר ביטחוני.

<יואב זקס: לדעתי אם התהליך ההדרגתי יצליח, בהמשך ההתנגדויות תהיינה פחותות.

<יואל לביפוביצקי: לא ציינו שכל עובד שהם ירצו לגייס עובר בדיקת ביטחון בצד הירדני ע"י גורמי ביטחון ירדנים ואחר כך בדיקת שב"כ אצלנו.

<יואב זקס: אני ממטה הלוחמה בטרור.

<יואב זקס: סליחה, אני יוצא, אני נשאר בבניין.

<יואב זקס: אם צריך אני זמין.

מיכל רוזין: תודה רבה לך על העברת הדברים.

מיכל רוזין: אני אשמח שתחזור אלינו עם הבהרה לגבי ים המלח.

<יואב זקס: אני בודק, אם תהייה לי תשובה אחזיר לוועדה.

מיכל רוזין: אני מבקשת לשמוע את עורכת הדין פרידה יובל, בבקשה.

<פרידה יובל: אני סגן מנהל מחלקת ירדן.

מיכל רוזין: נשים לא מציינות את שמם המלא ואת התפקיד המלא.

מיכל רוזין: יש מחקרים שמראים את זה.

מיכל רוזין: בבקשה.

<פרידה יובל: בכל אופן, אני אתחיל עם מה שהוא אמר כרגע.

<פרידה יובל: למיטב לידיעתי, אני לא מתחייבת על כל דבר.

<פרידה יובל: למיטב ידיעתי מכל הדיונים שאנחנו היינו שותפים בהקשר של ים המלח, אחת הטענות הקשות שעלתה, מאחר ואין מעבר גבול באזור ים המלח אין לאפשרות לעשות העסקה של עובדים יומיים כמו באילת.

<פרידה יובל: באילת הם יכולים לבוא בבוקר ולחזור אחר הצהריים/ערב.

<פרידה יובל: הנסיעה ממעבר רבין עד לים המלח או לחלופין מעבר אלנבי, בעצם לא כל כך אופציה לים המלח - -

<חן סנדלון: זה אפשרי.

<פרידה יובל: כן, אבל זה לא נועד לזה.

<פרידה יובל: מעבר אלנבי לא נועד לאנשים שנכנסים לתוך מדינת ישראל, הוא נועד לתיירים או לדיפלומטים או לפלסטינים.

<חן סנדלון: זה אצלנו במדינת ישראל המרחק הזה הוא גדול, הממדים הם של שעתיים-שלוש בעבודה.

<פרידה יובל: אנחנו מדברים על ישראל.

<פרידה יובל: אם היינו בניו יורק, הייתי מדברת אחרת.

<פרידה יובל: זאת לא דעתי, אני מצטטת מדברים שנאמרו.

<חיים סלמי: חשוב שתדעו, שהעובדים שמגיעים היום לים המלח, מאחר ויש לי מלונות גם בים המלח וגם באילת - -

מיכל רוזין: תציג את עצמך לפרוטוקול.

<חיים סלמי: אני יושב ראש התאחדות המלונות באילת.

<חיים סלמי: העובדים הישראלים שמגיעים היום לים המלח, נוסעים בסדר גדול של שעה וחצי-שעתיים ביום לכל כיוון.

<חיים סלמי: זה בהסעות הרחוקות מבאר שבע.

<חיים סלמי: אפילו מערד ודימונה הזמן שלהם - - -

<פרידה יובל: זה לא אותו דבר.

<פרידה יובל: אני מדברת מהזווית של גורמי הביטחון שדיברו, הם אמרו שהם לא רוצים שהאנשים האלה יסתובבו בארץ.

מיכל רוזין: שיטיילו בארץ.

<פרידה יובל: שיטיילו בארץ, זה היה הביטוי שהשתמשו.

<חן סנדלון: הם נכנסים בשעה 05:00 ובשעה 07:00 הם במלונות, שם הם עובדים בניקיון חדרים.

<חן סנדלון: בשעה 16:00 הם נוסעים חזרה לירדן ובשעה 18:30 הם כבר אוכלים פיתה עם לבנה.

<חן סנדלון: הכול מסודר.

<פרידה יובל: יכול להיות.

<פרידה יובל: שוב, אני אומרת מה שאמרו גורמי הביטחון.

<פרידה יובל: א' שהם לא רוצים שהם יטיילו להם בארץ.

<פרידה יובל: ב', הרבה יותר נוח עם אילת שהם יכולים לבוא ולחזור באותו יום ולא צריך לדאוג ללינה, לא צריך לדאוג לכל הלוגיסטיקה מסביב, כולל שלא יסתובבו ברחובות אילת, כולל בברים ואלוהים יודע באיזה מקומות שהמשטרה/שב"כ - - -

<יואב בכר: באזור ים המלח, אם נמצא איזה בר אז אולי - - -

מיכל רוזין: סליחה, היא ברשות דיבור ואתם מתפרצים.

מיכל רוזין: אני אשמור על זכותה.

<פרידה יובל: זה בסדר.

<פרידה יובל: אלו היו הנימוקים שהושמעו, לפחות בעבר.

<פרידה יובל: כעת נחזור לרגע לעניין - - -

מיכל רוזין: יחסינו עם ירדן, כיצד זה מתקדם ואיפה אנחנו עומדים לאור מה שקורה היום ביחסנו איתם?

מיכל רוזין: הר הבית, ירושלים וכדומה.

מיכל רוזין: ברור שיש קשר.

<פרידה יובל: יש ואין.

<פרידה יובל: כיוון שבכל זאת כל האזור של דרום ירדן ובמיוחד האזור של עקבה הוא בכל זאת איזו טריטוריה נפרדת עם מינהל שונה, עם זכויות אחרות, עם תפעול שונה וכדומה.

מיכל רוזין: הוא עושה לי ככה כי הוא מקנא.

<פרידה יובל: הוא צודק.

<פרידה יובל: את לא היית בעקבה ואני הייתי, אני יודעת מה קורה שם לטוב ולרע.

<פרידה יובל: יש להם קצת יותר חופש פעולה.

<פרידה יובל: בזכות זה היחסים בין אילת לעקבה ברמה המוניציפלית הדו-לאומית באמת הם טובים מאוד.

<פרידה יובל: למדינת ישראל אין בשום מקום, חוץ מאילת ועקבה, קשרים כאלה עם הצד שמעבר לגבול.

<פרידה יובל: חד משמעתית.

<פרידה יובל: מכאן גם נולד כל הרעיון.

<פרידה יובל: אנחנו באילת צריכים, לצד הירדני יש מה להציע.

<פרידה יובל: גם הם צריכים כי יש להם אבטלה מאוד מאוד מאוד קשה ובעיקר באזור הדרום.

<פרידה יובל: שוב, לא שאצלנו אין את העורף האורבני, אצלם יש אנשים ואין להם מה להציע.

<פרידה יובל: זה הסכם השלום שכמובן מחייב איזו הסתייעות הדדית, מכאן נולד כל הרעיון הזה.

<פרידה יובל: מאחר שהיום מערכת היחסים עם ירדן לא הכי תקינה, לא העברנו את ההסכם לממשל המרכזי.

<פרידה יובל: העברנו אותו למושל עקבה שיש לו הרבה סמכויות עצמאיות.

<פרידה יובל: כאמור, מתוך כוונה שהוא יעבור עליו, יאשר או - - -

מיכל רוזין: זה בסמכותו?

<פרידה יובל: כן.

<פרידה יובל: הוא יכול לעשות את זה.

<פרידה יובל: מכאן נמשיך להתקדם.

<פרידה יובל: רצה הגורל המר שהוחלט שמזיזים אותו מתפקידו.

<פרידה יובל: הוא מאוד רצה את זה עד כדי כך כשהוא שמע בפעם הראשונה, לפני למעלה מחצי שנה, שמתחילים לדבר אצלנו על האפשרות, הוא מיד שלח לנו טיוטת הסכם שאומר 'הנה אני רוצה לחתום על זה'.

<פרידה יובל: הטיוטה לא היית רלוונטית כי הוא התבסס על ההסכם של שנת 2002 - - -

מיכל רוזין: כמה ירדנים הועסקו בשנת 2002?

<פרידה יובל: משנת 2002 כ-300 מגיעים מההסכם.

<יואל לביפוביצקי: לפי דעתי ההסכם נגמר, אבל ממשיכים מכוח האינרציה.

<פרידה יובל: כבר הובא לידיעתו של המושל החדש, שיש הסכם במגירה והוא צריך לעבור עליו ולתת את התייחסותו.

<פרידה יובל: הוא יודע עליו, אבל הוא רוצה לעשות קצת סדר בבית אחרי כניסתו לתפקיד.

<פרידה יובל: אחר כך - - -

מיכל רוזין: מתי הוא נכנס לתפקידו?

<פרידה יובל: לפני שלושה שבועות.

<פרידה יובל: לפני חודש ושבוע, הועבר ההסכם למושל הקודם.

<פרידה יובל: מה שאני כן יודעת, אני לא יודעת אם המושל החדש או מי מטעמו או שזה עוד המושל הקודם, כבר בחר כבר חברת כוח אדם ירדנית שתהייה המקבילה לצרכים שלנו כאן.

<פרידה יובל: שאלת איך יבחרו האנשים, אני מניחה שברגע שנצא לדרך עם העניין, אנשים מתחום המלונאות יפגשו עם אותה חברת כוח אדם שתיבחר, ינחו אותה מהם הדרישות, מהם הרצונות, איך זה אומר להתקיים.

<פרידה יובל: לפי זה ימשיכו לגלגל את העניין.

<פרידה יובל: שוב, זה בוודאי יגיע לשב"כ הירדני, לשב"כ אצלנו - - -

<שבתאי שי: זו תהייה העסקה ישירה של המלונות?

<פרידה יובל: כן, אבל בכל מקרה להנחות אותה.

<יואב בכר: אולי לנסוע לצד הירדני ולראות שהם יתאימו לענף.

<יואל לביפוביצקי: הנוהל מאפשר את זה.

מיכל רוזין: האם הוגדר לאיזה תפקידים בתוך הענף או באופן כללי?

<יואב בכר: כפי שציינת בתחילת דברייך, חדרנות, ניקיון, שטיפת כלים.

<פרידה יובל: בכוונה זה לא מופיע בהסכם, כדי שזה לא יעליב כשהם ידעו מראש שהם הולכים להיות שואבי המים, אבל ברור להם.

<משה נקש: והם די בסדר עם זה, כך אני מבין.

מיכל רוזין: משרד התיירות פה?

<יואב בכר: שנדע דבר נוסף, בתוך הנוהל יש גם הקצאה של כמה מקבל כל מלון.

<יואב בכר: הכול מסודר.

<שבתאי שי: אני מנכ"ל התאחדות המלונות, חיים סלמי הוא יושב ראש ההתאחדות.

<שבתאי שי: אני מבקש לציין שיש כמה דברים שמייחדים את אילת.

<שבתאי שי: בהמשך למה שנאמר כאן על ידי נציגי ים המלח, ישנם כמה דברים שמאפיינים את אילת שלא מאפיינים את ים המלח ולכן הדחיפות היותר גדולה הייתה בנושא של אילת.

<שבתאי שי: ראשית, באילת יש 12 אלף חדרים, בים המלח יש 4,500 חדרים.

<שבתאי שי: העורף האורבני שלנו הוא 60 אלף.

<שבתאי שי: במקרה הטוב 10 אלפים מתוכם כבר עובדים בבתי המלון הקיימים.

<שבתאי שי: מאגר כוח האדם של האילתים הוא כמעט אפס.

<שבתאי שי: אין, פשוט אין לנו מאיפה לקחת.

<שבתאי שי: שנית, עם כל זה שיש קשיים להביא אותם מבאר שבע, מערד, מדימונה, לאילת אין גם את הפריפריה הזאת, אין.

<שבתאי שי: העיר הכי קרובה היא באר שבע במרחק של 250 אלף קילומטר.

מיכל רוזין: מצד שני, אני זוכרת מצעירותי שהייתה קריאה מהמלונות באילת צעירים מתל אביב וגם מאזור המרכז 'בואו ותעבדו באילת, תקבלו דירה ותוכלו לחיות בעיר הדרומית- - -

<שבתאי שי: אנו אפילו הגדלנו את התמריצים האלה.

<שבתאי שי: יואב דיבר קודם על "מבצע עובדה", שהציע משכורת 13 ו-14, חינוך חינם לאימהות חד-הוריות, קורסים, קורס נהגות שילמו להם.

<שבתאי שי: כלומר, כל מיני צ'ופרים שלא היו קיימים.

<שבתאי שי: היום הישראלים הולכים למרכזי הקול-סנטר של חברות התקשורת.

<שבתאי שי: הם הולכים לעבוד במסעדה בתל אביב ומקבלים הרבה יותר טיפים ושכר יותר גבוה.

<שבתאי שי: את יודעת מה, אני אומר את זה כאב, היום הם לא נרתעים לגור עם הורים.

<שבתאי שי: פעם הם היו באים לאילת - -

מיכל רוזין: אגב, זו תופעה שאימצנו מאירופה, הילד בן 30 ועדיין חי עם ההורים.

<שבתאי שי: הוא לא רוצה לצאת עד שלא מגרשים אותו.

מיכל רוזין: ואז בונים לו יחידת דיור.

<שבתאי שי: זה בדיוק הסיפור.

<שבתאי שי: פעם זה היה כבוד גדול לעבוד במלון וגם ליהנות וגם להרוויח כסף.

<שבתאי שי: היום זה פחות.

<שבתאי שי: לכן אני אומר שהיום המצוקה של כוח האדם באילת, אני באמת אין לי את היכולת לתאר במילים את המצוקה שנוצרת כאשר בתי המלון עובדים בתפוסה של 80%,90% ואין להם מי שינקה את החדרים.

<שבתאי שי: באים אז בטענות מדוע השירות לא טוב, מדוע מקבלים חדרים מאוחר.

<שבתאי שי: רמת השירות יורדת - -

מיכל רוזין: להערכתכם, כמה עובדים חסרים באילת לענף בתחום הניקיון?

<קריאה: באילת, 2,000 ובים המלח 600.

<שבתאי שי: כשביטלו את המכסות בשנת 2006 - - -

מיכל רוזין: במרכז, בצפון אין מחסור?

<יואב בכר: יש מחסור, אבל לא יודעים להגיד.

<יואב בכר: יש מחסור.

<יואב בכר: כ-35 אלף עובדים בענף המלונאות בארץ, רק במלונאות שזה הרבה יותר מההייטק, כלומר אנחנו מעסיק - - -

מיכל רוזין: אתה פותח חלון ב-windows, תסגור חלון ותישאר בחלון הפתוח שלנו.

<יואב בכר: המחסור שלנו הוא בסך הכול בסביבות 4,500, בניקיון 3,500 עובדים חסרים.

<שבתאי שי: אני סיימתי, אני חושב שהעברתי את המצוקה הזאת.

<שבתאי שי: דבר נוסף לגבי עקבה.

<שבתאי שי: עקבה היום היא לא מעסיק מאחר שבעקבה יש כרגע בין 4,000 ל- 4,500 חדרים.

<שבתאי שי: יש הרבה מאוד חדרים בבנייה בשלבים כאלה או אחרים או של תכנון.

<שבתאי שי: זה לא ייגמר.

<שבתאי שי: אנחנו בפרויקטים תקועים, את העובדים שאת מדברת עליהם הם יצטרכו רק בעוד חמש או עשר שנים.

<שבתאי שי: כך שהמצוקה בירדן זו לא תחלופה.

<שבתאי שי: שלא נדבר על הסכומים, כאן אנחנו פועלים תחת החוק הישראלי שמחייב את המלונאים לתת להם את שכר המינימום עם כל הצ'ופרים שקשורים במגורים לעובדים - - -

מיכל רוזין: הטבות, אנחנו לא נותנים צ'ופרים, אנחנו נותנים להם את הזכויות המגיעות להם?

<שבתאי שי: כן.

<שבתאי שי: באילת יש גם טיסות, חופשות ועוד כל מיני דברים שהם מעבר - - -

<יואב בכר: העובדים הזרים לא ציפו שהם יקבלו - - -

<שבתאי שי: קרן השתלמות, פנסיה - - -

מיכל רוזין: אבל עדיין, המילה "צ'ופרים" היא לא מילה נכונה.

מיכל רוזין: אלו זכויות ואפשר לדבר האם הן נכונות או לא.

מיכל רוזין: צ'ופר זה משהו אחר, אולי כשמטיסים ועד עובדים למלון.

מיכל רוזין: אני בטוחה שאתם בעד הצ'ופרים האלה.

<יואב בכר: זה גם זכויות.

<שבתאי שי: אוכל לומר, שקיבלנו מחברות כוח האדם הירדניות רשימות, מסודרות לפי קטגוריות, הן נבדקו והן תעבורנה את הבדיקה של השב"כ.

<שבתאי שי: הנוהל הוא באמת לעילא ולעילא, אין שום בעיה להפעיל את זה.

<שבתאי שי: אני מניח שזה עשוי לפתור את המצוקה שהייתה לנו בקיץ שעבר או שנוצרה כתוצאה מכך שביטלו לנו בשנת 2006 את 500 המשרות של העובדים הזרים.

<שבתאי שי: מאז נעזרנו בעובדים הסודנים למיניהם עם כל הצרות, שאת מכירה בטח יותר טוב ממני, לגבי מעמדם החוקי ובאילו מסגרות העסקנו אותם.

<חיים סלמי: מעבר לחוסר העובדים, קיימת השלכה נוספת שצריך לקחת אותה בחשבון.

<חיים סלמי: הענף היום סובל מחוסר בעובדים ישראלים שתלויים בעובדים הזרים.

<חיים סלמי: היום להשיג מנהל מחלקה, תפקיד ניהולי, הוא כמעט בלתי ניתן מאחר שמנהל מחלקה הוא לא באמת מנהל מחלקה, הוא יותר עובד מנהלת מחלקת משק.

<חיים סלמי: היא יותר עובדת.

<חיים סלמי: כל יום בבוקר היא באה והיא לא יודעת אם העובדים יגיעו וכמה יגיעו ואיך הם יעבדו.

<חיים סלמי: נוצר פה כדור שלג רע שגורם לאנשים לעזוב את הענף הזה ולא לחזור.

<חיים סלמי: אם אנשים עוזבים את הענף ולא חוזרים אנחנו גם לא מצליחים לגדל דור נוסף של אנשים שיבואו לעבוד אצלנו בתיירות למרות שזה מקצוע יפה ומקצוע נחמד והכול, אבל הוא מאוד קשה.

<חיים סלמי: אפרופו שאלתך לגבי העובדים בעקבה, אין עובדים ירדנים בתפקידים האלה במלונות בעקבה.

<חיים סלמי: הם מביאים מהפיליפינים, מתאילנד.

<פרידה יובל: זה בכל העולם.

מיכל רוזין: זה בכל העולם, אני הייתי בפיליפינים וראיתי.

<חיים סלמי: כך שהדרישה שלנו היא באמת עניין של מצוקה.

<חיים סלמי: מנהל מלון שעומד בבוקר ולא יודע.

<חיים סלמי: להגיד למנהלת המשק למה לא הגיעו לך עשרה חדרנים מתוך העשרים שלך ומי ינקה את החדרים.

<חיים סלמי: אתה מוציא את הפקידה מהנהלת החשבונות ואת החשבת של המלון ואת הסמנכ"ל, כולם עולים לנקות חדרים ואורחים עומדים.

<חיים סלמי: זו סיטואציה שלא מתרחשת פעם בשנה, היא מתרחשת כל שבוע.

<חיים סלמי: מה שתיארו כאן בפסח האחרון, אנחנו שלחנו מנהלי מלון עם מזומנים 'לכו חפשו עובדים בעיר, ברחוב, תביאו אותם לעבוד'.

<חיים סלמי: אין ידיים עובדות וזה הדלק שלנו, זה המנוע שמניע את הענף.

<חיים סלמי: היציבות הזאת שתיארנו כאן, כדי שנוכל לתת שירות ברמה גם הסודנים שיש היום זו לא רמת ניקיון, לא רמת שירות, לא רמת העבודה.

<חיים סלמי: הם יודעים שהם לא ממש צריכים להתאמץ כי אין להם תחליף.

<חיים סלמי: כשיבואו עובדים שיודעים שהם עובדים על אשרות, שידעו שאם הם לא טובים אנחנו מחזירים אותם ונקבל עובד אחר, אז יש רצינות בעבודה, יש איכות בעבודה ונדע לשרת יותר טוב.

<חיים סלמי: בסופו של דבר זה יתרום לעיר עצמה.

<חיים סלמי: זה מקור פרנסה מתיירות לעיר הזאת, זאת עיר שמתבססת על תיירות.

<חיים סלמי: תכלס, היום ראש העיר הוא יותר יושב ראש התאחדות המלונות מאשר ראש העיר.

מיכל רוזין: אני בטוחה שיש לו עוד הרבה צרות שלא קשורות רק למלונות.

מיכל רוזין: הערה למה שאתה אומר, שמעתי עדויות אחרות ושונות לגבי מה שאמר יואב בעניין העובדים הסודנים ואריתריאים שהיו עובדים נאמנים ועבדו טוב וזה שלקחו - - -

<קריאה: היו גם כאלה.

מיכל רוזין: אני חושבת שאחת הבעיות היא שלקחו את הוותיקים.

מיכל רוזין: קודם כל לקחו את אלה שהיו מעורים, עבדו מסודר במקום מסודר והשאירו את החדשים ולא - - -

<יואב בכר: הכי טובים שהיו מדרום סודן גם הם יצאו.

<חיים סלמי: הם באו לעבוד, לא באו לשחק.

<חיים סלמי: יש כאלה שבאו לנצל את הזכויות העודפות שנותנים לעובדים זרים במדינת ישראל ולא לעבוד.

<חיים סלמי: הראשונים שהגיעו באמת באו לעבוד, הם לא שיחקו אתנו, הם לא התחבאו לנו בזמן העבודה.

<חיים סלמי: באמת ראית אנשים שעבדו ואת הכסף שלחו לחו"ל בלי משחקים.

<חיים סלמי: הקבוצה השנייה שהגיעה שעברה את הגבולות הם חבר'ה שהגיעו לנצל, לצערנו הם כבר ידעו מה זה "קו לעובד" בישראל.

<חיים סלמי: .

מיכל רוזין: נאמרות פה כמה הכללות, אומרים את זה הרבה פעמים גם לגבי עובדים זרים.

מיכל רוזין: אגב, אומרים את זה גם על ישראלים.

מיכל רוזין: כשאני שומעת מעסיקים ישראלים על איך הישראלים מתייחסים למקום העבודה שלהם, אבל בואו נשאיר את זה.

מיכל רוזין: הכללות זה דבר מסוכן.

מיכל רוזין: שאלה לי אליך על אילת, דיברת על בדואים בים המלח.

מיכל רוזין: אני מבקשת לשאול האם באילת מועסקים בדואים והאם יש ערבים ישראלים שמועסקים?

מיכל רוזין: אני יודעת שעדיין יש מנהל מלון אחד ערבי במדינת ישראל, אותו נור שהוא גם חבר אישי, הוא דרוזי אני יודעת.

<חיים סלמי: הוא יותר אשכנזי מכולנו, בואו נשים את זה על השולחן, הוא חמד של בנאדם, באמת.

מיכל רוזין: אמרתי, גילוי נאות, הוא חבר ואני מכירה אותו.

מיכל רוזין: האם יש יותר?

מיכל רוזין: האם יש מנהלי מחלקות?

מיכל רוזין: מה המצב היום?

<חיים סלמי: בוודאי, יש מנהלי מחלקות.

<חיים סלמי: אני אוכל לומר שיש לי שני מנהלי מחלקות בים המלח, אחד מירושלים ואחד מהפזורה הבדואית.

<חיים סלמי: הם עובדים, יש מנהל מלון בים המלח שהוא ערבי ישראלי.

<חיים סלמי: חבר'ה על הכיפק.

<חיים סלמי: אין לנו בעיה אם הוא עובד ואיש מקצוע, אנחנו לא מונעים - - -

מיכל רוזין: אני שואלת, האם הם מגיעים לעבוד גם באילת?

<חיים סלמי: כן.

<חיים סלמי: יש ערבים ישראלים שעובדים באילת.

<חיים סלמי: לא קל להם בדיוק כמו שלחיפאי לא קל לעבור.

<חיים סלמי: בניגוד לאמריקאי שגר איפה שהוא עובד, אנחנו רוצים לעבוד איפה שאנחנו גרים.

<חיים סלמי: אני אוכל לומר שלפני כמה שנים כשהוציאו את העובדים הזרים אני אישית לקחתי את מנהלת כוח אדם ועשיתי סיבוב בקריית שמונה, טבריה ובכל הצפון.

<חיים סלמי: הגעתי למנהלי לשכות התעסוקה וביקשתי עובדים.

<חיים סלמי: היינו צריכים 20 עובדים וכל אחד בא והעריף עלי 'אלף תיקח'.

<חיים סלמי: אני לא רוצה אלף, אני רוצה עשרים.

<חיים סלמי: לא הצלחתי להביא אחד לאילת כי הם רוצים להישאר בצפון.

<חיים סלמי: זה לא יעזור כי גם הערבים הישראלים הם בדיוק עם אותה בעיה, הם לא שונים מאף אחד.

מיכל רוזין: ראש העיר, שמעת כאן הרבה מידע.

מאיר יצחק הלוי: לא הגעתי לישיבה, הגעתי לישיבה אחרת.

מאיר יצחק הלוי: אני חייב לומר שמה ששומעים כאן, את כחברת כנסת מבינה את עוצמת האתגרים שהעיר ניצבת מולם, בעיקר הדמוגרפים.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שיש כאן מטען של דברים מדהימים ונדבר על זה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו עיר מאוד פלורליסטית, אבל עדיין אנחנו רוצים להיות עיר עם רוב יהודי.

מאיר יצחק הלוי: גם זה חשוב לנו, בואו לא נשכח את העניין.

מאיר יצחק הלוי: ניגש לעצם הנושא.

מאיר יצחק הלוי: הנושא של הצורך בעובדים זרים קיים עשרות שנים.

מאיר יצחק הלוי: עד לפני מספר שנים העסק הזה עבד כמו שצריך.

מאיר יצחק הלוי: היו עובדים זרים, הדרכונים שלהם היו בבית המלון - - -

מיכל רוזין: מאיזו מדינה הם הגיעו?

<יואב בכר: מגאנה, ניגריה ובשלב מסוים גם מהודו, תאילנד, סרילנקה.

<חן סנדלון: מנפאל הגיעו הרבה.

מאיר יצחק הלוי: אני הייתי בתפקידי כאיש חינוך בעיר, ראינו אותם מסודר ומאורגן.

מאיר יצחק הלוי: הם הגיעו והם ידעו מתי הם חוזרים הביתה והכל היה בשליטה, הכול עבד והכול היה מסודר.

מאיר יצחק הלוי: קרו שני דברים במהלך 2006-2008 שלדעתי יצרו את הכאוס הנוכחי.

מאיר יצחק הלוי: הדבר האחד, "מבצע עובדה".

מאיר יצחק הלוי: כאן אני אגיד לחבריי המלונאים, באמת חבריי, אני חושב שבתוך המשא ומתן הם התנהלו לא נכון כי הם נטו למטה קסמים שהוא היה בלוף.

מאיר יצחק הלוי: זה גרם לכך שפספסו בעצם את התחזוקה הנכונה של העובדים.

מאיר יצחק הלוי: זו בעיה אחת.

מאיר יצחק הלוי: הבעיה השנייה, חדירת המסתננים הבלתי חוקיים שבעצם חתכה מהלך מאוד מתקדם שהובלנו כדי שיאפשרו אז מכסה של כ-1,500 עובדים.

מאיר יצחק הלוי: - - -

<יואב בכר: החידוש כל המכסה הקודמת.

מאיר יצחק הלוי: המכסה הקודמת, היינו מאוד קרובים.

מאיר יצחק הלוי: שירות התעסוקה בזמנו נתן גיבוי מלא לעניין.

מאיר יצחק הלוי: הדברים המדויקים, הפסקנו את המהלך המאוד מאוד מתקדם שהיינו בנושא העובדים הזרים.

מאיר יצחק הלוי: כתוצאה מנושא המסתננים היה לנו "טוב".

מאיר יצחק הלוי: אני אמרתי שזה טוב מדומה, יש לו משך חיים קצר.

מאיר יצחק הלוי: לצערי הרב מה שאמרתי קורה.

מאיר יצחק הלוי: עכשיו אנחנו מגיעים לחלופה שמבחינתי היא בררת מחדל.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר פה ואני מבקש את הסיוע שלך, לחזור למהלך שבו יש אחת ולתמיד תשובה שהיא תשובה רב-שנתית והיא לא איזה חאפ-לאפ כי המצב בירדן, אני לא רוצה שהוא יגיע כי אני בעד שעקבה תתפתח, אני מאמין שזה החיסון הגאו-פוליטי שלנו.

מאיר יצחק הלוי: אני מאמין בזה באמונה שלמה, אבל עדיין אנחנו חיים באזור שבהחלטה אחת יבוא המלך ויגיד 'חברים, אני עוצר את העניין'.

מאיר יצחק הלוי: כשנהייה עם 1,500 עובדים זה יהיה כאוס גדול.

מאיר יצחק הלוי: לכן מבחינתי זו בררת מחדל וצריך לחזור למהלך של התשובה הקבועה כפי שהיה עם העובד מגאנה, או מהודי ולא משנה מאיפה.

מאיר יצחק הלוי: זו ההצעה שלי לחברים.

<יואב בכר: אנחנו בעד, רק שאף אחד לא רוצה לשמוע אותנו.

מאיר יצחק הלוי: לכן אנחנו פה.

מאיר יצחק הלוי: יושבת ראש הוועדה מאוד אסרטיבית, תאמין לי, הייתי בוועדה הזאת כמה פעמים.

מאיר יצחק הלוי: בואו נתחיל במהלך ונתייחס לפתרון עקבה כפתרון זמני גם אם הוא יהיה תלת-שנתי.

מאיר יצחק הלוי: בואו נתחיל את המהלך.

מאיר יצחק הלוי: אני מבקש לציין שני דברים ואת המחלוקת שיש לי עם החברים.

מאיר יצחק הלוי: א', לגבי שאר העובדים, אני חושב שאנחנו צריכים להכיר במלונאות היום, או להוסיף את כל התחומים בענף המלונאות כעבודה מועדפת.

מאיר יצחק הלוי: זה מהלך משותף - - -

מיכל רוזין: מה זאת אומרת?

מיכל רוזין: תסביר.

מאיר יצחק הלוי: יש לחיילנו המשוחררים עבודה מועדפת בתחומים מסוימים ויש מקצועות שלא קיבלו את הסיווג של עבודה מועדפת.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שצריך להיאבק על כך שכל מה שהוא תיירותי, לא רק מלונאי.

מאיר יצחק הלוי: אגב, אני חושב שזה נכון לגבי מסעדות שגם להן צריך לתת את הפתרונות.

מאיר יצחק הלוי: כל מה שהוא תיירותי להכניס כעבודה מעודפת.

מאיר יצחק הלוי: צריך לעשות את זה ולצמצם פערים, זה לא ייתן את הפתרון.

מאיר יצחק הלוי: בתי, ירדן המקסימה, כשהיא השתחררה מהצבא לא יכולתי לשדל אותה ללכת לעבוד במטבח.

מאיר יצחק הלוי: היא הייתה מוכנה להיות פקידת קבלה - -

<קריאה: אגב, זו לא עבודה מועדפת.

מאיר יצחק הלוי: יפה.

מאיר יצחק הלוי: לא בכדי נקבתי בזה.

מאיר יצחק הלוי: הדבר השני, אין ספק, זה לא נושא הועדה, צריך לשדרג את ענף התיירות, לחזק את הענף.

מאיר יצחק הלוי: לקדם את האקדמיזציה סביבו, להפוך אותו כענף שמדבר גלורליזציה ולא הענף שיש היום, תסלחו לי, כי רואים לנגד עינינו את מדיח הכלים.

מאיר יצחק הלוי: בענף הזה יש שרשרת תפקידים מדהימה וצריך לדעת איך אנחנו משדרגים אותו כדי שיהיה ענף מרומם.

מאיר יצחק הלוי: בזמנו כדי להיות מלצר היית חייב לעבור הכשרה מסודרת.

מאיר יצחק הלוי: מלצר היה מקצוע מוכר עם סיווג מקצועי.

מאיר יצחק הלוי: משפט אחרון במחלוקת שיש לי עם החברים, אני לא פותח - - -

מיכל רוזין: אני חושבת שהמחלוקת היא עדינה.

מיכל רוזין: אני לא חושבת שיש מחלוקת.

מיכל רוזין: גם היו רוצים שיהיה להם - -

מאיר יצחק הלוי: אני איתם לגמרי.

מאיר יצחק הלוי: הם מקבלים תמיכה ואני משקיע הרבה מאוד מאמץ מול אמנון ומול החברים כדי לקדם את הפרויקט הזה, ונעשה את הכול.

מאיר יצחק הלוי: המחלוקת היחידה, נדון בה בבית ולא פה, לגבי האופן וצורת התעסוקה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו הצענו שהחברה הכלכלית שלנו תהייה הגורם שמעסיק.

מאיר יצחק הלוי: זאת, משום שחשבנו שזה יפתור הרבה בעיות.

מאיר יצחק הלוי: זה גורם מוסדי, מסודר, מבוקר, מאורגן.

מאיר יצחק הלוי: זאת הייתה הצעה שלנו שהבאתי אותה ליושב ראש.

מאיר יצחק הלוי: אני לא פותח כאן דיון - - -

מיכל רוזין: אני חייבת לומר, שעל פי הניסיון עם התאחדות בוני הארץ, יש לכך יתרון.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שיש לזה הרבה יתרונות.

מאיר יצחק הלוי: אני לא רוצה לפתוח את זה לדיון עכשיו.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו נדון בזה במקומות שצריך לדון.

<חיים סלמי: בבקשה, משפט אחד כתגובה.

<חיים סלמי: אמרתי את זה פעם אחת בישיבה הקודמת או קודמתה.

<חיים סלמי: בתגובה למה שאמר ראש העיר, הוא צודק ב-350% בקטע של גלורליזצייה וכל העניין של שדרוג הענף.

<חיים סלמי: המנהלים אצלנו, 80% מהזמן שלהם מתעסקים ב-20% של עובדי ניקיון.

<חיים סלמי: שפעם אחת יסדירו את זה ויתעסקו בפיתוח של העובדים הישראלים - - -

מיכל רוזין: בשירות ללקוח, את זה שכחתם בענף המלונאות.

<חיים אזולאי: אנחנו עוסקים בפיתוח הצוות.

<חיים אזולאי: אין להם זמן לזה, כי הם כל היום רודפים אחרי הזנב של עצמם.

<חיים אזולאי: זה דבר שיכול להיפתר ויכולים לצאת לדרך כמו שהייתה פעם לפני הרבה מאוד שנים.

<חיים אזולאי: לגבי עבודה מועדפת, אני חושב שמה שמאיר אומר זה נכון לטווח הארוך.

<חיים אזולאי: אני חושב שאנחנו צריכים לנסות להתרכז בנושא שלשמו התכנסנו היום והוא העובדים הירדנים, זה הנושא שעל הפרק.

<חיים אזולאי: להביא עוד עובדים זרים זה תהליך - - -

מיכל רוזין: אני לא חושבת שהוא אמר שהוא מתנגד להבאת ירדנים.

מיכל רוזין: הוא אומר שאתם תולים את כל יהבכם על - - -

<חיים סלמי: ממש לא.

מיכל רוזין: כרגע אנחנו לא יודעים אם ההסכם הזה יאושר.

מיכל רוזין: גם אם הוא יאושר, שמענו שיש יחסים בין המדינות שקשורים לא לענף המלונאות אלא למצבים פוליטיים ולכן החשש שלו.

מיכל רוזין: להבדיל מעובדים זרים יהיה קושי להביא את העובדים האלה או שזה ייעצר מסיבה כזאת או אחרת.

מיכל רוזין: הוא אומר 'תכינו גם תכנית גיבוי - - -

<חיים סלמי: בשנת 1996 הייתה וועדה קטנה שעשו באילת עם נציגי לשכת התעסוקה ועוד לפני כל המערכות הביומטריות ורשתיות.

<חיים סלמי: כבר אז הצענו להכשיר את העובדים הזרים שהיו ולאפשר להם לעבוד בישראל מקסימום שנתיים.

<חיים סלמי: לתת לכל מעסיק הקצאה ברורה לעובדים ספציפיים ובתום שנתיים משחררים אותם מהארץ ומביאים אחרים - - -

מיכל רוזין: שנתיים עד שהוא לומד את התפקיד ואז אתה - - -

<חיים סלמי: לא משנה.

<חיים סלמי: מחליפים אותם והם לא נשארים בארץ.

<חיים סלמי: כשמעסיק ידע שאם הוא קולט עובד שלא במסגרת האשרה שלו הוא נקנס ושהוא לא יוכל לקבל יותר העובדים.

<חיים סלמי: מן הסתם מעסיק כזה לא יעז להעסיק עובד לא חוקי, מה גם שהוא לא צריך כי יש לו את המכסה שלו.

<חיים סלמי: אותם עובדים שסיימו אין להם מה לעשות בישראל.

<חיים סלמי: רוב המעסיקים לא ירצו להעסיק אותם.

<חיים סלמי: הם יאלצו לעלות על המטוס שבוע, חודש מרגע שסיימו ושיחזרו למדינות מוצאם.

מיכל רוזין: יש מלונות שנסגרו בגלל מחסור עובדים, או שזה לא הגיע למצב הזה?

<קריאה: עמדו על הקצה.

<חן סנדלון: שלום.

<חן סנדלון: אני חן מנכ"ל מלונות פתאל ים המלח.

<חן סנדלון: מעסיק העיקרי בתחום המלונאות באזור, ארבעה מלונות, כ- 900 עובדים, כ-1,000 חדרים.

<חן סנדלון: אני מכיר מקרה שהוא לא בהכרח מאזור ים המלח, מלונות גדולים עצרו מכירת חדרים בתאריכים מסוימים כי לא היה מי שינקה את החדרים.

<חן סנדלון: לא היה.

<חן סנדלון: המלון עמד בתפוסה של 80% ואמר למרכז הזמנות 'לא לקבל'.

<חן סנדלון: אני מכיר מקרים של העברת קבוצות מירושלים שרצו לעבור עקב מצב הביטחוני, תיירים שרצו לעבור לים המלח ואחד מבתי המלון אמר שאי אפשר לקבל.

<חן סנדלון: שעה 19:00 ואין מי שינקה חדרים כי גם אותם חבר'ה מהפזורה בשעה 16:00 נוסעים ואוי ואבוי אם הם לא מגיעים הביתה.

<חן סנדלון: המצוקה היא אדירה.

<חן סנדלון: היום אנחנו לא מייצרים מלונאות, אנחנו במלחמה יומיומית האם יגיעו אנשים לעבודה, האם למסור את המלון בזמן.

<חן סנדלון: אין היום מנכ"ל מלון שלא עוסק בניקוי חדרים, בעזרה בפרוזדורים, בקומות ובהכוונה של הדבר מקרוב.

<חן סנדלון: ימי ראשון וחמישי כל הנהלת המלון מנוטרלת מעבודתה.

<חן סנדלון: כולם יד אחת להצלת משק הבית.

<חן סנדלון: האם הדבר הזה יצליח?

<חן סנדלון: כעת אני לא מדבר על איך אנחנו נראים בעיני התיירים - - -

מיכל רוזין: עזוב תיירים, בתור לקוחה ישראלית שחוותה לא פעם הגעה עם ילדים קטנים לבית מלון והמתנה במשך חמש-שש שעות להצליח לקבל חדר בחום היוקד של אילת.

מיכל רוזין: אתה לא יכול ללכת כי כל רגע אולי תקבל את החדר.

מיכל רוזין: בסופו של דבר זו פגיעה בענף המלונאות.

מיכל רוזין: אחר כך שואלים למה בורחים לחו"ל, למה הולכים למקומות אחרים.

<חיים סלמי: טלפון ראשון שאנחנו עושים בימי ראשון או חמישי בבוקר למלונות" חבר'ה, מה מצבכם?

<חיים סלמי: הגיעו כולם, כל העובדים הגיעו?

<חיים סלמי: איך התארגנת?

מיכל רוזין: אני מדברת על תקופות בהן הלחץ גבוה.

מיכל רוזין: יש לי הצעת חוק בעניין.

מיכל רוזין: כל הכבוד שעשו את זה וולונטרי.

מיכל רוזין: אני אבוא ללמוד מכם איך עשיתם את זה באילת.

מיכל רוזין: פרגנתי לך למרות מחלוקותינו בעבר.

מאיר יצחק הלוי: הכול בסדר.

מאיר יצחק הלוי: צריך להיות יותר יצירתיים.

מאיר יצחק הלוי: אני גם אזמין - - -

מיכל רוזין: אם יש הוגנות בסיסית, לא צריך חקיקה כל כך רבה.

מיכל רוזין: אבל, אין הוגנות בסיסית.

מאיר יצחק הלוי: כשתבואי לבקר, אקח אותך לעקבה כדי שתיראי.

מאיר יצחק הלוי: אני חייב ללכת, אני מודה לכם מאוד.

מיכל רוזין: תודה רבה לך.

מיכל רוזין: אני אשאל ותתייחס לכך.

מיכל רוזין: לפי מה שאני שומעת פה, השאלה אם עד פסח הדברים יתארגנו?

מיכל רוזין: פסח, קיץ, סוכות אלו התקופות העמוסות.

מיכל רוזין: מה שתיארתי נוגע לתקופות של לחץ שמגיעות משפחות עם ילדים.

<חן סנדלון: אנחנו נמצאים היום בקטסטרופה, זו פשוט קטסטרופה.

<חן סנדלון: אני מכיר גם את המצב באילת וגם הוא קטסטרופה.

<חן סנדלון: לא מסוגלים לתת את המלונאות שנתנו לפני 15 שנה או 20 שנה, בכלל מי דיבר אז על הדברים האלה.

<חן סנדלון: היום, כל ההתנהלות של בתי המלון היא סביב מחלקת משק הבית.

<חן סנדלון: אנחנו גם עושים, שוטפים כלים.

<חן סנדלון: אנחנו מבצעים סקרים טלפונים בכל החברות וסקרים בדואר אלקטרוני לשמוע שביעות רצון, לקבל תוצאות.

<חן סנדלון: כל הדבר הזה נע סביב ההערות של האורחים שמגיעים לבתי המלון, בסופו של דבר זה ניקיון, ניקיון, ניקיון.

<חן סנדלון: אנחנו נראים רע גם כלפי התיירים.

<חן סנדלון: כואב לראות את הנושא סביב התיירים.

<חן סנדלון: כל אחד מאתנו שיוצא לאירופה, יוצא למדינה אחרת רואה מה זה ניקיון בבתי מלון, אתה נכנס לחדר האמבטיה זה חדר האמבטיה - - -

<חיים סלמי: 20% מהעובדים שם אלו עובדים זרים, מהגרים.

<חן סנדלון: אצלנו, מה שנקרא דברים קטנים, כבר לא מתעסקים איתם כי רוצים לגמור את היום ואין אנשים ואין מי שימלא מקום.

<חן סנדלון: אין.

<חן סנדלון: פשוט אין.

<חן סנדלון: חובה שהנושא הזה יעלה לסדר היום וגם הירדנים לים המלח.

<חן סנדלון: שזה יעלה שוב לדיון.

<חן סנדלון: זה יכול לעשות שקט תעשייתי בים המלח.

<חן סנדלון: מספר אוטובוסים שמגיעים ביום, עושים את עבודת החדרנות, ניקיון במטבחים, עבודת ניקיון כללית, חוזרים בערב הביתה.

<חן סנדלון: פשוט יהיה נהדר ולא רק לנו, גם לחבר'ה מירדן.

<חן סנדלון: זה ייתן להם פרנסה נהדרת, סביבת עבודה נעימה.

<חן סנדלון: אנחנו אלופים בלתת לעובדים שלנו להרגיש הכי טוב שבעולם.

<חן סנדלון: אני חושב שזו תהייה הצלחה אדירה.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: יש מישהו שמבקש להוסיף?

מיכל רוזין: אני חושבת שהיה חשוב לשמוע על הנושא שהזה.

מיכל רוזין: מיוני-יולי התחלנו לדון בכך.

מיכל רוזין: שמחנו על החלטת הממשלה ורצינו להבין איפה הדברים עומדים ואיך הם מתקדמים ומה זה כולל.

מיכל רוזין: אני מבקשת לסכם.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש שני דברים שחשוב שאני אטפל בהם.

מיכל רוזין: כמובן שאשמח אם תסבו את תשומת ליבי לדברים נוספים.

מיכל רוזין: לגבי עובדים זרים אין ספק שיש פה החלטה כללית יותר.

מיכל רוזין: אני בספק אם יחליטו לפתוח את ענף המלונאות להבאת עובדים זרים.

מיכל רוזין: אני כן אפנה למשרד התיירות לגבי העלאת האגרה ל-25 שקלים.

מיכל רוזין: זה באמת, תסלחו לי, זה ניצול ציני של המעסיקים שנואשים כל כך לקבל עובדים.

מיכל רוזין: עוד כמה אלפים עבורם והעיקר שנצליח לגבות את המס הזה.

מיכל רוזין: אני אפנה על כך למשרד האוצר.

מיכל רוזין: אני מקווה מאוד שזה יגיע לוועדת כלכלה, לא בטוח כי אם הם תחת 'עובדים זרים' זה משפטית וזה לא מגיע בכלל לאישור.

מיכל רוזין: שר האוצר פשוט יכול לחתום על זה.

מיכל רוזין: זו בעיה ואנחנו נפנה בעניין הזה גם למשרד האוצר וגם למשרד התחבורה שאחראי על "רשת".

מיכל רוזין: אני מצרה על כך שלא נמצאים כאן ממשרד התיירות, הייתי שמחה לשמוע את עמדתם.

מיכל רוזין: אני מקווה לפנות יחד איתם, אם לא לבד בשם הועדה, למשרד הביטחון לגבי העסקת ירדנים בים המלח.

מיכל רוזין: אין לך תשובה עבורי, נכון?

מיכל רוזין: אני מבינה את עניין המרחק, את זה שלא רוצים שהם יסתובבו ואת עניין המעברים.

מיכל רוזין: עדיין נראה שאפשר לפתור את המצוקה לי כמו שעושים בענף הבניין ובענף החקלאות בעניין הסעות מאורגנות.

מיכל רוזין: אני יודעת שהמצוקה בים המלח היא גדולה, כמובן המצוקה באילת.

<חיים סלמי: יש מעבר גבול צמוד אלינו, רק שהוא לא מיועד לאנשים.

<חיים סלמי: לצבא יש מעבר גבול ב"נאות הככר", ממש שני מטר.

מיכל רוזין: אני טוענת, כשיש רצון יש יכולת.

מיכל רוזין: אנחנו נפנה ונבקש תשובות שהן מעבר לביטחוני.

מיכל רוזין: אנחנו מבקשים להבין אם יש צורך בהרחבת מעברים, אם יש צורך בהכשרת מעברים.

מיכל רוזין: בדיון בשבוע שעבר על הפלסטינים שמענו שמאחר והחליטו על הגדלת מספר הפלסטינים ישפרו וירחיבו את מעבר אייל.

מיכל רוזין: באותה מידה, אם רוצים להרחיב את הבאת הירדנים אפשר להרחיב ולשפר את המעברים ולתקצב.

מיכל רוזין: לא מספיק רק להחליט החלטות ממשלה, צריך לתקצב אותן בתקציב.

<שבתאי שי: הייתה העברת כספים, וועדת הכספים אישרה העברת כספים להקמת המבנה היביל הזה.

<שבתאי שי: אישרו להם 4 או 5 מיליון שקל לפני כמה שבועות.

מיכל רוזין: כאשר יש החלטת ממשלה היא מלווה בדרך כלל גם בהעברות תקציבים כדי לגבות אותן.

מיכל רוזין: אנחנו נבדוק את העניין הזה.

מיכל רוזין: אני מאוד מאוד מודה לכם.

מיכל רוזין: אם יש עוד דברים שיתעוררו נשמח לשמוע בהמשך דיווח.

מיכל רוזין: נשמח לעזור בדברים שיש צורך בעזרה.

מיכל רוזין: תודה רבה, הישיבה נעולה.