הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 168, 2014-12-10 09:00

אמנון כהן: בוקר טוב.

אמנון כהן: אני פותח את דיון הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

אמנון כהן: הנושא על סדר היום – עיכוב במתן תוצאות מבחני הסמיכה של הרבנות הראשית לישראל ומבחני הדיינים.

אמנון כהן: זו ישיבת מעקב.

אמנון כהן: בדיון הקודם אנחנו שמענו את מכלול הבעיות.

אמנון כהן: כל נושא המבחנים בנושא הסמכת הדיינים במדינת ישראל תופס תאוצה בשנים האחרונות ולמעשה המשרדים והרבנות הראשית לא נערכו על פי הצפי בשטח.

אמנון כהן: ביקשתי מהעוזר שלי שיעשה טבלה לגבי אקדמיה ולמידה בנושא הסמכת דיינים ברבנות הראשית – איך הדברים מתקיימים כדי שנדע פחות או יותר את התמונה.

אמנון כהן: יש דברים שאנחנו לא רוצים שיהיו אותו דבר, אבל בוודאי ישנם דברים רבים שבהשוואה זו נוכל ללמוד מה טוב ומתאים, דברים שנוכל להתאים גם להסמכה זו.

אמנון כהן: יש פה הרבה בעיות.

אמנון כהן: קיבלתי את מכתב מנכ"ל המשרד.

אמנון כהן: לפי המכתב אמנם התקדמנו כברת דרך ואנחנו רוצים לפתוח את הנושא במטרה שהדברים יהיו סבירים גם לגבי המבחנים והתשלום לגביהם, שנאמר שלא היה ערכי או לא היה מספיק טוב, או לא כיסה את העבודה ולכן נגרמו עיכובים גדולים.

אמנון כהן: בנוסף הייתה בעיה שלא היו מספיק דיינים.

אמנון כהן: הודיעו לנו שקולטים עוד 13 דיינים וברוך השם הבנתי שהם כבר נקלטו.

אמנון כהן: בדיון הקודם דיברה הגברת סיגלית פוני ואמרה שהיה חסר בתקציב סכום של חצי מיליון שקלים, נאמר לנו שהשלמתם גם את זה.

אמנון כהן: אתם הולכים לצמצם את הפערים, כך שגם הנבחנים החדשים ייכנסו לאותה מסגרת.

אמנון כהן: הרב מזרחי הבטיח שיינתנו שלושה חודשים לנושא מבחני הרבנות וכארבעה חודשים, עד ארבעה חודשים למבחנים של דיינים.

אמנון כהן: זו השאיפה שלנו פחות או יותר.

אמנון כהן: באקדמיה למעשה זה הרבה יותר קצר, שם מדובר בשבועיים לאקדמיה הרגילה ולגבי מבחנים מקצועיים, כמו רואי חשבון, אחיות וכדומה – מדובר בחודש ימים.

אמנון כהן: אנחנו בשאיפה שנגיע גם למועדים האלה.

אמנון כהן: תחילה ניתן את רשות הדיבור לכבוד סגן השר.

אמנון כהן: ראשית, אני רוצה להודות לך על זמנך היקר.

אמנון כהן: התחלתם לעשות עבודה רבה בתחומים רבים וראית לנכון לשים דגש גם בנושא הזה.

אמנון כהן: המנכ"ל המוכשר שלך הראה לנו שהתקדמנו באמת כברת דרך.

אמנון כהן: תוך כדי גילינו שהנבחנים גם לא מקבלים תשובות בזמן וגם לא יודעים את גובה הציון שקיבלו באחוזים.

אמנון כהן: באקדמיה יודעים.

אמנון כהן: נניח שקיבלת ציון 62 או 78, או 92 – לפי הציון אתה כבר יכול לפתוח את המחברת ולשבת עם המרצה.

אמנון כהן: זה טוב לנבחן, כי הוא רוצה לדעת באיזו סוגיה הוא צריך להתחזק – סוגיה ראשונה, סוגיה שנייה או שלישית.

אמנון כהן: פה אני לא יודע אם חילקם את זה.

אמנון כהן: הנבחן צריך לדעת איפה הוא עומד, כאמור בזמן סביר וגם מה עליו לחזק לפעם הבאה.

אמנון כהן: כל הנושא של מועדי ב' – אנחנו לא ראינו שזה קיים.

אמנון כהן: יש אילוצים – אולי אשתו הלכה ללדת באותו לילה, או שהוא גויס פתאום למילואים – למרות שהוא חרדי, אבל הוא עשה צבא וגייסו אותו או משהו דומה.

אמנון כהן: במקרים כאלה צריך לאפשר מועד ב' כמו שמקובל בכל אקדמיה וכמובן שצריך לפרסם מראש מתי יתקיים מועד א' ומתי יתקיים מועד ב'.

אמנון כהן: זה נושא חדש, דבר שטרם טיפלנו בו.

אמנון כהן: בכל מקרה, אלה דברים שלא קיימים.

אמנון כהן: אני אעבור על הדברים בצורה כללית.

אמנון כהן: דיברנו על הזמן של הנבחן שאותו אנחנו רוצים להסדר; בנושא הציון אנחנו רוצים לדעת לפי חלקים, שהציון יוסדר - 40% בנושא זה, 30% בנושא זה ו-10% בזה, ואז יידע הנבחן מה עליו לחזק; גם נושא התשלומים לפי מה שהבנתי טרם הוסדר.

אמנון כהן: לעתים מגיעים נבחנים שלא קיבלו אגרה לתשלום.

אמנון כהן: הנבחן מגיע למבחן, מקבל את האגרה במקום, כי בלי זה לא נותנים להיכנס לפי מה שהבנתי.

אמנון כהן: פעם היו נכנסים, נבחנים – אם עבר את המבחן – ישלם האגרה ואם לא עבר את המבחן?

אמנון כהן: הבנתי שסגרתם גם את הפינה הזאת וזה יפה מאד, אבל יחד עם זאת אנחנו רוצים שעניין האגרה יגיע אל הנבחן טרם הגעתו למקום, בצורת שובר שאותו יצטרך לשלם לפני הבחינה.

אמנון כהן: אז גם לגבי עניין זה אנחנו רוצים לדעת איך אתם מגיעים לנבחן ואיך הנבחן מגיע אליכם.

אמנון כהן: באקדמיה אפשר לעשות את זה דרך האינטרנט, אפשר גם לשלם דרך האינטרנט.

אמנון כהן: פה יש קושי.

אמנון כהן: נשמח להתעדכן איך הקשר נוצר קודם למבחן, שהרי איננו רוצים לבזבז את זמנו של הנבחן שמגיע בשעה 10:00 למבחן וצריך להיכנס בזמן.

אמנון כהן: כל נושא פרסום מועדי המבחנים – הנבחנים צריכים לדעת מראש.

אמנון כהן: נניח ליידע את הנבחנים שהמבחן הראשון בחודש אב ובחודש אלול או לפני אלול וכדומה – אלה המועדים ואלה הנושאים שתיבחנו עליהם בבחינה, כך שכל אחד יכין עצמו לבחינה.

אמנון כהן: גם התאריכים של המבחנים אינם קבועים מראש.

אמנון כהן: אומרים מתי שהוא יהיה.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לדעת, נניח חודש אב – בתאריך כך וכך, כך הנבחנים יוכלו להיערך.

אמנון כהן: ט"ו באב למשל זה תאריך טוב, יום חשוב.

אמנון כהן: יש לפרסם את המועד בזמן כדי שכל נבחן יידע להיערך לתאריך בזמן.

אמנון כהן: בנושא הסילבוס, תכנית הלימודים – יש שהנבחן יידע באיזה נושאים הוא אמור להיבחן, אם הוא עבר את השלב הראשון או את השנה הראשונה או את המבחנים הראשונים – איזה חומרים יהיו במבחנים הבאים שאותם הוא צריך ללמוד.

אמנון כהן: וכמו שציינתו, אם יש לו ערעור על הציון או אם הוא רוצה לראות את המבחן שלו עם אחד הדיינים, כי הבנתי ששני דיינים בוחנים אותו ובמקרה שדיין אחד מחליט שמבחינתו הוא עובר והדיין השני אומר שהוא לא עובר – צריך לאפשר לנבחן לראות את המבחן, לבדוק מה הבעיה ואז מחליטים ביחד – אם הוא עובר או לא עובר.

אמנון כהן: נושא הערעור כרגע לא על השולחן.

אמנון כהן: בנוסף, נושא ההפסקות.

אמנון כהן: הבנתי שהנבחנים יושבים 6 שעות ללא הפסקה.

אמנון כהן: אולי צריך לתת להם איזו רבע שעה לנשום אוויר.

אמנון כהן: אני מבין את מורכבות הנושא – שלא ידברו אחד עם השני ולא יעבירו חומר אחד לשני, אבל צריך לחשוב.

אמנון כהן: באקדמיה, בשוטף, במבחנים הקצרים של שעה וחצי וודאי שאין הפסקות, אבל בנושאים מקצועיים – כמו רואי חשבון שלהם יש מבחנים ארוכים או בנושא רפואה שגם להם יש מבחנים ארוכות – מעל 4 שעות, שם יש זמן להפסקה, לשתות כוס קפה, לנשום קצת אוויר, לקחת אולי שוקולד, הבן אדם כולו בלחץ.

אמנון כהן: צריך לחשוב איך עושים זאת באופן כזה שלא יעבירו חומרים.

אמנון כהן: אפשר למצוא דרך.

אמנון כהן: מבחינת התנאים הפיזיים, הבנתי שגם בעניין זה היו לנבחן בעבר בעיות.

אמנון כהן: הבנתי שאתם הולכים להסדיר את הנושא הזה וזה כבר מוסדר ויותר טוב.

אמנון כהן: בקבוק מים, כסא נוח, שולחן.

אמנון כהן: 6 שעות לשבת לא נוח זה לא אפשרי.

אמנון כהן: זה חלק מהריכוז של אותו תלמיד או אותו בחור שרוצה להיבחן.

אמנון כהן: דיברנו על אופן בדיקת המבחן והנחיות לבוחן.

אמנון כהן: אנחנו מבקשים לגבי הדיינים שיושבים כאן, צריך לדעת מה מצפים מהם, איזה סוג של בדיקה צריך לערוך.

אמנון כהן: הוא דיין, הוא יודע הכל, אבל אתם תתוו את המדיניות של מה לבדוק ואיך לחלק לפי אחוזים.

אמנון כהן: כך גם הנבחן, כשמחר יראה את המחברת שלו, שיידע את מה הוא צריך לחזק או לא.

אמנון כהן: זאת אומרת שגם הוא צריך לקבל איזו שהיא הנחיה – פעם אחת להדריך את החדשים שנבחרו, לשבת איתם, להדריך אותם.

אמנון כהן: תחליטו אתם אם הרבנות תדריך אותם, הרב מזרחי יושב שם ומנצח על התזמורת, שיידע איך להדריך אותם כך שבסופו של דבר נדע שכל הדבר הזה עובד.

אמנון כהן: אני אומר שוב, אנחנו התקדמנו כברת דרך.

אמנון כהן: בעבר אולי היו בודדים או עשרות תלמידים שבאו להיבחן ולכן אלתרו מקום.

אמנון כהן: ברוך השם, הנושא הזה תופס תאוצה גדולה.

אמנון כהן: יש התעוררות חשובה ואנחנו רוצים לתת כלים לכל אחד.

אמנון כהן: מי שבחר בדרך מסוימת - אנחנו כמדינה צריכים לתת לו את הכלים שיבוא וייבחן.

אמנון כהן: מחר יעבוד כדיין או לא יעבוד כדיין זה פחות חשוב.

אמנון כהן: חשוב שאת המסלול הזה הוא יעבור לא בדרך של עינוי.

אמנון כהן: אין עינוי דין.

אמנון כהן: שלא יהיה מצב שבן אדם לא יודע שנתיים מה המצב שלו, איפה הוא עומד.

אמנון כהן: בסוף הוא צריך להיבחן שוב ואחרי שנתיים הוא צריך לחזור על כל החומר מחדש.

אמנון כהן: בגדול, אלה הדברים.

אמנון כהן: יש לי עוד מספר דברים שאותם אעלה בהמשך הדיון.

אמנון כהן: נשמע את כבוד סגן השר.

אמנון כהן: אני שוב אומר יישר כוח על הפעילות וגם על כך שאתה מופיע, למרות שפיזרו כבר את הכנסת וכביכול כל אחד לא יודע איפה הוא יהיה, צריך להתפלל לטוב.

אמנון כהן: הקדוש ברוך יזכה כל אחד ואחד ועם ישראל יזכה במנהיגים ראויים שישרתו אותו נאמנה בכל אתר ואתר.

<קריאה: הכוהנים הם ראשונים במפלגה.

אמנון כהן: במפלגה זה לא הולך לפי כוהנים, אבל בסדר.

אמנון כהן: אנחנו סומכים על היושב בשמיים, במרומים שם.

אמנון כהן: הוא מושך בחוטים בסופו של דבר ואנחנו רוצים לסמוך שהעם יזכה.

אמנון כהן: בכבוד, כבוד הרב.

אלי בן-דהן: בוקר טוב אדוני.

אלי בן-דהן: בוקר טוב לכם.

אלי בן-דהן: קודם כל אני שמח, אדוני יושב הראש, על הדיון הזה.

אלי בן-דהן: אני חושב שהמצב שהיה קיים ברבות הראשית במערכת הבחינות, בהחלט צריך להודות, היה בלתי נסבל, מצב לא ראוי.

אלי בן-דהן: הנבחנים סבלו.

אלי בן-דהן: בסופו של דבר אנחנו כולנו אמונים על כבוד התורה.

אלי בן-דהן: זה לא היה כבוד התורה שתלמידי חכמים באים להיבחן וממתינים זמן רב לקבל את התוצאות.

אלי בן-דהן: כפי שאמרת, תנאים לא תנאים, רישום לא רישום, תשלומים בעייתיים.

אלי בן-דהן: המצב היה קטסטרופלי.

אלי בן-דהן: אני חושב שמאז שאנחנו נכנסנו למשרד, לקחנו על עצמנו לטפל בבעיה החמורה הזאת וקדמנו מאד מאד את הנושא, הזכרת חלק מהדברים.

אלי בן-דהן: גם הנושא של המידע שהזכרת, אנחנו שיפרנו מאד את מערכת המידע, את האינטרנט שבו אפשר לקבל תוצאות.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר שאני חושב שהרבנות הראשית זכתה כשהיא קיבלה את המעטפת של המשרד.

אלי בן-דהן: המשרד לשירותי דת הקדיש את מערכת המחשוב שלו כדי שהיא תסייע.

אלי בן-דהן: אנחנו הוספנו תקציבים, כפי שאתה יודע, מתקציבי המשרד לטובת מערכת הבחינות ונתנו את כל היכולות שאנחנו יכולים בזמן הקצר שהיה לנו, כדי שקודם כל נתחיל לתקן את השוטף ולגרום לכך שהדברים, כפי שהיו, יזרמו יותר טוב, יותר מהר.

אלי בן-דהן: היום יש שיפור גדול מאד במערכת הבחינות.

אלי בן-דהן: אבל אני אומר, אנחנו לא מסתפקים בכך.

אלי בן-דהן: זה היה שיפור לשלב הזה שאני קראתי לו "שלב החירום" או הטווח הקצר.

אלי בן-דהן: לטווח הארוך אנחנו הגענו למסקנה שהפתרון הטוב ביותר הוא שכל מערכת הניהול של הבחינות תעשה על ידי גוף חיצוני, לא על ידי המשרד.

אלי בן-דהן: בסך הכל עובדי מחלקת הבחינות ברבנות הראשית הם מספר מועט מאד של עובדים.

אלי בן-דהן: נציבות שירות המדינה לא הסכימה להגדיל את מספר העובדים.

אלי בן-דהן: צריך לזכור שמדובר באלפים רבים של נבחנים בתחומים שונים, בבחינות שונות, בסדר גודל של בין 6,000 ל-10,000 נבחנים בשנה, כשמספר העובדים לא גדל.

אלי בן-דהן: ולכן, ברור לנו שהפתרון לא יכול לבוא מתוך כוח האדם הקיים.

אלי בן-דהן: הכיוון שאנחנו הולכים אליו הוא להוציא החוצה את כל נושא ניהול הבחינה.

אלי בן-דהן: זאת אומרת, מהשלב של המועד, ההרשמה, התשלומים, המעקב אחרי העברת הבחינות לבוחנים, קבלתן חזרה, העלאת התוצאות לאינטרנט ולמענה הטלפוני – יש לנו גם מענה טלפוני חכם שאפשר לקבל תשובות.

אלי בן-דהן: את כל הדברים הללו – אנחנו עומדים – אני מקווה מאד, בעזרת השם, אם לא יהיו תקלות – בשבוע הבא ייצא מכרז למיקור חוץ.

אלי בן-דהן: המכרז היה אמור לצאת בתחילת השבוע הזה.

אלי בן-דהן: כבוד הרב הראשי ביקש לעיין במכרז ולהעיר עוד כמה הערות.

אלי בן-דהן: אנחנו העברנו את המכרז לרב הראשי.

אלי בן-דהן: אני מקווה מאד שנקבל את ההערות שלו בימים הקרובים.

אלי בן-דהן: בכל אופן, כרגע מבחינתנו הצפי הוא שבמהלך השבוע הבא יפורסם המכרז ואז - - -

אמנון כהן: לא הבנתי, מה יעשו במיקור החוץ?

אלי בן-דהן: הכל.

אלי בן-דהן: את כל ההליך המנהלי.

אמנון כהן: את הליך ההרשמה - - -

אלי בן-דהן: אני אסביר.

אמנון כהן: קבלת מידע – כתוב לי פה.

אמנון כהן: ארגון ימי הבחינה עצמה.

אלי בן-דהן: ארגון המקום שאמרת שלא ראוי.

אורי מקלב: מה יישאר במשרד?

אלי בן-דהן: הבוחנים.

אלי בן-דהן: הבוחנים עצמם יישארו רבנים שתבחר הרבנות הראשית לישראל.

אלי בן-דהן: אנחנו בזה לא נתערב וכמובן לא נתערב בחומר הלמידה ובתוצאות, למרות שגם לגבי זה אני אומר עוד רגע עוד כמה מילים.

אלי בן-דהן: התחום הניהולי ייעשה על ידי גוף חיצוני.

אלי בן-דהן: אגב, זה מקובל גם אצל לשכת עורכי הדין, גם אצל רואי החשבון.

אלי בן-דהן: יש חברות שמתמחות בתחום הזה.

אלי בן-דהן: הם יודעים מה המבחן והם עושים את כל הניהול.

אלי בן-דהן: נרשמים אצלם, גביית אגרה, כל התהליכים הניהוליים כולם, יעשו על ידי חברה שיש לה יותר כוח אדם.

אמנון כהן: קיבלתם תקציב למיקור חוץ?

אלי בן-דהן: אנחנו נמצא לזה תקציב.

אלי בן-דהן: אם לא נקבל תקציב מיוחד, נמצא את זה ממקורות המשרד.

אלי בן-דהן: הנושא יותר מדי חשוב מלהשאיר אותו ככה.

אלי בן-דהן: אני אמרתי את זה, זה בלתי נסבל.

אלי בן-דהן: זה לא יהיה ככה.

אלי בן-דהן: בכל אופן אני מקווה, כל עוד אני אשאר עוד כמה חודשים, אנחנו נעשה כל מאמץ שמיקור החוץ ייצא וחברה תזכה בעזרת השם ותתחיל לעבוד בצורה שונה לגמרי ממה שהיה עד היום.

אלי בן-דהן: אז זה השינוי לטווח הרחוק.

אלי בן-דהן: זה הדבר הגדול שאני מאמין שייצא בו זה התיקון הגדול ואז דברים יהיו ברמה אחרת לגמרי.

אלי בן-דהן: חברה יודעת שאם התוצאות לא יגיעו עד 90 יום – אז הם לא יקבלו שכר על זה.

אורי מקלב: כבוד הרב, אני לא מבין.

אורי מקלב: אז כל מה שאמר כעת יושב הראש, שיוסדר ככה ויתקדם ככה - כל זה יימחק והכל יעבור לידי חברה?

אמנון כהן: לא, לא יימחק, יעבור לניהול של מישהו אחר, בפיקוח שלהם.

אורי מקלב: כל מה שנעשה כבר - - -

אלי בן-דהן: מה זה מה שנעשה?

אורי מקלב: אין בזה שום תועלת או אין בזה שום המשכיות ועכשיו חברה שתצטרך עכשיו מחדש לקבוע את הזמנים, את המקומות, את המענה שיהיה דרכה.

אורי מקלב: זאת אומרת שכל מה שאמרנו עכשיו, שנראה שבאמת הייתה התקדמות מאד מאד טובה - - -

אלי בן-דהן: עדיין, עדיין, הרב.

אורי מקלב: אז כל זה יימחק ועכשיו תהיה החברה?

אלי בן-דהן: נו, מה לעשות?

אמנון כהן: זו הכוונה כרגע.

אלי בן-דהן: כן.

אורי מקלב: אז כמעט כל ההשקעה שהשקעת עכשיו כדי לשפר - - -

אלי בן-דהן: את זה השקענו בשוטף, כדי לתת פתרון מהיר.

אלי בן-דהן: עדיין אני אומר לך, שאני זה שאחראי על מה שקורה, עדיין המצב הוא לא טוב.

אלי בן-דהן: אם אתה חושב שהמצב טוב – הוא לא טוב.

אלי בן-דהן: אני אומר לך: המצב הוא לא טוב.

אורי מקלב: תבדוק לפני שאתה עושה את זה.

אורי מקלב: במשרד החינוך כשעשו מיקור חוץ בנושא של מבחנים לצורך קבלת השכלה במבחנים תורניים - נושא אשר נמצא על שולחן מבקר המדינה - התברר שיש אנשים ששנתיים לא קיבלו תשובות.

אורי מקלב: חברות חיצוניות נכנסו לעניין הזה ורק ההיבט המסחרי היה לנגד עיניהן.

אורי מקלב: אנשים לא קיבלו תשובות.

אורי מקלב: התברר שכל ההתנהלות לא הייתה רגילה, כפי שאנחנו רגילים בעוד חברות היום, חברת מרמנת ועוד מקומות כאלה שנותנים שירותי חוץ.

אורי מקלב: זה לא איזה פתרון קסם לכל הבעיות שיש.

אורי מקלב: הפתרון הזה שהעניין יוצא מהמשרד והמשרד אומר זה לא אנחנו זה החברה, אבל משם מתחילות הבעיות מחדש כשאין עם מי לדבר, איך לדבר.

אורי מקלב: הם קובעים לעצמם, הם מתנהלים לפי הצרכים שלהם, לפי כוח האדם שלהם, לפי הכדאיות שלהם.

אורי מקלב: מיקור החוץ לא נתן לנו פתרונות קסם ולא רק שלא נתנו פתרונות, הטענות המרכזיות שיש לנו של בירוקרטיה, של אטימות, של אין עם מי לדבר – חוזרות דווקא במיקור חוץ.

אמנון כהן: גם בביטוח הלאומי אותו דבר עם מיקור חוץ.

אורי מקלב: אנחנו צריכים שהכיס והלב יהיו באותו מקום.

אורי מקלב: שם יש להם כיס והלב נמצא במקום אחר.

אורי מקלב: אני רואה את כשאנחנו יושבים בוועדות שונות, והמחיר הוא בעיות הרבה יותר קשות ממה שהיו כשהעניין טופל במשרד עצמו.

אורי מקלב: במשרד יש כתובת, יש מענה.

אלי בן-דהן: אבל כבוד הרב כוח האדם לא מספיק.

אלי בן-דהן: אין.

אמנון כהן: כמה כוח אדם צריך?

אלי בן-דהן: הרבה יותר גדול.

אלי בן-דהן: אי אפשר.

אלי בן-דהן: מה, אתם לא מסתכלים על הנתונים?

אלי בן-דהן: בחינות לדיינות לוקח שנה וחצי שנתיים ועוד לא גמרנו?

אלי בן-דהן: מה?

אלי בן-דהן: סתם?

אמנון כהן: בגלל שלא היה כסף.

אמנון כהן: אז היו חסרים לך חצי מיליון שקלים והזרימו את זה.

<קריאה: אבל אם אתה משאיר את זה אצלך, הבעיה בדיינים הייתה הכשרת רבנים בוחנים.

<קריאה: על זה מדובר.

אמנון כהן: בואו נשמע את הדברים.

אמנון כהן: כמה יעלה מיקור חוץ?

אמנון כהן: יש תקציב?

אמנון כהן: אתה יוצא למכרז כרגע, כמה עולה מיקור חוץ?

אלי בן-דהן: בואו נראה מה החברות יציעו.

אלי בן-דהן: יש לנו הערכות.

אמנון כהן: מה האומדן?

אלי בן-דהן: יש אומדן.

אלי בן-דהן: אני לא זוכר את המספרים.

אמנון כהן: עם אותו אומדן נשב עם האוצר.

אמנון כהן: את אותו אומדן נביא אליך למשרד, לפעילות המשרד או לרבנות, אני לא יודע, אתם תחליטו איפה הכי טוב לכם.

אמנון כהן: צריך לבחון את זה שנה-שנתיים ולראות.

אמנון כהן: אם יוציאו את זה מהמשרד, יהיה קשה אחר כך להכניס את זה בחזרה.

אלי בן-דהן: אני לא יודע מה אתם רגילים, אבל אין דבר כזה.

אלי בן-דהן: זה לא שגר ושכח.

אלי בן-דהן: יש מכרז, המכרז הוא בשלב הראשון לשנה והמכרז ייבחן וייבדק.

אלי בן-דהן: יש אמות מידה מאד מאד נוקשות לחברה ואם הם לא יעמדו בהן הם לא יקבלו שכר.

אלי בן-דהן: אני לא מכיר אנשים במדינה הזאת שעובדים בחינם.

אלי בן-דהן: מי שעובד בחינם לא יצליח.

אלי בן-דהן: לחברה יש עניין להצליח לא פחות משלנו.

אמנון כהן: אבל יש לנו מקרים שהעניין לא היה מוצלח.

אלי בן-דהן: אני לא מכיר את המקרים, לא יודע על מה מדובר.

אלי בן-דהן: אני יכול להגיד שמבחינתנו אני לא רואה כרגע דרך אחרת.

אלי בן-דהן: הסיכוי שנקבל כוח אדם נוסף לטובת הבחינות, הוא שואף לאפס וחבל להתאמץ על כך, צריך כוח אדם הרבה יותר גדול.

אמנון כהן: שנייה, כבוד הרב, אני איתך, רק תסביר לי, אם זה הולך למיקור חוץ – זה עולה כסף וזה עולה יותר כסף, כי החברה צריכה גם להרוויח.

אמנון כהן: נניח שבמשרד אני מוסיף שלושה תקנים, ארבעה, חמישה – אתם תקבעו כמה – ואז אני יודע שהם עובדי המשרד ועם האגרה כל השאר מכוסה.

אמנון כהן: ברגע שהעלית את האגרה מ-250 ל-325 שקלים – וזה סביר, כי שני דיינים צריכים לשבת ולעשות את העבודה, זה מכסה את עצמו, הרי ערכו בדיקה כלכלית.

אמנון כהן: ברגע שאתה מוציא למיקור חוץ, אני כבר אומר לך שהסכום הזה יהיה כפול ויושת על הנבחן, כי האוצר בסוף לא ייתן לך כסף.

אמנון כהן: בסוף הנבחן ישלם 600 או 700 שקלים כדי להיבחן.

אמנון כהן: באיזה אנשים מדובר?

אמנון כהן: באנשים שאנחנו רוצים לעודד, אך הם לא ילמדו כי אין להם את הכסף.

אמנון כהן: הוא יקנה אוכל או ישלם 700 שקלים אגרה?

אמנון כהן: לכן צריך לראות.

אמנון כהן: אם אתה אומר שהאוצר מכסה, אז זה אותו כסף שהוא ייתן למיקור חוץ.

אמנון כהן: נלך ביחד, נעשה בדיקה ונגיד חברה, אתם רוצים לצאת למיקור חוץ?

אמנון כהן: זה עולה כסף.

אמנון כהן: אם אתה אומר לי שהכל מושת על האזרח, אז זה עוד מס.

אמנון כהן: אז בואו נדבר ברחל בתך הקטנה.

אמנון כהן: אם אתה אומר לי תשמע, זה עוד מס שיושת עליו, אין לי יכולת, לא נותנים לי תקנים – אז שהאדם שרוצה להיבחן ישלם.

אמנון כהן: אז גם באוניברסיטה שישלמו, אם אתה אומר ככה.

אמנון כהן: תגיד לי באיזה תקציב מדובר.

אמנון כהן: איך אתה יוצא למיקור חוץ?

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, כמה כסף מיועד למיקור חוץ וכמה כסף צריך לשלם?

<הראל גולדברג: אדוני יושב הראש, תרשה לי ברשותך להשיב על הנושא של העלות.

אמנון כהן: האוצר ישלם?

<הראל גולדברג: לגבי העלות, אנחנו ביקשנו לקבל אומדן מהחברה החיצונית שערכה עבורנו את המכרז.

<הראל גולדברג: מטבע הדברים זה לא יהיה נכון לפרוט כאן את האומדן, כי זה נתון עסקי-מסחרי שאנחנו לא רוצים לחשוף אותו בפני - - -

אמנון כהן: אני רוצה לשאול שאלה אחת.

אמנון כהן: על מי יגולגל הסכום שהולך למיקור החוץ?

אמנון כהן: אם תגיד לי שזה באותה אגרה והמקורות הפנימיים מכסים את זה, אתה יודע מה, זה עושה שכל.

אמנון כהן: אבל אם אתה אומר לי הוא מגיע לסכום כזה, אשר האגרה שעומדת כרגע על סכום של 325 שקלים – לא תכסה, האוצר לא ייתן לי ואז תשבו שוב ביחד עם האוצר והאוצר יחליט להעלות את האגרה ל-800 שקלים.

אמנון כהן: זה הכיוון?

<הראל גולדברג: שתי תשובות אני אשיב לך.

<הראל גולדברג: תשובה ראשונה, אנחנו קיבלנו אומדן.

<הראל גולדברג: כמובן שאי אפשר לפרוט אותו כאן.

אמנון כהן: אל תפרוט.

אמנון כהן: בגדול.

<הראל גולדברג: דרך אגב, אני אשמח להעביר לך אותו, ברשות סגן השר והמנכ"ל.

<הראל גולדברג: מטבע הדברים אי אפשר לומר אותו כאן.

<הראל גולדברג: הסכומים רחוקים מאד מהסכומים שאדוני יושב הראש ציין.

<הראל גולדברג: זה אחד.

<הראל גולדברג: שניים, בתוך המכרז עצמו - - -

אמנון כהן: שנייה, אתה אמרת רחוקים, זאת אומרת שיש משמעות שזה יהיה יותר מ-325 שקלים.

<הראל גולדברג: אני לא רוצה להיכנס לסכומים, זה לא יהיה נכון.

אלי בן-דהן: לא.

אלי בן-דהן: אתה אמרת 700 שקלים?

אמנון כהן: אני שואל.

אמנון כהן: רחוקים – זה אומר שזה מתקרב ל-330 שקלים?

אמנון כהן: ל-340 שקלים?

<הראל גולדברג: מהאומדן שקיבלנו זה רחוק מאד מאד מהסכומים שציינת.

<הראל גולדברג: אני לא רוצה, אדוני.

אמנון כהן: זה יושת על האזרח או על האוצר?

<הראל גולדברג: לגבי התשובה השנייה, אני חושב שהיא נותנת מענה גם לשאלה שהעלית.

<הראל גולדברג: בתוך המכרז עצמו בנינו שתי חלופות.

<הראל גולדברג: מכיוון שיצאנו מנקודת הנחה שבתוך המכרז הזה, חלק משמעותי מהעלויות – יכול להיות, יתכן – שהוא יהיה דווקא גביית הסכומים, כי זה מצריך מערך של גבייה, שמערך של אבטחת מידע ושינוע תשלומים – אנחנו יצרנו שתי חלופות במכרז.

<הראל גולדברג: החלופה הראשונה תהיה העברה למיקור חוץ של כל המערך, כולל הגבייה, כולל הארגון, רישום הבחינה עצמו, פרסום תוצאות.

<הראל גולדברג: חלופה שנייה – החצנת כל השירות.

<הראל גולדברג: כלומר, העברת הכל לקבלן, חוץ מהגבייה.

<הראל גולדברג: להשאיר את מערך הגבייה בתוך המשרד באמצעות שרת התשלומים הממשלתי.

<הראל גולדברג: את החלופה הזאת אנחנו השארנו בתוך המכרז לשיקול דעת בלעדי של המשרד, דווקא בגלל הסיבה שאדוני ציין.

<הראל גולדברג: כדי שאם ניווכח שאם באמת העלות של החצנת כל השירות תהיה גבוהה מדי – נוכל להותיר בידינו את הברירה להשאיר את החלק של הגבייה, שהוא החלק בעל העלות, בתוך המשרד ורק את יתר השירות – להעביר לקבלן החיצוני.

אמנון כהן: מי יקבע את הסכום של המבחן?

<הראל גולדברג: הסכום של המבחן ייקבע בחדר הזה או בחדר אחר של אחת מוועדות הכנסת, מכיוון שזו אגרה.

<הראל גולדברג: אגרה נקבעת על פי חוק.

<הראל גולדברג: יש חוק מסמיך.

אמנון כהן: מי קבע להעלאות את האגרה מסכום של 250 שקלים לסכום של 325 שקלים?

<הראל גולדברג: היום, כל עוד לא הייתה לנו הסמכה מסודרת, אנחנו קבענו את זה על פי תחשיב.

<הראל גולדברג: מבחינה משפטית זה לא דבר מופרך.

<הראל גולדברג: קבענו מבחינה משפטית שמכיוון שמדובר בשירות שאנחנו נותנים לנבחן, לא הגיוני שציבור משלם המיסים הישראלי יישא בתשלום לממן את הבחינות של הנבחנים.

<הראל גולדברג: לכן המשרד ערך תחשיב.

<הראל גולדברג: הוא ראה מה ההוצאות שלו על עריכת בחינות, כולל כל המרכיבים, כל הפרמטרים וגילמנו את זה בתוך תחשיב, את העלות של עריכת המבחן פר ראש, פר קפיטה – השתנו על הנבחן – יצאה 325 שקלים.

<הראל גולדברג: זה המצב הנוכחי.

אמנון כהן: זה אושר על ידי ועדת הכנסת או ועדת הפנים?

<הראל גולדברג: אז לא היה צורך.

<הראל גולדברג: היום יש לנו הסמכה מחוק ראשי והחוק עבר בקריאה שלישית, הכנסת אישרה אותו.

<הראל גולדברג: עם פרסום תוצאות המכרז נוכל לגבש אגרה, להביא אותה לאישורה של הכנסת.

אורי מקלב: אתם לא צריכים לעבור ועדת אגרות של האוצר כדי לקבוע?

אלי בן-דהן: גם.

אורי מקלב: וזה כולל התקנים של מה שאמר יושב הראש?

אורי מקלב: 325 שקלים זה כולל את התקנים?

<הראל גולדברג: סליחה?

אורי מקלב: כשאתה אומר 325 שקלים העלות פר נבחן, זה כולל תוספת של עוד ארבעה תקנים?

<הראל גולדברג: התחשיב מאד מורכב, הוא כולל הרבה פרמטרים בפנים.

<הראל גולדברג: אני לא יודע להגיד לך בדיוק, אם דווקא את העובד הזה או הזה.

אמנון כהן: כל התקורות בפנים.

<הראל גולדברג: כל התקורות, הכל הוא כולל בפנים.

<הראל גולדברג: זה התחשיב של היום.

אמנון כהן: אז אם אתה רוצה מיקור חוץ – זה צריך לעמוד באותן התקורות.

אמנון כהן: לא צריך לפרוץ שום דבר.

אמנון כהן: למה צריך לפרוץ?

<הראל גולדברג: אני לא אמרתי.

אמנון כהן: אתה אומר מחיר מטרה.

אמנון כהן: מחיר מטרה של מי שרוצה להיכנס למכרז – האגרה היא 325 שקלים כי אתם קבעתם, כאנשי מקצוע.

אמנון כהן: זה חשוב לי.

אורי מקלב: 325 שקלים והנחה על הסכום.

אמנון כהן: אני לא רוצה הנחה.

אמנון כהן: הוא אומר שזו העלות, אז זו העלות.

אמנון כהן: אני כמחוקק חשוב לי הנבחן.

אמנון כהן: אז הוא אומר על פי תחשיבים לא היה כדאי כי היו עיכובים, שגרמו לגירעון חצי מיליון שקלים.

אמנון כהן: הבנו את זה.

אמנון כהן: גם העבירו להם את חצי מיליון השקלים.

אמנון כהן: עבר.

אמנון כהן: עכשיו העלית תחשיב לפעם הבאה, על כל התקורות – 325 שקלים.

אמנון כהן: המכרז צריך להיות שזה יהיה המחיר גם עבור גוף מיקור החוץ.

אמנון כהן: עכשיו תתחיל לשחק מולי.

אמנון כהן: שהגוף לא יגיד נקבע מה יהיה אחר כך.

<הראל גולדברג: אני מתאר לעצמי שאדוני לא מתכוון שבמכרז נכתוב מה יהיה המחיר.

אמנון כהן: לא.

אמנון כהן: אדוני, אנחנו אנשי ציבור בסופו של דבר.

אמנון כהן: אתה מסתכל אולי על משהו אחר, אני מסתכל שהנבחן לא ישלם שקל אחד נוסף, אולי פחות.

אמנון כהן: המכרז יכול להיות מקסימום 325 שקלים.

אמנון כהן: עכשיו תביא לי 280 שקלים.

אמנון כהן: זה מה שצריך להיות והעודף יישאר אצלך במשרד.

<הראל גולדברג: המחיר שישלם נבחן יבוא לבקרת הבית הזה.

אמנון כהן: לא בקרה.

אמנון כהן: יש בקרה, זה המבחן.

<הראל גולדברג: לאישור, לא לבקרה.

אמנון כהן: אני סומך על התחשיב הכלכלי שעשיתם, גם זה צריך לעבור בקרה.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לבחון איך עשיתם את זה, ואם הכנסת לתוכו את כל התקורה של כל הסיפור הזה - - -

<הראל גולדברג: לא, לא הכנסנו תקורה.

<הראל גולדברג: מה זאת אומרת תקורה?

אמנון כהן: לא, אז מהתחלה.

אמנון כהן: עכשיו אני אגיד אחרת: הסכום בסך 325 שקלים לא מאושר.

אמנון כהן: אני דורש שוועדת כנסת פרלמנטארית תבחן את זה, תבדוק את כל התקורות, כולל תקורות הקשורות למיקור חוץ – את הכל צריך לבחון.

אמנון כהן: רק אחרי שיהיה לך מחיר מטרה – אתה יוצא למכרז עם מחיר מטרה.

אמנון כהן: לא אחר כך תקבע את האגרה על חשבון האזרח.

אמנון כהן: לא תטילו מיסים חדשים בדרך עקיפין על האזרח.

אמנון כהן: לא יהיה דבר כזה.

אמנון כהן: אתם תעשו תחשיבים מקצועיים, תבנו את התקרה המקסימאלית, תבואו לכנסת, תוכיחו לנו שזה המינימום או המקסימום שהגעתם אליו.

אמנון כהן: ברגע שנשת

אמנון כהן: כנע נאשר וזה יהיה מחיר מטרה למכרז, לא ייצא משהו אחר.

אמנון כהן: לא תשחק על גב האזרחים והוא יגיד לא מסכים, יהיה לך תוצאות עוד חצי שנה או עוד שנה תוצאות.

אמנון כהן: יבקשו שוב כסף והסכום יושת שוב על האזרח.

אמנון כהן: אני מכיר את המשחקים האלה.

אמנון כהן: אנחנו לא יומיים בכנסת, אתה מכיר אותנו.

אמנון כהן: לכן אני דורש כרגע שתפסיקו את זה.

אמנון כהן: מצדי אל תתנו.

<הראל גולדברג: טובתו של האזרח חשובה לנו לא פחות מכך.

אמנון כהן: רגע, לא מתקנים משהו עם עוול של משהו אחר.

אמנון כהן: מצדי אל תבחנו שום דבר, שיחכו עוד חודש-חודשיים, שיחכו עד אחרי הבחירות.

אמנון כהן: לא נוציא תקלה מידינו חס וחלילה.

אמנון כהן: לכן אם לא בחנתם וזה הכי חשוב האגרה – מה בסוף משלם האזרח.

אמנון כהן: אם אתה אומר שהגעתם לסכום של 325 שקלים, לא יודע מי בחן, אני צריך לבחון, גם אני כלכלן בעצמי, יודע לבחון.

אמנון כהן: תסביר לי איך הגעת לתחשיב הזה, אני רוצה לבחון את זה היטב.

אמנון כהן: מיקור חוץ רוצה לדעת מה מגיע לו.

אמנון כהן: בן אדם לא עובד בחינם.

אמנון כהן: על חשבון מי?

אמנון כהן: מסכן האברך הזה שיש לו שמונה-עשרה ילדים, הוא לא עובד כבר 10 שנים ולא יוכל להוציא את המבחן שלו?

אמנון כהן: לא.

אמנון כהן: לא תסחטו אותו יותר.

אמנון כהן: נגמר הסיפור הזה.

אמנון כהן: הדבר הזה לא יקום ולא יהיה.

<הראל גולדברג: אדוני יושב ראש, אני נדהם מהביטויים האלה.

<הראל גולדברג: תסחטו?

<הראל גולדברג: טובת האזרח חשובה לנו לא פחות מאדוני.

אמנון כהן: אז איך אתה אומר לא סגרת?

אמנון כהן: אבל לא סגרת את המחיר.

<הראל גולדברג: זה נתון.

<הראל גולדברג: אנחנו השגנו את כל מה שיכולנו.

<הראל גולדברג: קיבלנו אומדן, הצגנו חלופות במכרז, ערכנו תחשיבים.

<הראל גולדברג: טובת האזרח חשובה לנו לא פחות מאשר לך.

אמנון כהן: כמה ישלם אזרח, תגיד לי עכשיו.

<הראל גולדברג: אני לא יכול לומר את זה לפני מכרז.

אמנון כהן: הנה, כתבת פה 325 שקלים.

אלי בן-דהן: המחיר הזה 325 שקלים – זה טוב לך?

אמנון כהן: מה זה טוב לי?

אמנון כהן: צריך לבחון את זה.

אלי בן-דהן: אני שואל אותך.

אמנון כהן: ואם זה לא יעמוד בתקן?

אלי בן-דהן: אני אוסיף כסף.

אלי בן-דהן: מה אתה מוטרד?

אמנון כהן: אבל זה לא עובד ככה, חברה.

אמנון כהן: זה לא בנוי ככה.

אמנון כהן: הוא אומר, בסוף תשבו, תבדקו את העלויות ואז המחיר יעלה.

<הראל גולדברג: אדוני, אני לא אמרתי דבר כזה.

אמנון כהן: אתה אמרת קרוב לזה, אז מה זה אומר?

אמנון כהן: אנחנו מבינים בין השורות.

אמנון כהן: אנחנו לא משפטנים, אבל אנחנו מבינים בין השורות.

<הראל גולדברג: אז אדוני לא הבין.

אלי בן-דהן: עם כל הכבוד, במחילה מכבודך, זה המחיר כרגע.

אלי בן-דהן: אנחנו לא מתכוננים להגדיל את האגרה, זה המחיר.

אמנון כהן: למכרז?

אלי בן-דהן: למכרז, כן.

אלי בן-דהן: אם יהיה צורך, חסר כסף – אנחנו נדאג להביא את הכסף החסר.

אלי בן-דהן: בסדר?

אורי מקלב: אפשר להגיד מספר משפטים?

אורי מקלב: אדוני, יש לי ועדה שאני צריך לנהל, אז אני מתנצל.

אמנון כהן: תגיד, תגיד.

אורי מקלב: אני ממש מתנצל, אני צריך לנהל את ועדת חוקה.

אורי מקלב: קודם כל אני רוצה להודות לך, אדוני יושב הראש, שאתה מקיים את הישיבות.

אורי מקלב: הרבה ועדות ביטלו את הישיבות בציר הזה של פיזור הכנסת ובכל אופן אתה ממשיך.

אמנון כהן: זה נושא חשוב.

אמנון כהן: גם יישר כוח לסגן השר שבא לישיבה.

אמנון כהן: זה לא פשוט.

אורי מקלב: גם המלאכה שעשיתם, ועדת הביקורת יחד עם הביקורת והמשרד בנכונות משותפת לשנות את כל התהליך ובסופו של תהליך, בקצה, היו אלפי אזרחים, נבחנים שצריכים לקבל את השירות ולמענם שיפרתם באופן דרמטי את השירות, את התוצאות, את ההרגשה, את המתח – מספר דברים שהעליתם בצורה נכונה.

אורי מקלב: זה דבר שהיה אולי הצד המוזנח של המשרד, זה היה פחות חשוב והעליתם את הנושא ושיפרתם ושדרגתם את זה, ועל זה מגיע לכם ברכות.

אורי מקלב: כמו כולם גם אני קיבלתי את המסמך של המנכ"ל, מסמך מאד יפה שמציג את הביקורת שהייתה מול השיפורים שהיו.

אורי מקלב: עלו המחירים, יש גבייה, יש בדיקה קפדנית של הנבחנים, יש מעקב ובקרה – שיפור ניכר, יש את המידע – נבנה מאגר מידע כולל, יש משנה.

אורי מקלב: באינטרנט שופרה מערכת הקבלה.

אורי מקלב: אנחנו רואים שיפורים.

אורי מקלב: גם בתקציב אנחנו רואים שקיבלו חצי מיליון שקלים.

אורי מקלב: טיפלו בעניין מועדי הבחינות.

אורי מקלב: יש לוחות זמנים לבדיקה – על הכל מסומן V, משמע – יש שיפור.

אורי מקלב: יש שלושה דברים שעוד צריכים שיפור – שיפור אתר האינטרנט, שיפור המענה האנושי, בסדר.

אורי מקלב: אלה יעדים שאפשר לעמוד בהם.

אורי מקלב: רבותי, בוועדות הכנסת אנחנו עומדים מול אזרחים.

אורי מקלב: לא אתם הראשונים שהמצאתם את הגלגל הזה שנקרא הפרטה ומיקור חוץ.

אורי מקלב: תראה מה קורה בביטוח הלאומי שעשו מיקור חוץ לחלק, לא להכל, רק למוקד.

אורי מקלב: אתה לא יודע איזה שירות רע מקבלים ויש פרמטרים וכל המנהלים באים אלינו לוועדות שונות מהוועדה לפניות הציבור ועד לוועדה למען זכויות הילד ולמען האישה וכל הוועדות שדנות בזה.

אורי מקלב: הטענות שנשמעות שם – שעם כל מה שאנחנו עושים, עם פרמטרים כאלה ועם בדיקות כאלה ולהכניס את אנשי המשרד לתוך המוקד – אנחנו מקבלים שירות גרוע.

אורי מקלב: תבדוק את המקביל בנושא הזה, למשל במשרד החינוך, שיש בזה דברים מקבילים.

אורי מקלב: הם עושים את זה בצורה שוטפת, לא רק בתקופות בחירות – מרמנת לדוגמא.

אורי מקלב: אתה תראה עם איזה דברים בסיסיים אנחנו צריכים להתמודד, שהמשרד עצמו אומר שקשה לו להתמודד עם העניין הזה.

אורי מקלב: הוא מחליף, עושה מכרז חדש, למדנו, נשפר, היום אנחנו כבר יודעים מה לעשות.

אורי מקלב: קח את משרד הכלכלה לדוגמא, תראה מה קורה עם מעונות היום.

אורי מקלב: תראה מה שעשינו.

אורי מקלב: בגלל התנהלות קשה, שהמצב עוד היה יותר טוב מאשר במשרד הדתות, העבירו למיקור חוץ את עניין המעונות.

אורי מקלב: הייתה צריכה להיות תקופה מאד יפה של הרצה שנה אחת, עוד שנה.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים כבר בשנה השלישית של רישום דרך אותה חברה, שכבר הולך להיות מכרז חדש ואתה לא יודע מה שקורה עם ההורים.

אורי מקלב: ההורים לא מקבלים דירוג גם שלושת רבעי שנה אחר כך.

אורי מקלב: אלף ואחד תירוצים.

אורי מקלב: אנשים שולחים פקסים, אומרים להם זה מישהו אחר.

אורי מקלב: אתה לא יודע למה אתה נכנס.

אורי מקלב: אם אתה חושב שאתה תיתן פתרון קסם, אתה לא יודע מה מחכה לך עם מיקור החוץ.

אורי מקלב: זה לא שאתה לוקח חברה שתעשה את הרישום ותערוך את המבחנים, היא תמצא את המקום, היא תגבה את הכסף, היא תיתן מועדים.

אורי מקלב: זה נדמה – אנחנו עוד רחוקים מאד מהעניין הזה.

אורי מקלב: אני אומר לך שוב, אמרתי את זה קודם כקריאת ביניים.

<ליאורה שמעוני: הם בחנו את זה.

<ליאורה שמעוני: ההחלטה היא לצורך הקמת המערך.

אלי בן-דהן: סליחה, אם היום, אחרי מועד הבחינה, הבחינות עצמן נמסרות לבוחן שלושה-ארבעה חודשים לאחר מכן, זה אומר משהו.

אלי בן-דהן: זו בעיה.

אורי מקלב: צריך לשפר את זה.

אלי בן-דהן: אבל בשביל זה צריך כוח אדם.

אורי מקלב: יש 13 דיינים, בוחנים, רבנים שהכשרת עכשיו.

אלי בן-דהן: אני עוד לא נכנסתי לעניין.

אורי מקלב: הרי את זה לא תיתן למיקור החוץ.

אלי בן-דהן: בוודאי שלא.

אורי מקלב: אז אתה צריך לשפר את זה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לעזור.

אורי מקלב: אין לי עניין אחר.

אמנון כהן: הבעיה לא הייתה שם, סגן השר.

אמנון כהן: הבעיה לא הייתה ברישום או בארגון - - -

אלי בן-דהן: בוודאי שכן.

אמנון כהן: נכון, אבל הבעיה היותר גדולה היא שלא היו מוכנים, לא היו דיינים ולא היה גם תקציב לשלם להם, דבר שעיכב הכלל.

<ליאורה שמעוני: הרישום היה בעייתי.

<ליאורה שמעוני: היו בעיות.

אלי בן-דהן: הרישום בעייתי.

אמנון כהן: אבל את זה כבר שיפרת בלי מיקור חוץ.

אמנון כהן: את זה כבר שיפר המנכ"ל.

אמנון כהן: יש לך מנכ"ל מוכשר שכבר שינה את זה, לא צריך מיקור חוץ.

אמנון כהן: גם האגרות שמשולמות היום נכנסות לקופה שלכם, הכל מסודר, הכל טוב.

אמנון כהן: לא צריך.

אמנון כהן: אני חושש מאד ממיקור חוץ כי יש לנו ניסיון מר, מר מאד מהדברים האלה.

אמנון כהן: מאד מר, ובסוף האזרח גם משלם יותר ושירות הוא בכלל לא מקבל.

אמנון כהן: דיברת על מענה טלפוני?

אמנון כהן: לא מדברים איתו אחר כך.

אמנון כהן: אתה אומר שאתה בודק לפי מבחנים, אבל לא תדע דבר לגבי פניות הציבור ואנחנו נקבל פניות ציבור מחר.

אמנון כהן: כל הדיינים יפנו לחברי הכנסת – אדוני, הנה, לא חוזרים אלי, אני כבר 80 פעם מתקשר ואף אחד לא עונה.

<ליאורה שמעוני: השאלה היא אם באמת במכרז נקבעו תקני איכות.

אמנון כהן: אפשר לראות את המכרז?

אמנון כהן: תעביר לנו ונבחן את המכרז.

אמנון כהן: גם את המחיר אני רוצה לראות, מחיר המטרה שכתבת, מי בוחן, על מי זה יושת, איזה קנס הוא מקבל אם לא עמד ביעדים.

אמנון כהן: אני רוצה לראות.

אורי מקלב: חברות בעלות ניסיון כתבו את המכרז, שמו מדדי איכות, בקרה ויעדים וזמני מענה.

אורי מקלב: אז על הכל מתבגרים.

אורי מקלב: אז עונים ואחרי זה סוגרים והוא אומר – תשלח את זה.

אורי מקלב: אתה שולח את המסמך שחסר לך, אך אתה כבר לא יכול לדבר עם אותו פקיד – אם הוא בכלל קיבל את המסמך ששלחת אם לאו.

אורי מקלב: אין גם אפשרות לענות לך, משום שהפקס נמצא במקום אחר, שהרי היא לא מקבלת את המסמך.

אורי מקלב: אני יכול לספר לכם כל כך הרבה סיפורים.

<ליאורה שמעוני: כן, אבל עם כל הכבוד, זה לא אומר עדיין שאם יעשו את זה לא במיקור חוץ זה יהיה יותר טוב.

אלי בן-דהן: זו מציאות קיימת והיא לא טובה.

אורי מקלב: אני אמרתי את זה בקריאת ביניים ואולי לא שמעו.

אורי מקלב: אמרתי שאנחנו נמצאים בחודש כסלו.

אורי מקלב: אנחנו לא יכולים להפריד בין הכיס ללב, כי ייצא משהו לא יעיל ובסופו של דבר הוא לא ייתן את המענה המקיף.

אורי מקלב: השיפורים הם אצלך, קרוב אליך.

אורי מקלב: לנגד עיניך עומדת לא רק השאלה הכלכלית ואני אומר לך שהמשרד יהיה עסוק מול החברה לא פחות, גם ראשי המשרד, גם המנכ"ל, גם אתה כסגן שר, לא פחות מאשר אתה עסוק היום.

אורי מקלב: האחראית במשרד הכלכלה על נושא מעונות היום אומרת שפעם בשבוע היא נמצאת יום שלם בטבריה, איפה שנמצא המרכז שלהם כדי לעקוב אחרי הדברים.

אורי מקלב: זה לא נגמר.

אורי מקלב: אם הם חושבים שהם לקחו חברה ובזה פתרו את כל הבעיות, זה לא כך.

אורי מקלב: הם רק הוסיפו לעצמם עוד בעיות.

אורי מקלב: יש להם גם את הבעיות שכל היום הם צריכים להתעסק עם זה וגם אין להם מענה והם יודעים שהשיקולים הכלכליים של החברה שזכתה במכרז, מול הצרכים של המשרד – לא עומדים בעין אחת וקשה להם לרכז אותם ולהביא את התוצאות המיוחלות.

אלי בן-דהן: אני מוכן לשמוע את ההערות ואשמח לשמוע עוד הערות, אך אני רוצה שהדברים יהיו ברורים: אנחנו נצא למכרז כי אין דרך אחרת.

אלי בן-דהן: הביקורות פה הן נחמדות, נעימות וטובות, אבל את הביקורת מהאברכים אני מקבל ואני אחראי עליהם ועם כל הכבוד, אף אחד מכם פה לא אחראי לענות לאנשים, אברכים מסכנים שממתינים חודשים רבים ולא עונים להם בטלפון ולא עונים להם באינטרנט והם לא מקבלים תשובות וצריכים להגיע אלי, שאני אתערב כדי שיקבלו תשובות.

אלי בן-דהן: זה לא יקרה.

אמנון כהן: אבל גם לא יענו להם גם שם.

אלי בן-דהן: אמנון, אני אומר לך.

אלי בן-דהן: אני הייתי מנכ"ל 21 שנה, אני אומר לך שכל מכרז שלי שיצא, הייתה עליו בקרה מדהימה ולא נפלנו במכרזים.

אמנון כהן: מי יבקר פה?

אלי בן-דהן: יש מנכ"ל ותעשה העבודה.

אלי בן-דהן: אם עובדים נכון ואם עובדים כראוי – אז אין סיבה שלא.

אמנון כהן: תחדד את עניין האגרה.

אלי בן-דהן: אני אמרתי, אנחנו לא מתכננים להעלות את האגרה.

אלי בן-דהן: האגרה, זה המחיר שלה, זה כרגע מה שיישאר ואם יצטרכו להוסיף עוד כסף – אנחנו נוסיף עוד כסף, אבל נדאג שאזרחים יקבלו שירות כראוי.

אמנון כהן: המנכ"ל, בבקשה.

<אלחנן גלט: אני רק רוצה לחדד לפורום הזה את הנושאים שחלקם נכתבו במכתב ואני מבקש לתת להם את החידוד הנכון.

<אלחנן גלט: מצד אחד ביקשנו במכתב להציג בפני הוועדה והדברים כבר קיבלו ביטוי בדברי יושב הראש ותודה רבה על כך.

<אלחנן גלט: את בעיות העבר, שהיו מאד מאד קשות, אנחנו שמחים לבשר היום שטיפלנו בזה.

<אלחנן גלט: הוצאנו על ידי בחירת דיינים ובודקים חדשים, על ידי גבייה כמו שצריך.

<אלחנן גלט: נושא העבר וגם נושא ההווה בסך הכל, בזכות עבודה מאומצת של עובדי המשרד לשירותי דת, בשיתוף פעולה עם עובדי הרבנות – היום מתנהל בצורה יעילה וטובה, אבל הצורך במיקור חוץ בעינינו הוא חד משמעי.

<אלחנן גלט: בהינתן שהטיפול השוטף הזה חייב מאמץ בלתי סביר כדי לנסות לתקן את העוולות שהיו בעבר, הדרך הנכונה שנראית לנו שתאפשר שירות, כאשר השירות לאזרח הוא בראש מעיינינו, ומדובר ב-10,000 נבחנים בשנה ויותר מכך.

<אלחנן גלט: אם מוסיפים גם את נבחני הכשרות – אנחנו מגיעים ל-12,000 נבחנים והדבר הזה מחייב את החלוקה של מיקור חוץ של חברה שתעשה את העבודה המנהלית השוטפת, יחד עם בקרה מקצועית של מחלקת הבחינות, של עובדי החברה, המשרד והחשבות.

<אלחנן גלט: ככל שאחד מהמרכיבים האלה יהיה חסר, באמת אנחנו עלולים למצוא את עצמנו בניהול לא טוב של המצב, אבל ככל שאנחנו נדע להוציא מהניהול השוטף של המשרד ושל הרבנות את עבודת הגבייה, שיש חברות מקצועיות שטובות בזה, שיש במערכת החוק - - -

אמנון כהן: הגבייה תהיה אצלם?

<אלחנן גלט: כפי שהודגש פה על ידי היועץ המשפטי, כדי לשים לב למחיר המבחן, אפשרנו במכרז - וכפי שביקשת אנחנו נעביר לך את המכרז עצמו – אפשרנו שתי חלופות לאפשרות האחת שהגבייה תעשה דרך מערך הגבייה הממשלתי או דרך גבייה חיצונית וההחלטה לגבי החלופות האלה תעשה לפי התוצאות של המכרז והעלות.

<אלחנן גלט: נושא העלות למבחן זה בראש מעיינינו ממש.

<אלחנן גלט: אנחנו מבינים היטב גם שנבחן לא ניגש למבחן אחד בלבד אלא ניגש למספר מבחנים, כך שאנחנו עושים גם את הכפולות האלה בחלוקה לשנים, לאותו אברך שצריך לעמוד במבחן.

<אלחנן גלט: זה עומד בראש מעיינינו ורוח הדיון שהייתה פה קודם – אסור שתיתפס כאילו שזה לא מה שמטריד אותנו.

<אלחנן גלט: זה מטריד אותנו מראש, אבל מצד שני השירות לאזרח הזה, השירות לנבחן, חייב להיות מהיר, מקצועי, ממוחשב – החל מהרישום וכלה בתוצאות.

<אלחנן גלט: הדרך לעשות את זה היא רק על ידי הוצאת השוטף לחברה חיצונית וצוות בקרה מקצועי, מיומן, שנמצא עם יד על הדופק, כדי לוודא זאת בסופו של דבר.

<אלחנן גלט: אנחנו גם צריכים לשפר יותר את מערכת המחשוב ואת מערכת המענה וזה נראה לנו המינון הנכון של הפתרון העתידי.

<אלחנן גלט: העבר נפתר, ההווה מטופל היום במאמץ גדול מאד של המשרד, לאור התלונות הרבות שקיבלנו.

<אלחנן גלט: אני חושב שהוועדה לענייני ביקורת המדינה צריכה לרשום לעצמה, כפי שהיא רשמה בישיבה הקודמת, שהנושאים האלה טופלו בצורה מאד מאד מקסימאלית ורגועה והפתרון הנכון עכשיו הוא מיקור החוץ, שייתן מענה עתידי, מקצועי יותר – כפי שראויים כל אברכי הישיבות והמוסדות שלומדים למבחן הזה.

<אלחנן גלט: זה מה שיהיה בעזרת מיקור חוץ ובקרה של המשרד לשירותי דת.

אמנון כהן: כל השאלות שלנו על זמנים, פרסומים וכו', מי יענה?

<אלחנן גלט: יש לי את התשובות לחלק מהשאלות ששאלת בהתחלה.

<אלחנן גלט: עם כל ההערכה למבחנים אקדמאיים כאלה ואחרים, בואו נשווה את זה למבחני הסמכה לסיעוד או מבחני הסמכה ללשכת עורכי הדין.

<אלחנן גלט: אין בלשכת עורכי הדין עיון במבחנים.

<אלחנן גלט: זה לא נכון.

<אלחנן גלט: ההשוואה צריכה להיות לדבר רלבנטי.

<אלחנן גלט: בלשכת עורכי הדין אין אפשרות לעבור על המבחן.

<אלחנן גלט: גם כאן אנחנו נותנים מראש שני בוחנים שבודקים את המבחן כדי לפתור את הבעיה הזאת.

<אלחנן גלט: גם כשיש פער בין שניהם – אנחנו נותנים אפשרות לבודק שלישי לבדוק האם יש פער, כך שכל הפרמטרים האלה כבר נלקחו בחשבון, כדי שזה יהיה הגון וראוי.

אמנון כהן: לגבי הנבחן – איך הוא יידע באיזה חלק הוא חלש או חזק?

אמנון כהן: הוא לא יידע?

<אלחנן גלט: בדרך כלל הם יודעים במה הם חלשים, אני מוכרח להודות.

אלי בן-דהן: קודם כל השאלה היא טובה.

אלי בן-דהן: בזה צריך לבדוק עם הבוחנים, עם הרבנות הראשית.

אלי בן-דהן: אני אומר לך ואני יודע שאני חלוק, בעניין הזה דעתי שונה מדעתה של הרבנות הראשית.

אלי בן-דהן: אני למשל מתנגד לכך שדיין בכהונה יהיה בצוות הבוחנים.

אלי בן-דהן: אני אמרתי את זה חד משמעית לרבנים הראשיים.

אלי בן-דהן: דיין בכהונה לא יכול להיות בוחן.

אלי בן-דהן: אין לו זמן.

אלי בן-דהן: אבל לא.

אלי בן-דהן: מה לעשות?

אלי בן-דהן: הרבנים הראשיים הם שקובעים ואני רק יכול לתת עצות.

אלי בן-דהן: לא שומעים לי – אז לא שומעים.

אלי בן-דהן: אני אגיד לך את האמת, אני גם חושב שהמחברת צריכה להיות מוחזרת לנבחן, כדי שנבחן יוכל לדעת במה הוא טוב ובמה הוא לא טוב.

אלי בן-דהן: הרבנות הראשית חושבת אחרת, היא אחראית על זה, לא אני.

אמנון כהן: תיכף נשאל אותם.

אלי בן-דהן: בסדר, אני רק אומר שזו דעתי האישית.

אלי בן-דהן: אני לא בא לכפות את דעתי.

<אלחנן גלט: ההערות כאן נרשמו ויובאו לדיון.

אמנון כהן: מה עם פרסומים וכל הסיפור הזה?

<אלחנן גלט: תהיה על זה הקפדה גדולה מאד.

<אלחנן גלט: גם היום יש דרישה וחתימה עם כל בוחן, גם על מבחני הרבנות, גם מבחני הדיינות – שהוא חייב להחזיר את זה במועד סביר, כך שתוך חודשיים אנחנו נקבל את התשובות ותוך 90 יום, גם כיום הנבחן יקבל את התוצאות ובמיקור חוץ גם זה נלקח בחשבון.

<אלחנן גלט: לגבי השאלות המנהליות, הצודקות, לגבי נעימות המבחן, של מקום ראוי, של הפסקה בין המבחנים, אלה הערות שנשמעו ויילקחו בחשבון גם בבניית המבחנים בעתיד, כך שהדברים האלה הם בהחלט במקומם.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: הרבנות הראשית, הרב רפאל מזרחי, בבקשה.

אמנון כהן: יש לך תשובות ואנחנו גם רוצים למקד אותך לגבי הדברים שאנחנו כוועדה רוצים לדעת.

אמנון כהן: לגבי המבחנים, אם אפשר יהיה לקטלג אותם על פי נושאים ואז יהיו גם אחוזים לפי נושא, על פי בחינה שהוא עשה.

אמנון כהן: הרי אתם למעשה הם הבוחנים, האנשים שלכם, הדיינים בוחנים ואנחנו רוצים לדעת אם בסוף התהליך, נבחן שנניח קיבל את הציון 62 והוא רוצה לשפר את הציון שלו – מבקש לדעת באיזו סוגיה הוא פחות בקיא או פחות יודע, כדי לחזק זאת.

אמנון כהן: האם אתם הולכים לעשות איזה שהוא שדרוג בעניין הזה, אולי לחלק את הבחינה לפי חלקים ולתת הדרכה לדיינים לגבי אופן הבדיקה ומה אתם מצפים מהם כך שתישמר אחידות.

אמנון כהן: גם מבחינת הבדיקה.

אמנון כהן: יש שני דיינים ונניח שיש ויכוח ביניהם או שיש פער ביניהם בתוצאות, אז יש דיין שלישי שבודק.

אלי בן-דהן: יש כבר היום מבחנים שמיד נבדקים על ידי שלושה.

אלי בן-דהן: זה קיים.

אמנון כהן: גם את זה צריך, אבל חבל על הזמן, שלא יהיו כפילויות.

אלי בן-דהן: יש היום שלושה בוחנים כל מבחן בדיינות.

אלי בן-דהן: שלושה זה המון.

אלי בן-דהן: אין לזה הקבלה בשום מערכת אחרת וזה דבר שהרבנות הציבה, לא אנחנו.

<הראל גולדברג: זה רק בדיינות.

אלי בן-דהן: אבל זה המון.

אלי בן-דהן: בואו נציג את התמונה שכולם ידעו – זה יוצר את אחד הקשיים הגדולים שאין לי שום השפעה על זה.

אמנון כהן: אכן, הרב מזרחי, אם שלושה אנשים בוחנים אותו מבחן, אולי יש פה שיקול דעת רבני-דתי שאני לא יכול להבין אותו, אבל אתה תסביר לנו.

אמנון כהן: אם זה שיקול דעת של הרבנים – אנחנו מקבלים, רק צריך לדעת שזה מייקר את העניין.

אמנון כהן: שלושה אנשים שצריכים לשלם להם על הזמן וגם האגרה מושתת בסוף על הנבחן.

אמנון כהן: כבוד סגן השר אמר שבמיקור החוץ הוא ישתדל מאד, כך שהמסגרת הזאת לא תיפרץ.

אמנון כהן: אם חס וחלילה תהיה איזו שהיא פרצה, הם יספגו את זה מבחינת המשרד.

אמנון כהן: מבחינה מקצועית, אני מבקש שתגיד לי האם 13 הדיינים נבחרו?

<רפאל מזרחי: כן, כן, 12 דיינים.

אמנון כהן: ולגבי כפל העבודה שלהם, הזמינות שלהם.

אמנון כהן: אנחנו יודעים שבבתי הדין יש גם הרבה מאד תיקים שבהם באים מספר שעות מועט.

אמנון כהן: גם על זה יש לנו דו"ח ביקורת של המבקר המדינה, שהם לא באים הרבה שעות, כי לפעמים גם מרוחקים ממקום ואז באים לדון רק בשניים-שלושה תיקים והתיקים נערמים.

אמנון כהן: גם שם יש להם קושי ועכשיו אתה בא ואומר להם תבחנו גם מבחנים.

אמנון כהן: איך יהיה להם זמן גם לזה וגם לזה?

אמנון כהן: גם ללמוד צריך קצת.

אמנון כהן: קצת כולל, קצת ילדים לגדל.

אמנון כהן: איך הוא מסדר את כל הדברים?

<רפאל מזרחי: אני אתחיל מהסוף לגבי הדיינים.

<רפאל מזרחי: מי שנשאר לנו זה דיינים בפנסיה, מה שאתה מתכוון להגיד.

אמנון כהן: אני לא יודע לגבי פנסיה.

אמנון כהן: יכול להיות שהוא לא נבחר.

אמנון כהן: הוא דיין שנים רבות, אך הוא לא נבחר להיות דיין, הוא לא מכהן כדיין.

<קריאה: הוא בעל כושר דיינות.

<רפאל מזרחי: בינתיים אני לא חושב שמישהו חשב על העניין הזה, צריך להעלות את הנקודה הזאת.

אמנון כהן: הוא אומר שהוא העלה את זה.

אלי בן-דהן: אני אמרתי את זה לרב.

<רפאל מזרחי: לא, שהוא בעל כושר דיינות ולא דיינים בפועל.

אלי בן-דהן: למה לא?

אלי בן-דהן: אין ראשי כוללים לדיינות שמכשירים דיינים כבר שנים רבות, שיש להם עצמם כושר דיינות והם יכולים להיות בוחנים?

אלי בן-דהן: שום הצדקה.

אלי בן-דהן: זו דעתי.

אמנון כהן: יש קושי בזה?

אמנון כהן: למה הרבנים מתנגדים?

אמנון כהן: הרב מזרחי, מצד אחד זה מספק עוד פרנסה ומצד שני הדיין כבר נבחר, יש לו פרנסה מכובדת, טובה וגם זמן אין.

אמנון כהן: אמרתי, גם צריכים ללמוד, קצת כולל, קצת לחזק את עצמו.

<רפאל מזרחי: זו נקודה למחשבה.

אמנון כהן: לא למחשבה, תכתוב את זה.

אמנון כהן: תכתוב שזאת בקשת הוועדה לביקורת המדינה, שיבחנו את נושא הבודקים של המבחנים של הדיינים ושל רבני השכונות, להרחיב את המעגל על פי הסמכה של מי שהוא כבר דיין.

אמנון כהן: זאת אומרת הוא כבר קיבל תעודת דיין לפני 2-4 שנים וכמו שציין כאן כבוד סגן השר, זה ראש כולל, הוא מכשיר לדיינות בעצמו, אבל צריך לבדוק ניגוד אינטרסים, שהוא לא יהיה באותו איזור של התלמידים שלו והוא יבחן אותם.

אמנון כהן: את זה כן צריך לבדוק, שלא יהיה ניגוד עניינים.

אמנון כהן: אני חושב שהוא כשיר לכל דבר.

אמנון כהן: יכול להיות שיש לכם שיקולים אחרים, לרבנים.

אמנון כהן: תכתוב שיש לפנות לו את הזמן.

אמנון כהן: מבחינת כישורים הוא מתאים כי הוא דיין בעצמו אשר עבר את כל המבחנים.

אמנון כהן: מבחינת זמינות שלו, בגלל שהוא לא במשרד אז הוא פנוי, יש לו את הישיבה שלו.

אמנון כהן: מספר שעות הוא למד שם ויש לו זמן פנוי.

אמנון כהן: הוא יכול להתמסר לכך בתקופה מסוימת שתגיד, ייקח כך וכך מבחנים, יבדוק ותהיה לו גם פרנסה קצת.

<רפאל מזרחי: מה שאנחנו הנהגנו היום בשנתיים-שלוש האחרונות במבחני רבנות וגם התחלנו עכשיו במבחני דיינות, שכל נבחן מקבל פירוט על המבחן שלו – בכמה אחוזים הוא לא עבר.

אמנון כהן: הוא מקבל?

<רפאל מזרחי: בכמה הוא עבר ובכמה הוא לא עבר.

<רפאל מזרחי: פירוט לכל שאלה, עם הערות קצרות של הבוחן.

אמנון כהן: ברבנות?

<רפאל מזרחי: ברבנות.

אמנון כהן: איך אתם מגיעים לזה גם בדיינות?

אמנון כהן: אתם גם עושים את זה?

<רפאל מזרחי: כן, גם בדיינות עשינו את זה בשנה האחרונה.

אמנון כהן: זאת אומרת שהנבחן יכול לקבל את המבחן שלו, או שאתה כותב לו בדף, נגיד בחלק הראשון קיבלת 30% מתוך 40% ובחלק השני במקום 10% קיבלת 6%?

<רפאל מזרחי: כן.

אמנון כהן: זה מספיק, מצוין.

<רפאל מזרחי: הוא יכול לעיין במבחן שלו אצלנו במשרד.

אמנון כהן: ענק.

אמנון כהן: זו בשורה לעם ישראל.

<רפאל מזרחי: זה תמיד היה.

אמנון כהן: לא ידעתי, כי אמרו לי שאי אפשר להגיע.

אמנון כהן: גם אמרו שאין ציונים.

אמנון כהן: אמרו שיש ציון עובר או לא עובר.

אמנון כהן: זה היה בעבר, לפני שנה.

<רפאל מזרחי: בנושא רבנות זה כמה שנים.

אמנון כהן: יישר כוח.

אמנון כהן: התקדמנו יפה גם שם.

אמנון כהן: אני מברך.

אמנון כהן: הרב מזרחי, היום אתה משופר, לא כמו פעם קודמת.

אמנון כהן: מה עוד, כבודו?

<רפאל מזרחי: באיזה נושאים אתם רוצים שאני אענה?

אמנון כהן: הדיינים שנקבעו כרגע הם במשרות כפולות?

אמנון כהן: הם דיינים בפועל?

<רפאל מזרחי: חלק מהם דיינים בפועל.

אמנון כהן: איזה חלק?

<רפאל מזרחי: שבעה, אני חושב.

אמנון כהן: אוקיי, הם נבחרו כבר, אנחנו לא נפגע, אבל להבא צריך לבחור את האנשים שיהיה להם יותר זמן פנוי.

אמנון כהן: זאת אומרת מבחינת ההכשרה – הרבנים יקבעו שהוא יהיה דיין וכו'.

אמנון כהן: לנושא מי יבחן את הדיין – חייב להיות דיין בפועל, שהוא בתפקיד?

<רפאל מזרחי: זו ההבנה, שרק דיין בפועל יבחן את הדיינים.

אמנון כהן: הבנתי.

אמנון כהן: במה הוא שונה מזה ששניהם עברו, אני והרב בן דהן עברנו ביחד דיינות, עברנו את המבחן, אבל הוא יש לו קשרים בבית היהודי ונתנו לו להיות דיין בפועל, ואני, בש"ס לא אהבו אותי, אבל הציון שלי יותר גבוה.

אלי בן-דהן: יכול להיות שהוא שייך למשפחת המלוכה.

אמנון כהן: הוא 84 ואני 86.

אמנון כהן: הוא 92 ואני 94, בחלקים.

אמנון כהן: אני עברתי בציון גבוה יותר, אבל הוא קיבל את המשרה בגלל שהוא בחור טוב, בבית הנכון ואני לא קיבלתי, אבל יש לי זמן פנוי, אני אפילו לא ראש כולל, יש לי זמן פנוי, הולך כל היום ולומד.

אמנון כהן: הקדוש ברוך אמר והגית בו יומם ולילה, מקיים את המצווה.

<רפאל מזרחי: ואם הוא יהיה בוחן בדיינות, אז ועדת המינויים בוודאי תתחשב בזה לצורך העניין.

<רפאל מזרחי: יכול להיות שזה יגרע מחלקם של אברכים אחרים שלא יכולים להיבחר לדיינות.

<קריאה: השאלה אם אתה עומד בתנאי הסף.

אמנון כהן: אני אעמוד בתנאי הסף?

אמנון כהן: זאת השאלה שלי.

אמנון כהן: אני אוכל לבחון או שלא?

<אלחנן גלט: אנחנו מבקשים להגיד שדברי יושב ראש הוועדה הם במקום ואנחנו יודעים שבתחום הדיינות יש אנשים שהם בעלי כישרון רב, שבמשך שנים עברו את המבחנים ואינם משמשים כדיינים בפועל, אבל הם עוסקים בתחום הזה בהוראה ויש מקום לאפשר לאנשים האלה לבדוק את המבחנים.

<אלחנן גלט: זה דבר שהמלצנו עליו, זה דבר שכרגע לא קיים.

<אלחנן גלט: אפשרנו במכרז גם לדיינים בפועל וגם לפנסיונרים.

<אלחנן גלט: היינו שמחים אם יותר פנסיונרים שפנויים לדבר יעסקו בזה, אבל צריך לדעת שבפועל רוב האנשים שניגשו למכרז הם דיינים וזה יוצר מצב לא בריא, כי הם גם עמוסים בבתי הדין, שכבודו יודע שיש לנו את הבעיות שם של מינוי דיינים ועומס על העבודה.

אלי בן-דהן: זו בעיה של ציפי לבני.

אמנון כהן: זו בעיה שלנו.

<אלחנן גלט: פה יש צוואר בקבוק.

<אלחנן גלט: ההערה נשמעת ואנחנו מעבירים אותה כהמלצה לבחון אפשרות לקחת אנשים שעברו את מבחני הדיינות, לקבוע קריטריון, שאנשים שכבר עוסקים בנושא הזה, עם שנים רבות של ניסיון בתחום, לאפשר גם להם.

אמנון כהן: שהוא עובד, שהוא עוסק בזה.

אמנון כהן: מזרחי, תרשום לכם.

אמנון כהן: שהוא עוסק בזה, לא שהוא עבר את המבחן והוא הולך למשהו אחר ופתאום יעבוד בהייטק.

אמנון כהן: זה לא יכול להיות.

אמנון כהן: הוא דיין, יש לו ראש גדול, אבל הוא עוסק ומלמד בכולל ומתמיד.

<אלחנן גלט: ויש אנשים כאלה בשטח.

<אלחנן גלט: יש שלא התמזל מזלם והם לא התמנו כשופטים ויש מקום לאפשר להם לעסוק בנושא הזה.

<אלחנן גלט: ההערה במקומה.

<רפאל מזרחי: לגבי הגירעון שנוצר, אני רוצה להעיר.

<רפאל מזרחי: בזמנו, הרבנים הראשיים הקודמים הנחו אותם, גם בבחינות ברבנות שיהיו שלושה בודקים.

<רפאל מזרחי: האגרה בעצם לא סיפקה - - -

אמנון כהן: אבל על שלושה.

<רפאל מזרחי: הורדנו את זה לשניים ולכן האגרה נקבעה על סכום של 325 שקלים.

<רפאל מזרחי: בדיינות זה נשאר שלושה, כי אנחנו גובים 500 שקלים.

<רפאל מזרחי: כבר גובים כך מזמן ואני חושב שזה מספק.

אמנון כהן: הבנתי.

אמנון כהן: הרב מזרחי, לגבי מיקור החוץ, איזו השפעה תהיה לו על הנושא?

אמנון כהן: אתם לא יכולים להשתלט על זה כמו שצריך עכשיו, עם 12 דיינים וכל המשרד שלכם?

אמנון כהן: הם מתקשים.

אמנון כהן: אולי אתם, בהנחיה כזו או אחרת?

<רפאל מזרחי: המחלקה נמצאת סך הכל עם תקנים שהיו לפני 30 שנה.

<רפאל מזרחי: אנחנו נמצאים עם שלוש מזכירות קבועות ואני.

אלי בן-דהן: לפני 20 שנה כמה נבחנים היו?

<רפאל מזרחי: אולי 500 לשנה.

אלי בן-דהן: אז תגיד.

אלי בן-דהן: זה פי 20, אבל האוצר לא נותן.

אמנון כהן: אבל יש לכם כוח בבית היהודי אצל האח.

אלי בן-דהן: הוא כבר לא אח.

אמנון כהן: גם את האח צריך לבחור נכון.

אלי בן-דהן: זה נכון.

אלי בן-דהן: אני לא רוצה להגיד מי האח שלא רצה להיות איתנו.

אמנון כהן: האח רצה להיות כל הזמן, אבל אתם ברחתם.

אלי בן-דהן: לא נכון.

אלי בן-דהן: כפי שאתה רואה, מי שחסר פה באמת זה אנשי האוצר.

אלי בן-דהן: יושב ראש הוועדה, אני רוצה לומר שבכמה וכמה דיונים נכחתי בכנסת ומשום מה תמיד נוח לוועדות וליושבי הראש ולחברי הוועדה לבוא בתלונות כלפי המשרד.

אמנון כהן: לא, אני בא איתך יד ביד.

אלי בן-דהן: אני אומר לך, אני מאמין שלו היו נותנים לנו עוד מספר תקנים, תאמין לי, זה היה יותר זול ממיקור חוץ.

אלי בן-דהן: אני איתך.

אלי בן-דהן: גם אני מסכים איתך.

אמנון כהן: בוודאי.

אלי בן-דהן: אבל מה לעשות, האוצר עושה מה שהוא רוצה ומותר להגיד מילה פה?

אלי בן-דהן: הוא גם חסין בביקורת.

אלי בן-דהן: כמעט ואין ביקורת על פקידי האוצר.

אמנון כהן: יש ביקורת.

אלי בן-דהן: אני מרגיש שהביקורת היא על אנשי המשרדים, שרים וסגני שרים, כי הם מנהלים.

אמנון כהן: לא, לא.

אמנון כהן: האח שלך היה ארבע פעמים פה.

אמנון כהן: סגן השר, אני חושב שאנחנו באותו מקום.

<רפאל מזרחי: עוד נקודה אחת.

<רפאל מזרחי: נציבות שירות המדינה בזמנו כן ישבה על העניין הזה והיא אישרה לנו הקמת אגף והוספת תקנים וכו'.

<רפאל מזרחי: מי שמנע את זה, כמו שסגן השר אמר, זה משרד האוצר, אגף התקציבים.

אמנון כהן: מתי זה היה?

<רפאל מזרחי: זה היה בשנת 2011.

אמנון כהן: אני אגיד לך, כבוד סגן השר, בגלל שהם לא היו מסונפים למשרדי ממשלה - - -

אלי בן-דהן: הם היו במשרד ראש הממשלה.

אמנון כהן: אז לראש הממשלה יש המון דברים עד זה מגיע אליו.

אמנון כהן: לכן הדברים הוזנחו, אני אומר לכם.

אמנון כהן: לכן אני מתעקש לפעם הבאה, ולא משנה מי יהיה שר הדתות, סגן שר הדתות, אתם חייבים להיות שיהיה לכם מיניסטר למעלה, ובעבודתו תהיה התקדמות.

אמנון כהן: יש לך פשוט את המטריה של המשרד, יש לו את המחשבים, אנשי המקצוע והם יכולים לעזור, בגלל שהייתם שנים רבות שם.

אמנון כהן: אני עוד הייתי אומר למרגי, אבל מרגי אמר זה לא אצלי.

אמנון כהן: הוא אמר לי אמנון, זה לא אצלי.

אמנון כהן: ואני מדבר עם הרבנות והוא אומר אין לי כוח מול האוצר.

אמנון כהן: לראש הממשלה יש עוד מיליון דברים, הוא לא יכול לטפל בדברים כאלה.

אמנון כהן: אני מבין כעת איפה הבעיה ואני אומר בפעם הבאה נלך יד ביד, לא משנה איפה נהיה, אנחנו נלך לאוצר ואולי אפילו נדאג שמיקור החוץ הזה לא יהיה, שהם יקבלו מספר תקנים ואתם תקבלו מספר תקנים.

אמנון כהן: בממשק הזה, בליווי מקצועי תעשו את העבודה.

אמנון כהן: המטרה שלנו שהאגרה לא תעלה ושתוצאות המבחנים יהיו בזמינות נכונה וגם הדיינים, אנחנו נדאג לזה שאם צריך לשבת עם הרבנים הראשיים אז נשב איתם, שאנשים זמינים ובהכשרה מתאימה וראויה – שהם גם יתעסקו בנושא המבחנים.

אמנון כהן: בזה אנחנו צריכים להמשיך ואני לא יודע איפה אתה תהיה ואיפה אני אהיה.

<ליאורה שמעוני: אני רציתי להעיר.

אמנון כהן: רגע, אנחנו עוצרים את מיקור החוץ?

אלי בן-דהן: לא, לא, לא עוצרים.

<ליאורה שמעוני: האם לצאת למיקור חוץ – כן או לא, זו באמת שאלה של תפיסה ושל מדיניות של המשרד קודם כל.

<ליאורה שמעוני: אנחנו לא מנחים, בוודאי שלא מנחים את המשרד מה הוא צריך לעשות ואיזה סוג של מענה הוא צריך לתת.

<ליאורה שמעוני: מה שאנחנו כן בודקים זה איזה חלופות בדקתם וזה חשוב שתדעו.

<ליאורה שמעוני: אנחנו רואים שנעשית כבר עבודה ואנחנו כן בודקים האם נבדקו כל החלופות ומה המשמעויות.

<ליאורה שמעוני: אם אנחנו יודעים וכולנו יודעים ונאמר כאן שיש בעיה עם מיקור החוץ.

<ליאורה שמעוני: הבעיה של יכולת הבקרה של המשרד על מה שקורה בשטח אצל החברה שנבחרה, היא בעיה שאנחנו מכירים אותה ושמענו עליה גם ממקורות אחרים וכן צריך לבדוק מניסיונם וללמוד מניסיונם של אחרים, של כאלה שהוציאו שירותים החוצה ושהם חווים קשיים.

<ליאורה שמעוני: יתכן וניתן לתקן אותם.

<ליאורה שמעוני: יתכן שניתן לצאת למיקור חוץ, אבל צריך לתקן את מה שנמצא במקומות האחרים וללמוד מזה, ועם זאת לבחון את מגוון החלופות שנמצא, אם מדובר על מקורות פנימיים ואם מדובר על דרך אחרת, בכל שיטה שהיא.

<ליאורה שמעוני: גם במיקור חוץ יש כמה שיטות, זו לא שיטה אחת.

<ליאורה שמעוני: אפשר פועלים מבחוץ ואפשר לשכור גם כוח אדם שעושה את זה.

<ליאורה שמעוני: אלה דברים שאנחנו כן יכולים לבחון.

<ליאורה שמעוני: אנחנו לא יכולים להגיד – עדיף לכם לעשות כך או אחרת.

<ליאורה שמעוני: את זה אנחנו לא אומרים וזה לשיקול דעתכם.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: הרב מזרחי, עוד מישהו רוצה להתבטא אצלכם?

אמנון כהן: תעביר בבקשה את רוח הדברים שדיברנו פה.

<יוסף שולמן: הדברים נרשמו.

<יוסף שולמן: קודם כל אני רוצה להחמיא ליושב הראש.

<יוסף שולמן: קולו של הרב הראשי בקע מגרונו של יושב הראש.

<יוסף שולמן: כשאני אומר קולו, אני מתכוון לתוכן הדברים.

<יוסף שולמן: זאת אומרת הסתייגות, ככל שישנה וברור שישנה לגבי מיקור חוץ וזה לא נבחן לעומק - היא בעיקר בנושא של האגרה, כמו שיושב הראש הזכיר.

<יוסף שולמן: אני רוצה להפנות למכרז, שהוא בן 100 עמודים.

<יוסף שולמן: אני רוצה להפנות לסעיף הרלבנטי שמדבר על דמי ההשתתפות.

<יוסף שולמן: סעיף 4.10.2 אומר כך: "גובה דמי ההשתתפות ייקבע נכון לעכשיו על ידי המשרד, על פי תחשיב שייערך בתיאום עם חשבות המשרד".

<יוסף שולמן: דיברו פה על שתי חלופות, אבל בעצם הסעיף איך שהוא - - -

אמנון כהן: המשרד קבוע.

<יוסף שולמן: אם רוצים לקבוע מחיר מטרה - - -

<הראל גולדברג: אז לא הבנתי.

<הראל גולדברג: זה המצב הנוכחי.

<הראל גולדברג: המצב הנוכחי שהמחיר נקבע על פי תחשיב של המשרד.

<יוסף שולמן: כן, ואם רוצים לקבוע מחיר מטרה, אז צריך לקבוע את זה במסמרות ולא להשאיר את זה עמום.

<יוסף שולמן: אני רק רוצה להביא את קולו של הרב בעניין הזה של החשש.

<יוסף שולמן: אנחנו בסך הכל מדברים פה על קהל יעד של אברכים, שהם בעצם הנבחנים.

<יוסף שולמן: אנחנו מדברים על אנשים שעוד תוספת של אגרה זה פשוט לשבור את מטה לחמם.

<יוסף שולמן: וצריך לזכור דבר נוסף, מדברים פה על - - -

אלי בן-דהן: אני חושב שאמרתי דברים ברורים, לא?

<יוסף שולמן: לא, אני אומר שהדברים הם עמומים.

אמנון כהן: תחדד.

<יוסף שולמן: אני אומר, הדברים צריך להיות חדים.

אמנון כהן: על מה?

<יוסף שולמן: צריך לקבוע במסמרות את עניין האגרה, שהיא תישאר כפי שהיא.

אמנון כהן: הבנתי.

אמנון כהן: אנחנו נדבר על כך בסיכום הישיבה.

אלי בן-דהן: זאת הבעיה?

<יוסף שולמן: הדבר לא נבחן עד הסוף.

אלי בן-דהן: אפשר לקבל חזרה את המכרז עם אישור של הרב הראשי, אם זאת ההערה?

<יוסף שולמן: בעיקרון, הרב - - -

אלי בן-דהן: אז בוא תחזיר אותו.

אלי בן-דהן: קיבלתם אותו ביום ראשון, אמרתם שתוך יום-יומיים אתם מחזירים אותו ואני רואה שאתם לא מחזירים.

<יוסף שולמן: בעיקרון, הרב רואה בחיוב את הנושא.

אלי בן-דהן: אז קדימה, נו, אז קדימה.

אמנון כהן: בסדר, תסגרו את זה ביניכם.

אמנון כהן: עוד מישהו מהאורחים רוצה להתבטא?

אמנון כהן: בבקשה אדוני.

אמנון כהן: אתה נבחן?

<אהרון פלדמן: כן.

אמנון כהן: אתה רואה התקדמות?

<אהרון פלדמן: אני עדיין מחכה כבר שנתיים למבחן שהיה.

אמנון כהן: הרב מזרחי?

אלי בן-דהן: זה לדיינות.

אלי בן-דהן: הדיינות זו הרעה החולה שלנו.

<ליאורה שמעוני: עשית מבחן לפני שנתיים ועוד לא קיבלת תשובות?

אמנון כהן: הוא נבחן לפני שנתיים.

אלי בן-דהן: על זה אני מדבר ועל זה אני בוכה.

אמנון כהן: הרב מזרחי, שנתיים.

אמנון כהן: התוצאה פה?

אמנון כהן: אצל הבוחנים שרק הגיעו?

אמנון כהן: הבנתי.

<רפאל מזרחי: מהתקציב שהגיע.

אמנון כהן: הבנתי, עוד חודש-חודש וחצי?

אמנון כהן: אוקיי.

אמנון כהן: אתה רוצה לומר עוד משהו?

<אהרון פלדמן: אני רוצה להגיד לגבי הזווית הזאת של הכנסה של בודקים חדשים, שהם לאו דווקא דיינים מכהנים, אז חוץ מזה שזה יפתח את הזמינות שלהם ושהם יוכלו לפנות יותר זמן לבדיקת המבחנים, זה קשור גם לנושא של האגרות, כי אם אתה פותח את שוק הבדיקה לפי ארבעה אנשים, אז אתה יכול להוריד את האגרה.

<אהרון פלדמן: אתה יכול לבקש מחיר נמוך יותר לבדיקה.

אלי בן-דהן: בוודאי.

אמנון כהן: לקחו את זה בחשבון.

אמנון כהן: אתה רוצה לומר עוד משהו?

<אהרון פלדמן: אם מוציאים את זה למיקור חוץ, אפשר לפתוח את זה ל - - -

אמנון כהן: לא, את המבחן לא מוציאים למיקור חוץ.

<אהרון פלדמן: את הבדיקה, את הבודקים.

אלי בן-דהן: הוא אומר להוסיף את מאגר הבודקים.

אלי בן-דהן: אם המאגר גדול יותר, אז אולי יהיה - - -

אמנון כהן: למה רק 13?

אמנון כהן: למה לא 200?

אמנון כהן: אמרתם שנבחרו רק 12, אז למה 12 ולא 120?

אמנון כהן: יש הרבה דיינים.

<ליאורה שמעוני: וגם כל בחינה נבדקת על ידי שניים.

אלי בן-דהן: על ידי שלושה.

אמנון כהן: הרב מזרחי, אם אתה אומר שכל מבחן בודקים שלושה אנשים, מה איכפת לי את ה-100 או 150 שקלים מקבלים 300 איש כל אחד במבחן שלו, או 10 איש?

<רפאל מזרחי: בדיינות הכמות היא מאד נמוכה.

<רפאל מזרחי: הבעיה זה כמות הבחינות של הרבנות, לא של הדיינות.

<רפאל מזרחי: בדיינות זה כמות של אולי 400 לשנה, אולי.

<רפאל מזרחי: במקרה הטוב.

אמנון כהן: כמה בוחנים יש לרבנות?

<רפאל מזרחי: יש לנו 60 בוחנים.

אמנון כהן: למה שלא יהיו 160?

אמנון כהן: שיהיה מאגר.

<רפאל מזרחי: בסדר.

אמנון כהן: שיהיה מאגר, מה איכפת לי למי לשלם?

<רפאל מזרחי: אני לא ראיתי בעיה עם הבוחנים של הרבנות, שלא רוצים לבדוק.

<רפאל מזרחי: אין להם בעיה לבדוק.

אמנון כהן: אבל הזמן הוא הבעיה.

אמנון כהן: בטח שלא, ישים אצלו 300 מבחנים ואין לו בעיה לבדוק, אבל הוא מתעכב.

<רפאל מזרחי: הוא לא מקבל 300 מבחנים.

אמנון כהן: תן לו 20 מבחנים שיגמור צ'יק צ'ק ויחזיר לך.

<רפאל מזרחי: הוא מקבל סכום של 100 עד 120 מחברות ל-30 יום וזה סכום סביר.

<רפאל מזרחי: אין להם שום בעיה לבדוק את זה.

<רפאל מזרחי: זאת לא הבעיה.

<רפאל מזרחי: לא זה מה שעוצר להם את הבדיקה.

<רפאל מזרחי: החשבות לא אישרה להם לבדוק.

<רפאל מזרחי: צריך שהדברים יהיו ברורים.

<רפאל מזרחי: החשבות לא נותנת להם לבדוק.

אמנון כהן: אז אני אומר, הרב מזרחי, האגרה אושרה.

<רפאל מזרחי: הבוחנים הם לא הבעיה.

אמנון כהן: אני מציע להרחיב את המאגר שתהיה בדיקה בפחות זמן, לא ב-60 יום, אלא בתוך 30 יום, מה איכפת לנו?

אמנון כהן: אם יש לו את הכושר, אם הוא בן אדם ראוי, בן אדם שאתם בחרתם אותו – תגדיל את המאגר גם פה וגם פה.

<רפאל מזרחי: 30 יום זה לא סביר לבדיקה?

אמנון כהן: הכל סביר.

אמנון כהן: כמה בודקים יש?

<רפאל מזרחי: אבל יש את המערכת מסביב.

<רפאל מזרחי: אמרנו, זה על דיינות, כיוון שרק עכשיו הגיעו הבוחנים.

<אהרון פלדמן: אז תפתחו לעוד אנשים ראויים.

<רפאל מזרחי: כי זו לא הבעיה עכשיו.

<רפאל מזרחי: ברגע שעכשיו נבחרו אותם 12, אם הם לא יעמדו בזה עכשיו, אז אנחנו באמת בבעיה.

<אהרון פלדמן: 12 הבוחנים, שבעזרת השם יאריכו ימים בטוב, אבל הם אנשים שפורשים.

אמנון כהן: טוב, תודה.

אמנון כהן: ידידי, תשבו על זה אחרי הדיון.

אמנון כהן: תודה רבה על זמנך, אתה מגיע כבר כמה פעמים.

אמנון כהן: אתה מבחינתי מייצג את כל אלה שנבחנו ותרומתך הייתה רבה לנושא של תיקון הליקויים.

אמנון כהן: תודה רבה לך.

אמנון כהן: אני מסכם את הדיון.

אמנון כהן: אני אתחיל בדברי שבח לא גדולים, אבל קצת בשבחם של הרבנות ושל המשרד לשירותי דת, בהנהגתו של סגן שר הדתות – אלי בן דהן ומנכ"לו המוכשר.

אמנון כהן: אנחנו באמת רואים שעברנו כברת דרך.

אמנון כהן: מדובר בנושא של טופל שנים רבות, נושא שהלך והתפתח עם הזמן, עם השנים ואנחנו מברכים על ההתעוררות, על הלמידה ונושא הספר.

אמנון כהן: מימים ימינה, שושלת בני ישראל למדו את הנושא.

אמנון כהן: אנחנו מברכים את כל העוסקים במלאכה הזאת, זו מלאכת קודש, את הלומדים בתורה שבזכותם קיים העולם כולו.

אמנון כהן: לכן אנחנו צריכים לתת להם את כל התנאים, את כל הכלים, שחס וחלילה בגלל אגרה או בגלל תנאים כאלה או אחרים, הוא לא יבוא להיבחן.

אמנון כהן: או בגלל לוח זמנים, או עינוי דין של שנתיים – לא יבוא נבחן להיבחן כי לא תהיה לו את המוטיבציה.

אמנון כהן: אסור לנו להגיע למצב כזה.

אמנון כהן: אני מברך אתכם על כך שקיצרתם הרבה מאד דברים וטיפלתם בהרבה מאד תחומים וזה הולך לכיוון שאתם הולכים לטפל בדברים נוספים.

אמנון כהן: סגן שר הדתות, אני מברך אותך ברמה האישית ומחזק את ידיך בנושא הזה.

אמנון כהן: אני מברך שהעניין עבר לטיפול המשרד, כפי שדרשתם.

אמנון כהן: שהרי בפעם שעברה פרקו את המשרד הזה, את משרד הדתות לשבעה משרדי ממשלה.

אמנון כהן: תראה כמה זמן לוקח לתקן.

אמנון כהן: תראה כמה שנים.

אמנון כהן: ואנחנו לחצנו ובהסכם הקואליציוני רצינו להעביר, אך לא נתנו.

אמנון כהן: זאת אומרת זה היה תהליך.

אמנון כהן: שבעה משרדי ממשלה טיפלו בנושא של שירותי הדת, כל אחד בתחומים אחרים.

אמנון כהן: אני מברך שבסוף זכיתם ולקחתם את המשרד חזרה והתחלתם לטפל.

אמנון כהן: אני מברך את הרבנות הראשית, את הרב מזרחי.

אמנון כהן: אני מודה שבדיון הקודם הייתי מאד מאוכזב ברמה האישית, כחבר כנסת, איך נראים בני התורה, איך הם באים ללמוד ואיך הם באים להיבחן ואיזה עינוי דין.

אמנון כהן: איך אנחנו נראים?

אמנון כהן: לא יכולתי להסתכל על עצמי.

אמנון כהן: אני כעסתי על עצמי, איך יכול להיות שאנחנו אפשרנו מצב כזה ואני לא נלחמתי בוועדת הכספים או בוועדת הכנסת, או בוועדת הפנים, שגם הייתי אחראי על נושא שירותי דת ולא העלו את הסוגיה.

אמנון כהן: רק פה בדיונים נחשפתי לדברים האלה, שקיימת בעיה אמיתית שלא יכולתם לסייע.

אמנון כהן: אתה אמרת לי בטוב ליבך – לא היה לי כסף לתת לבוחן, מה אעשה?

אמנון כהן: זאת אומרת אנחנו לא שמענו את הזעקה שלך, אבל זה המקום.

אמנון כהן: אתה שליח של אותם אנשים ואנחנו נהיה פה, או נציגנו בוועדת הכספים או בוועדות אחרות.

אמנון כהן: יש לנו יכולת לסייע, גם כחברי כנסת, לא רק שר.

אמנון כהן: אני לא מתנער.

אמנון כהן: אני הולך איתו יד ביד לאוצר כדי להשיג את הכסף ואני אשכנע אותו שיותר נכון להביא לאישור עוד תקנים.

אמנון כהן: זה יהיה יותר זול לכם ולהם.

אמנון כהן: זה בתוך ביתנו.

אמנון כהן: אני רוצה שאנחנו ניתן את השירות לאזרח, לא מיקור חוץ.

אמנון כהן: מדינת ישראל תיתן, הרבנות הראשית תיתן את השירות לאזרח.

אמנון כהן: זו המדיניות שלנו.

אמנון כהן: אבל כשאין ברירה ואתה רוצה להטיב ואתה רוצה לעשות ואתה אומר תשמע, האוצר לא רוצה תקנים, לא רוצה פנסיות, אני מבין אותו.

אמנון כהן: אבל אנחנו צריכים להסתכל בסופו של דבר על האזרח, על הנבחן.

אמנון כהן: בגלל שאין ברירה הלכו לכיוון הזה.

אמנון כהן: כבוד סגן השר, אנחנו דורשים שהנושא של האגרה יהיה בפיקוח שלכם במכרז, כמו שאמרתם, שגם הגבייה תהיה אצלכם, במשרדי הממשלה.

אמנון כהן: אם הכסף יהיה אצלם – הם יעשו מה שהם רוצים בסוף.

אמנון כהן: לכן הכסף חייב להיות אצלכם, על פי אמות מידה שאתם תקבעו.

אמנון כהן: לגבי האגרה שקבעתם – אני מבקש שאם החלטתם ללכת למיקור חוץ, שהאגרה לא תעלה.

אמנון כהן: זה מבחינתנו יהיה מס נוסף על האזרח.

אמנון כהן: אני חושב שמדובר באנשים מאד חלשים, חוליה הכי חלשה בחברה הישראלית, שלא צריך להטיל עליה מס נוסף.

אמנון כהן: קבעתם, עשיתם תחשיב כלכלי, אני סומך על הקבוצה המקצועית שעשתה את התחשיב המקצועי והגיעה להחלטה על סכום של 325 שקלים, שזה צריך להיות האורים והתומים.

אמנון כהן: מזה במכרז אפשר רק לרדת.

אמנון כהן: לכן, כבוד סגן השר, כמו שאמרת, אם חס וחלילה יהיה מצב בתחשיב שיהיה למיקור החוץ לא כלכלי לעשות את זה, אז תצטרכו להוסיף את הסכום מתוך המשרד.

אמנון כהן: יחד עם זאת, אנחנו הולכים יד ביד לאוצר, אתה תחליט מתי.

אמנון כהן: עדיין אני חושב שמיקור חוץ זו חלופה פחות טובה ואני מבקש ממשרד המבקר לבחון לעובי הסוגיה הזאת, אם זו החלופה הראויה והמתאימה.

אמנון כהן: הם הגיעו למסקנה הזאת על פי תחשיבים ובדיקות שלהם, אז צריך לבדוק אם היו עוד חלופות טובות יותר.

<ליאורה שמעוני: היו חלופות.

אמנון כהן: תבדקו אם נבדקו עוד חלופות.

אמנון כהן: אל תחכו בגלל פיזור הכנסת.

אמנון כהן: תמשיכו לעבוד, אתם לא מתפזרים.

אמנון כהן: אם יש לכם תשובה תוך שבועיים-שלושה – תעבירו אליהם ותשבו איתם.

אמנון כהן: המטרה שלנו היא לייעל את המערכת.

אמנון כהן: המטרה שלנו היא לא לחפש אשמים.

אמנון כהן: אם יש לכם חלופה יותר טובה שבחנתם תוך כדי הליכה, תעבירו להם כדי שהם יבחנו אותה.

אמנון כהן: אם במשרדים אחרים יש חלופה אחרת שעובדת מצוין ודווקא החלופה שלהם לא הצליחה במקומות אחרים - - -

<ליאורה שמעוני: אנחנו מצפים שהמשרד יבדוק את החלופות.

אמנון כהן: בוודאי, אנחנו מצפים, אבל אם יש לכם ידע מדו"חות קודמים, אפשר להאיר את עיניהם, שהרי המנכ"ל לא הרבה בזמן במשרד וסגן השר היה בתפקידים אחרים.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לפנות גם לרבות הראשית ולבקש להגדיל את מאגר הבוחנים הן לגבי דיינים, הן לגבי רבני שכונות ורבנות.

אמנון כהן: תגדילו את המאגר ותפעילו אותו איך שאתם רוצים.

אמנון כהן: אם יש לכם מאסה של נבחנים שנבחנו – תחלקו את זה בין יותר אנשים.

אמנון כהן: גם בנושא דיינות, לא צריך להסתפק ב-12 דיינים.

אמנון כהן: אז אמרנו שקודם כל תבחנו את הסוגיה הזו של האנשים הפנויים, המוכשרים שיתעסקו בזה, וגם פה להגדיל פי שניים.

אמנון כהן: 24 או 30 שיבדקו.

אמנון כהן: המאגר יהיה גדול יותר, יהיו יותר אנשים וכך זה יצמצם את משך הזמן.

אמנון כהן: בסך הכל מבחינה תקציבית אתם תשלמו בצורה הזאת אותו סכום, לא משנה אם זה ל-20 אנשים או ל-12 אנשים.

אמנון כהן: אני שוב מודה לכולם על ההשתתפות.

<טמרה תם רוזנר: אני רוצה להגיד משהו.

<טמרה תם רוזנר: יש לי רעיון פרובוקטיבי.

<טמרה תם רוזנר: מכיוון שיש גיבנת מאד ארוכה ונשמע לי ממש מזעזע שבן אדם לא מקבל שנתיים תשובה, אולי אפשר להגיד לדיינים – עכשיו אנחנו נחסל את הגיבנת.

<טמרה תם רוזנר: כל דיין יקבל מבחן אחד לבדיקה בהתנדבות.

<ליאורה שמעוני: פרו-בונו.

<טמרה תם רוזנר: כן, בדיוק כמו פרו-בונו, מחסלים את הגיבנת.

אמנון כהן: לא, הם כבר קיבלו את התקציב.

אמנון כהן: מכסים את הגיבנת.

<טמרה תם רוזנר: אבל בהתנדבות לבדוק מבחן אחד.

<אלחנן גלט: המבחנים לא נבדקו לא כי הם ישבו אצל הדיינים שנתיים, כי הם ישבו במחסנים אי שם שנתיים.

<אלחנן גלט: לא נחזור על דיונים קודמים, שאת לא היית נוכחת בהם.

<אלחנן גלט: היו פה תקלות חמורות.

<אלחנן גלט: דיווחנו על זה בקיצור בישיבות קודמות.

<אלחנן גלט: הנושא הזה הוא מאחורינו.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אנחנו בכיוון אחר.

אמנון כהן: הישיבה נעולה.

אמנון כהן: בהצלחה בבחירות לכל עם ישראל, בעזרת השם.