ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 309, 2015-01-14 11:00

עמרם מצנע: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט.

עמרם מצנע: הנושא: שירותי חינוך לילדים חולים בבית, והדיון הוא דיון מעקב.

עמרם מצנע: מספר הערות טכניות.

עמרם מצנע: אני אתן זכות דיבור קודם כל למשרד החינוך, ל"קדימה מדע", לעמותת "טללים", ואחר כך לנציגי הורים ומורים שירצו לדבר.

עמרם מצנע: כפי שאמרתי, הדיון הזה הוא מעקב אחרי סידרת דיונים שכבר קיימנו, ערכנו, היה מכרז, יש זכיין, בעצם מדובר במעקב אחרי תהליך העברת האחריות מעמותת "תללים" ל"קדימה מדע".

עמרם מצנע: רוצה לומר לכם, עיינתי מהרבה מאוד מהתכתובות שעוברות ברשת, ושהובאו לידיעתי, וזיהיתי בעיקר איזשהו חוסר השלמה עם העובדה שהיה מכרז, יש זכיין, זכיין כשיר לחלוטין, ולמרות זאת מתקיימים ניסיונות, למנוע, לעכב בדרך כזו או אחרת את התהליך התקין, החוקי, הפורמלי שנעשה.

<יוסף גרוסמן: מישהו בדק?

<שרונה נמר: - - - כי זה נוח לך לא להגיד את האמת.

עמרם מצנע: אני מציע שתתני לי לדבר.

עמרם מצנע: גברתי, את תקבלי זכות דיבור, ותגידי כל מה שעל ראשך.

<שרונה נמר: אני כבר אומרת.

עמרם מצנע: את תגידי כאשר אתן לך לדבר, לא עכשיו.

עמרם מצנע: חלק מהניסיונות האלה הם גם לא לגיטימיים.

עמרם מצנע: הרבה מאוד חוסר אינפורמציה, והרבה מאוד גם דיס-אינפורמציה גם של הורים וגם של מורים, והתוצאה בסופו של דבר היא פגיעה בילדים.

עמרם מצנע: הוועדה הזו, הנושא המרכזי והחשוב והיחידי הוא מתן השרות המתאים להורים ולילדים.

עמרם מצנע: אנחנו כאן בדיון הזה כדי להתעדכן לרוחב, ודברים שאולי לא ידועים לחלק מהאנשים, אם יש דברים שדרושים תיקון לתקן אותם, ולוודא המשך השרות, בתקווה שהוא גם ישופר בהמשך.

עמרם מצנע: אני רוצה להזכיר את מחויבותו של הזכיין של "קדימה מדע" ברציפות העסקת המורים לטובת התלמידים, הילדים, וכמובן גם לטובתם של המורים, מאחר ואנחנו עושים את העברת המקל באמצע השנה.

<יוסף גרוסמן: אנחנו לא מקל.

עמרם מצנע: אני לא דיברתי עליכם, דיברתי על השרות.

<רחלי אברמזון: שלום לכולם, החל מה-1 בינואר 2015, נכנסה בפועל עמותת "קדימה מדע" לעבודה אל מול מתן השרות לילדים החולים והשוהים בביתם.

<רחלי אברמזון: האגף נערך יחד עם העמותה בהעברה ובליווי ותמיכה מקצועית לגבי כל הפרטים, כל הילדים שאיתם צריך לעשות או להיערך מחדש להעברת השרות.

<רחלי אברמזון: כפי שידוע לנו, אותם מורים שבחרו ורצו וביקשו להמשיך את העבודה אל מול הילדים שהיו בעבר תלמידיהם, השרות הזה ממשיך ורציף, אותם מורים שלא הסכימו או לא רצו, כיבדו את זכותם, ויחד עם זאת העמותה מגייסת מורים חדשים.

<רחלי אברמזון: אני רק רוצה לומר, שבתוך האגף ישנה היערכות חדשה גם בעקבות הדיונים שערכנו בנושא המכרז והליווי של הזכיין.

<רחלי אברמזון: יש לנו מפקחת מלווה שהיא הגברת נירית גולוב, ורפרנטית שהיא הרפרנטית שמולה עובד הצוות של "קדימה מדע" באופן שוטף זאת רווית להב, מדריכה ארצית שמלווה כל פנייה, כל בקשה.

<רחלי אברמזון: אני גם אמרתי גם השיח שלי מול ההורים ובפניות האישיות שהיו אליי, אמרתי, הטלפונים שלנו זמינים 24 שעות ביממה בכל בעיה, בכל פניה, בכל אי-הבנה, סוגיה שתרצו או תבקשו את עזרתנו אנחנו שם.

<רחלי אברמזון: יחד עם זאת, אני רוצה לומר שיש לנו שיתוף פעולה עם הזכיין שהחל את עבודתו.

<רחלי אברמזון: אנחנו רוצים לאחל בהצלחה ולומר תודה גם לעמותת טללים שהעבירה אלינו את התיקים.

<רחלי אברמזון: התחלנו לקבל, ישנם עדיין פערים שאנחנו צריכים לבדוק לגבי מספר תיקים ופרטי תלמידים שעדיין לא הגיעו לידינו, אבל זה בימים הקרובים יבוא לידי פתרון.

עמרם מצנע: על כמה ילדים מדובר?

<רחלי אברמזון: קיבלנו רשימה על 1,538 ילדים.

<רחלי אברמזון: מתוך זה יש לנו כרגע – הגענו ל-1,129 ילדים, מתוכם 623 נמצאים בטיפול, ומבחינתנו הם כפעילים, מקבלים כבר את השרות.

<רחלי אברמזון: 463 תלמידים חזרו לבית הספר, 47 בינתיים על פי ההודעה גם מעמותת "תללים" הורים שסירבו או לא מעוניינים להמשיך את השרות.

<רחלי אברמזון: אני ביקשתי גם לקבל את רשימת ההורים שסירבו להעביר מידע, אני כן רוצה סמכות שלטונית, מבקשת להתקשר עם ההורים ולברר ולוודא על מה ולמה הסוגיה, ואם זה עניין פתיר, אז אנחנו עומדים לרשותם, ואם זה משהו שהם החליטו, מבחינתם אנחנו נכבד את רצונם.

<רחלי אברמזון: לי מאוד חשוב להגיע אל אחרון התלמידים.

<רחלי אברמזון: הצוות נמצא כאן, נכון להיום כבר נקלטו כ-163 מורים בעמותת "קדימה מדע", את הפרטים האלה נשאיר לזכיין לתת.

<רחלי אברמזון: רוב המורים הם מורים שבחרו להמשיך מעמותת "תללים" ועברו לעבוד ב"קדימה מדע".

<שרונה נמר: כמה ילדים לא מקבלים סיוע?

<רחלי אברמזון: דבר נוסף שאני רוצה לומר, אנחנו כן לקחנו אחריות שמי שיבנה את התכנית האישית לתלמיד, כי נשמעו כל מיני טענות שאנחנו קצצנו בשעות וכו', אז אני רוצה להבהיר בצורה חד-משמעית, אין שחר לטענות האלה.

<רחלי אברמזון: כל ילד תיבנה לו תכנית עם הצוות החינוכי במסגרת החינוכית שבה הוא משובץ כמובן.

<רחלי אברמזון: בשיתוף עם הזכיין כל ילד יקבל את מה שהוא צריך, ואת מה שהוא זקוק, ועל פי הצרכים שלו אנחנו ניתן ונעניק לו את השרות.

<רחלי אברמזון: לא תהיה פגיעה בשום שרות ובשום שעה אחת מבחינת הצרכנים לתלמידים.

<יוסף גרוסמן: במכרז לא היה כך, כבר חותכים דברים פה.

עמרם מצנע: למה אין לך סבלנות?

<יוסף גרוסמן: אני יכול לשאול אותה שאלה?

עמרם מצנע: לא.

עמרם מצנע: אנחנו נמשיך ונגיע אליכם.

<שרונה נמר: פגיעה קשה מאוד שחבל שלא דיברת - - -

<אבי גנון: שלום, אני אבי גנון, המנכ"ל של "קדימה מדע".

<אבי גנון: בהמשך למה שרחל אמרה, למעשה, היא סיכמה את הפתיח.

<אבי גנון: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות ציון של זמן – ה-7 בדצמבר, וה-31 בדצמבר.

<אבי גנון: למעשה, יש איזושהי הטעייה שחושבים שאנחנו קיבלנו הודעה על זכייה במכרז מאוקטובר.

<אבי גנון: קיבלנו הודעה על זכייה במכרז, אבל זה לא היה אישור סופי, כי התנהל משא ומתן שיכול היה גם להיכשל במשרד החינוך.

<אבי גנון: ההודעה הפורמלית ממשרד החינוך על כך שאנחנו זכינו באופן מוחלט, ואנחנו רשאים להתחיל לעבוד קיבלנו ב-7 בדצמבר.

<אבי גנון: התקיימו מספר פגישות עם עמותת "תללים" לנסות לגבש אופי של שיתוף פעולה בין העמותות.

<שרונה נמר: פגישה אחת.

עמרם מצנע: אני אוציא אתכן החוצה.

<אבי גנון: התקיימו מספר פגישות והכול בפועל.

<אבי גנון: התקיימו מספר פגישות עם עמותת "תללים", והמנכ"לית שלכם, שאני מבין שהיא איננה היום, וחבל שהיא לא נמצאת, התקיימו מספר פגישות איתה, גם פגישות אישיות וגם פגישות עם עורכי הדין על מנת לבדוק מתווים שונים של שיתופי פעולה, הכול נדחה על הסף על ידי העמותה היוצאת.

<אבי גנון: ב-31 בדצמבר, בשעה שבע בערב, הגיעו כמה שעות לפני שאנחנו אמורים לקחת את האחריות לפרויקט, הגיעו חבילה של ארגזים למשרדי הארגון, עם התיקים האישיים של כל הילדים.

<אבי גנון: ב-31 בדצמבר, בשעה שבע בערב הגיעו התיקים האישיים.

<נירית בקמן: והם היו במשרד החינוך.

<אבי גנון: אני אומר ב-31 בדצמבר הגיעו התיקים האישיים של התלמידים.

<שרונה נמר: רשימות קיבלתם הרבה לפני, לא משנה התיקים.

<אבי גנון: החלנו את העבודה עם צוות, למעשה התחלנו תהליך חפיפה לצורך העניין, וכבוד היושב ראש, אתה יודע היטב, רובנו אנשי מערכת, רובנו ניהלנו ארגון אחד או שתיים בחיים שלנו, ואנחנו יודעים מה זה תהליך חפיפה.

<אבי גנון: אני נתתי את מילתי ליושב ראש ועדת החינוך, ולמנהלת אגף החינוך במשרד החינוך, שאנחנו נקלוט את כל מי שרוצה מעמותת "תללים" להיקלט אצלנו, נתנו את זה, ואני הבטחתי את זה במפורש, שעל מנת למזער את הזעזועים של אמצע השנה, אנחנו נקלוט את כל מי שרק רוצה להיקלט בעמותה.

<אבי גנון: אני הבטחתי את זה ליושב ראש ועדת החינוך, והבטחתי את זה למנהלת אגף החינוך.

<אבי גנון: בפועל נתקלנו בהתארגנויות, נתקלנו במטה מאבק למניעת המעבר.

<יוסף גרוסמן: אין דבר כזה.

<יוסף גרוסמן: מטה מאבק למה?

<אבי גנון: לצערי, ויעידו גם אנשי משרד החינוך בעניין, לולא התערבותם של יועצים משפטיים, נאלצנו לערב יועצים משפטיים על מנת לחלץ מידע מהעמותה היוצאת.

<יוסף גרוסמן: המכרז הזה לא היה צריך להגיע אליכם בכלל, זה לא מתאים לכם.

<אבי גנון: תהליך חפיפה מסודר לא היה כאן.

<אבי גנון: מה-1 לינואר - - -

<שרונה נמר: באשמתכם.

<נירית בקמן: באשמתכם.

עמרם מצנע: מה התועלת בקריאות הביניים האלה.

<שרונה נמר: אין תועלת, הילדים שלנו - - - יש פה שקרים.

<שרונה נמר: אני מאוד מצטערת.

עמרם מצנע: תחכי בסבלנות, ויהיה לך זמן להגיד את כל מה שתרצי.

<אבי גנון: אני הנחיתי את אנשיי לקלוט את מירב האנשים, כל מי שרק רוצה להיקלט בתוך הפרויקט אנחנו נקלוט אותו.

<אבי גנון: התחלנו בתהליך, 20 אנשי צוות של "קדימה מדע", עובדים 24/7 לגשר על הפערים ולאסוף את כל הפאזל של המידע, אגב, שלא היה אח ורע לזה שמשרד החינוך היה בניתוק מוחלט כמעט מהעמותה היוצאת, לא היה לו בכלל את המידע הרלבנטי למשרד החינוך, לגוף הרגולטורי, לא היה את המידע שהיה צריך, ולצורך העניין כל המידע הזה, אנחנו כרגע בימים אלו נאלצים לעשות את החיבור בין המורה לבין התלמיד.

<שרונה נמר: חיבור מדהים, אין כמוכם.

<שרונה נמר: בוא תספר לנו - - -

<יוסף גרוסמן: מאיפה אני לוקח את המידע לא מהיועצת?

<יוסף גרוסמן: אני אסביר לך איך עובדים.

<קריאות: - - -

<אבי גנון: ייתכן וישנן פניות שלא נענות, ייתכן ואנחנו עדיין לא במעין, נותנים את מירב השירות.

<נירית בקמן: ייתכן?

<אבי גנון: אנחנו רק 14 יום בתפקיד הזה.

<שרונה נמר: לא על חשבון הילדים שלנו.

<שרונה נמר: למה על חשבון הילדים שלנו?

עמרם מצנע: סליחה, אתם רוצים עכשיו לדבר, שאני אעצור את אבי?

עמרם מצנע: מה קריאות הביניים האלה נותנות לכם?

<נירית בקמן: אבל זה לא אמת, מה שנאמר כאן זה שקר מוחלט.

עמרם מצנע: אז תגידי את האמת שלך אחר כך.

<שרונה נמר: את האמת האמיתית.

עמרם מצנע: לא, אין אמת אמתית, תאמיני לי, בגילי המופלג ובעשרות תפקידים שביצעתי עד היום, אין אמת מוחלטת.

<שרונה נמר: זה מה שאתה אומר.

<שרונה נמר: יש לי פה שמות - - -

עמרם מצנע: מותר לי להגיד מה שאני חושב?

עמרם מצנע: עכשיו תנו למנכ"ל "קדימה מדע" לדבר, אחר כך תגידו כל מה שאתם רוצים.

<אבי גנון: בתיאום עם משרד החינוך אנחנו עובדים איתם כתף אל כתף על מנת ליצור את המערכת הזאת מחדש, לאסוף את כל הנתונים.

<אבי גנון: יש לנו תקופת מעבר, תקופת המעבר הזאת היא לא קלה, אני אומר, אנחנו עושים את הכול על מנת להתגבר על הפערים הללו.

<אבי גנון: מבחינת הנתונים אני אחזור ואני אפילו אשפר אותם במעט, כי עשינו את הניתוחים במהלך הלילה.

<אבי גנון: נכון להיום חתמו כ-185 מורים כבר במערכת, כפי שרחל ציינה, כבר 623 ילדים נמצאים בשלבי טיפול כזה או אחר.

<אבי גנון: אנו עושים את הכול על מנת לצמצם את הפערים, עושים את הכול על מנת לתת את השרות הכי טוב שניתן עבור הילדים האלה.

<אבי גנון: יש לנו ניסיון בעניין הזה, יש לנו ניסיון רב בנושא של טיפול בילדים חולים, ומי שהיה מכיר - - -

<שרונה נמר: איזה ניסיון?

<אבי גנון: אם היית מכירה את העמותה אז היית יודעת.

<שרונה נמר: אני מכירה.

<אבי גנון: לצורך העניין אני באמת מודה לעמותת "תללים".

<אבי גנון: תהליך החפיפה הזה היה יכול להיות הרבה יותר מסודר, ואם הוא היה מסודר, לא היינו צריכים להגיע למצב כפי שהוא כיום.

<אבי גנון: תודה רבה.

עמרם מצנע: רבותיי, האם יש מישהו מעמותת "תללים" שרוצה לדבר?

<אודי-אהוד גרא: אני עו"ד אהוד גרא בשם "תללים".

<אודי-אהוד גרא: אני מאוד מאוכזב מדברי הפתיחה של היושב ראש, בכל הכבוד.

עמרם מצנע: זכותך להיות מאוכזב.

<אודי-אהוד גרא: שלמעשה סיכם את הדיון בכך שלדבריו נעשו ניסיונות למנוע ולעכב שמורים והורים, כולל דיסאינפורמציה, שזה עוד לפני שהדיון התקיים והעמדות והעובדות הוצגו בפני היושב ראש, אז אני בעניין הזה רוצה להביע את צערי, ואני מקווה שהוועדה תהיה פתוחה לשמוע את הדברים.

עמרם מצנע: יש לי שאלה אליך עו"ד גרא, מה המטרה שלכם?

עמרם מצנע: אתם רוצים למנוע את העברה?

<אודי-אהוד גרא: אם היינו רוצים היינו משתתפים במכרז, לא היינו משתפים איתם פעולה.

עמרם מצנע: אני רוצה לדעת, מה המטרה שלך?

עמרם מצנע: אתה מייצג ארגון, אתה מדבר עכשיו בשם ארגון "תללים", אני שואל מה אתם רוצים להשיג?

<אודי-אהוד גרא: דבר ראשון לתקן את הרושם המוטעה שיש אולי לוועדה הנכבדה על התנהלותה של "תללים" בנושא בחודש, חודשיים האחרונים.

<אודי-אהוד גרא: לאחל לחבריי מעבר לשולחן הצלחה בתפקידם החשוב.

<אודי-אהוד גרא: להזכיר את העובדה שהפרויקט הזה החל לפני 24 שנים, ביוזמה משותפת של "תללים" ושל משרד החינוך, במשך אותה תקופה לא קצרה, דור שלם הייתי אומר, "תללים" ביצעה את העבודה בצורה הטובה ביותר, פיתחה את הנושא, ביצעה אותו ויישמה אותו, למעשה אלפי תלמידים למדו, לומדים וילמדו, ואת הדבר הזה איש לא יוכל לקחת מ"תללים", ואני מבקש שזה ייזכר, ולא יטיפו איזשהו רפש חס וחלילה ב"תללים" שבאמת לא מגיע לה.

<אודי-אהוד גרא: דבר שני שאני רוצה לומר, שלדעתי, מה ש"תללים" הקימה, זה סוג מיוחד של בית ספר, זה חבל מאוד שבכלל לבית ספר שקיים, פועל כולל הנהלת מורים, מנגנון וכו', שיטות וכדומה עורכים מכרז.

<אודי-אהוד גרא: בית ספר גם אם הוא פרטי, כלומר, מופעל על ידי עמותה וכדומה, לא צריך להיות מוצא למכרז, זאת לדעתי טעות, והמעבר הזה פה שקרה פה לדעתי, ולדעת "תללים" לא היה צריך בכלל לקרות.

<אודי-אהוד גרא: דבר נוסף, אי ההשתתפות של "תללים" נבעה במכרז, נבעה בעצם מחילוקי דעות מקצועיים.

<אודי-אהוד גרא: אנחנו לא סברנו שצריך להוסיף את הנושא הפרא-רפואי.

<אודי-אהוד גרא: אנחנו ראינו שיש פגיעה בכל זאת בנושא של שעות הלימוד.

<אודי-אהוד גרא: חלק גדול מהמורים שלנו לא עמדו בתנאי המכרז, גם אחרי התיקון שלהם, כך שבעצם לא ענינו על תנאי סף של המכרז הזה.

<אודי-אהוד גרא: אבל גם אם היינו משתתפים במכרז, לא היינו זוכים בו לדעתי, מפני שהמחיר הוא שהמורים מקבלים כ-20% פחות ממה ש"תללים" שילמה למורים, כלומר, היינו גם מפסידים על ההצעה הכספית שהייתה בעניין הזה.

עמרם מצנע: "תללים" שילמו למורים יותר מאשר משרד החינוך נתן להם?

<אודי-אהוד גרא: דבר ראשון השיגה הרבה מאוד מקורות ותמורות גם נתנה למורים יותר וגם נתנה לילדים החולים הרבה מעבר על ידי תרומות.

עמרם מצנע: אני שואל לגבי השכר של המורים שהעלית, "תללים" הוסיפה?

עמרם מצנע: כי בהסכם כתוב בדיוק השכר, אין פה משחק - האם השכר ירד בהסכם?

<אודי-אהוד גרא: שילמה, כן.

עמרם מצנע: אין פה משחק, האם השכר ירד בהסכם?

<שרונה נמר: הוא לא עלה, מי אמר שהוא עלה?

<אודי-אהוד גרא: מתקנים אותי, אומרים לי שלפי המכרז הקודם לא היינו צריכים להוסיף לשכר, ולא הוספנו על מה שקיבלנו ממשרד החינוך, ולפי המכרז החדש היינו נאלצים להוסיף.

<שרונה נמר: יש פה מורות שיכולות להעיד, ירד.

עמרם מצנע: כלומר, במכרז החדש הורידו את רמת השכר פר שעה?

עמרם מצנע: אני אשמע את המורים.

עמרם מצנע: הלא התשלום הוא פר שעה, אז אפשר להגיד לצורך העניין - - -

<רחלי אברמזון: לא, אבל הוא לא ירד.

עמרם מצנע: פר שעה הוא ירד?

<סיגל שמש: באופן כללי הוא ירד.

<סיגל שמש: אני מורה ב"תללים", אני הייתי בראיון ב"קדימה מדע", והחלטתי לא להצטרף כי הרגשתי שאני לא יכולה, אני רוצה מאוד לעבוד, אני מאוד אוהבת את העבודה שלי, אבל אני לא רוצה להיות עבד.

<סיגל שמש: זאת אומרת, אם כתוב שם שיכולים לשלוח אותי לאן שהזכיין רוצה, הם צריכים שב"תללים" העבודה שלי היא עבודה שאני עוברת מילד לילד עם הרכב שלי.

<סיגל שמש: חלק מהזמן הוא נסיעות.

<סיגל שמש: השכר לשעה כביכול עלה פר שעה מ-60 שקלים ל-65 שקלים, אבל אז כשאתה מצרף את השעות כי יש להם איזשהו חישוב של ביטול זמן, למעשה, השכר ירד.

עמרם מצנע: לכן שאלתי פר שעה.

<סיגל שמש: כשאני עובדת שיעור של שעתיים ורבע, שזה שלוש שעות אקדמאיות, השכר ירד משמעותית, שלא נדבר על זה שאני ב"תללים" רכשתי ותק, ובקיץ הרי אנחנו לא מקבלים משכורת לפחות חודשיים ולא בחגים, אז זאת אומרת שיש לי הבראה וחופש, אז לפחות חודש אחד מכוסה על חשבון ההבראה ומה שצברתי בחופשה שנתית, מה שבמקום חדש זה כמו להתייחס אליי כאל עובדת נקיון הכי זוטרא שיש, מזכיין לזכיין ללא שום תנאים.

<אודי-אהוד גרא: דבר ראשון, אנחנו לא ניהלנו כמובן את המכרז הזה, מי שניהל אותו זה משרד החינוך.

<אודי-אהוד גרא: בהסכם, ובמכרז יש 14 ימים בלבד לחפיפה.

<אודי-אהוד גרא: למעשה, זאת לא חפיפה אדוני, "תללים" אחראית במאה אחוז עד ה-31 בדצמבר, והם אחראים ב-100% מ-1 בינואר.

<אודי-אהוד גרא: למעשה, כמו מעבר מקבלן לקבלן, הם היו צריכים להיערך עם כל מה שיש להם כדי לקחת את העבודה, מבחינתם הם לא יכולים בכלל להתבסס, והם גם לא צריכים להתבסס.

עמרם מצנע: זה לא מה שעלה פה בדיונים.

עמרם מצנע: בדיונים עלה ההיפך, הבקשה, בעקבות זאת באה הבקשה שלי ושל משרד החינוך, ההיפך, ליצור רציפות העסקה.

עמרם מצנע: אי אפשר ליצור רציפות העסקה אם הזכיין החדש לא מקבל - - -

<יוסף גרוסמן: הייתם עושים את זה בקיץ.

עמרם מצנע: הצעתי ל"תללים" כפי ש"תללים" הסכימו להאריך את ההסכם עד 31 בדצמבר, הצעתי להם להמשיך את ההסכם עד סוף שנת הלימודים, לא הסכימו.

<נירית בקמן: הסכימו.

עמרם מצנע: לא, את מדברת איתי על אמת, זה שקר.

עמרם מצנע: אני דיברתי עם ליאורה, את לא יכולה לספר לי סיפורים.

<אודי-אהוד גרא: אז כמו שאמרתי, יש איזשהו תאריך שהוא תאריך קובע שממנו האחריות עוברת.

<אודי-אהוד גרא: אנחנו ואני השתתפתי בכנס עם כל המורים של "תללים" שבהם הנהלת "תללים" הודיעה להם על מה שהולך להתרחש, ושיחררה את כל המורים של "תללים" לפנות ולנהוג על פי השיקול של כל אחד ואחד מהם, ככה שהדבר הזה אינו בכלל שנוי, לא החזקנו אף מורה.

<אודי-אהוד גרא: יותר מזה, אדוני, פיטרנו את כל המורים ב-31 בדצמבר.

<אודי-אהוד גרא: אני גם מניח שמי שהשתתף במכרז, הוא גייס מורים על מנת להשתתף במכרז.

<שרונה נמר: הוא לא גייס כלום.

<אודי-אהוד גרא: אני לא יודע, אבל הוא לא יכול לבנות את הדבר הזה כפי שזה נבנה, ואני מדבר על המכרז.

<אודי-אהוד גרא: הם קיבלו כנראה ב-7 בדצמבר כמו שנאמר על ידי מר גנון את ההודעה הרשמית.

<אודי-אהוד גרא: אנחנו, אגב, עד היום לא יודעים אם בכלל נחתם חוזה בינם לבין משרד החינוך, ואם נחתם טוב מאוד.

<אודי-אהוד גרא: אנחנו על כל פנים, ואני מדבר כרגע מהזווית המשפטית, מאוד נזהרנו מלהעביר דברים לגורם שעוד אין לו למיטב ידיעתנו חוזה חתום עם משרד החינוך, ומאחר וקיבלנו אישור ממשרד החינוך, הרבה דברים שעשינו, עשינו באישור משרד החינוך, או דרך משרד החינוך מבלי לעכב דבר.

<אודי-אהוד גרא: נאמרו פה דברים, משרד החינוך מדי חודש מקבל את רשימת כל התלמידים העדכנית, כך שזה קיים אצלם כל הזמן, בניגוד למה שנאמר כאן, יש להם את הרשימה העדכנית כל הזמן.

<אודי-אהוד גרא: בניגוד למה שנאמר כאן יש להם את הרשימה העדכנית כל הזמן.

<אודי-אהוד גרא: קיימנו דיון ראשון ב-9 בדצמבר עם הצוות של "קדימה מדע", אחרי זה הייתה ישיבה ב-15 בדצמבר במשרדי "תללים".

<אודי-אהוד גרא: הישיבות האלה אני מזכיר היו עוד לפני 14 ימים של החפיפה המדוברת.

<אודי-אהוד גרא: בישיבות האלה שאני השתתפתי בראשונה ובשנייה השתתפתי ברובה נמסרו להם כל הפרטים שדרוש להם על מנת להתארגן לנושא הזה.

<אודי-אהוד גרא: פנו אלינו ודרשו מאיתנו לקבל את גליונות האקסל, את המסמכים הרפואיים ואת הסיכומים הפדגוגיים.

<אודי-אהוד גרא: אנחנו התייעצנו בעניין הזה עם היועצת המשפטית של משרד החינוך שבהחלט תמכה בכך שנעביר את החומר, לגבי חלקים קטנים בחומר שיש בהם חשש לפגיעה בפרטיות של התלמידים, ביקשנו לקבל את האי התנגדות של הורי התלמידים, כפי שנאמר כאן, 90%, או 95% לא התנגדו עברו, והתיקים האלה עברו, וגם כל האינפורמציה והחומרים האלה עברו.

<אודי-אהוד גרא: אני לא רוצה כאן באמת לרדת לעומק הדברים שצריך היה לעשות.

<אודי-אהוד גרא: אנחנו היינו מצד אחד ולא מהצד השני, וכל תלמיד יש לו שם, יש לו בית ספר, יש לו מורה, לא צריך את "תללים" בשביל להתחבר עם העניין הזה.

<אודי-אהוד גרא: אם יש להם מורים, המורה צריך ליצור קשר עם התלמיד, עם בית הספר, ולבצע את המשך העבודה בין אם הוא עבד קודם ב"תללים", ובין אם הוא לא עבד לפני כן ב"תללים", אבל ללכת ולהטיל עלינו את האחריות לדברים האלה כשכל דבר שאנחנו עשינו, לא היה מיועד, גם אם מישהו בטעות סבר שזה מניע, הרי זה לא היה נותן לנו שום דבר, אין לנו שום סיבה לעשות את זה.

<אודי-אהוד גרא: בניגוד למה שנאמר כאן, וזה מופיע בכתובים, אנחנו הצענו להם כל צורה של שיתוף פעולה בנושא הזה, החל מהרמה הגבוהה ביותר של להיות קבלן משנה שלהם לפי סעיף שאנחנו נבצע את העבודה עבורם בלי שום שבר, ועד לזה שאנחנו נהיה יועץ שלהם לפרויקט הזה לתקופה שהם יחליטו וכל חלופה באמצע.

<אודי-אהוד גרא: יותר מזה גם, כל פרק זמן אם זה לחודש, או לשנת לימודים או לחמש שנים, כך שלבוא היום ולהגיד את הדברים האלה זה כל כך לא הוגן, ואני באמת לא רוצה כאן, אני אעביר את הדברים האלה, הם כתובים שחור על גבי לבן.

<אודי-אהוד גרא: אני גם רוצה לומר שהייתה איזושהי עתירה לבית משפט שנמשכה בינתיים.

<אודי-אהוד גרא: אנחנו מסרנו את ההודעה שלנו, אני רוצה לצטט את הדבר הזה.

<אודי-אהוד גרא: "כפי ש"תללים" הודיעה ל"קדימה מדע" – כך כתוב בעתירה, בעל פה ובכתב, ביום 20 אני מצטט: "על מנת למנוע פגיעה אפשרית בילדים, מציעה "תללים" ל"קדימה מדע" כי במידה ואכן אתם נתקלים בקשיים בהתנעת הפרויקט והפעלתו נושיט לכם יד לסיוע בהפעלתו בחודשים הקרובים, הדבר ייעשה תוך ש"תללים" שומרת על עצמאותה.

<אודי-אהוד גרא: במידה והצעתה של "תללים" מקובלת עליכם, נשמח להיפגש עמכם לדיון על הפרטים במועד הקרוב ביותר".

עמרם מצנע: זה לא בית משפט פה, אנחנו לא זקוקים למסמכולוגיה שבטח בבית המשפט היא חלק מהעניין.

<אודי-אהוד גרא: עדיין יש חשיבות לעובדה שפנינו אליהם ב-20 בדצמבר בכתב.

עמרם מצנע: אני מנסה תמיד לדייק בדבריי.

עמרם מצנע: אני קיבלתי חומרים.

<אודי-אהוד גרא: אנחנו באים מאותו בית ספר, אדוני, אותו מחזור, אז אני יודע על מה אדוני מתכוון.

עמרם מצנע: מה שניסיתי לומר, שגם אני אישית קיבלתי הרבה מאוד תכתובות שנכתבו בין "תללים", לבין המורים לבין ההורים, לבין התארגנות של ההורים ושל המורים, אני ראיתי את הדברים במו עיניי, הם נמצאים אצלי גם באמצעים האלקטרוניים.

עמרם מצנע: ואני אומר לך, מעבר לכל מה שנאמר, אני רוצה לומר בסוגריים, שההיסטוריה כבר לא כל כך חשובה, אתה יודע, במדינת ישראל תמיד העתיד ברור, אבל על ההיסטוריה מתווכחים.

עמרם מצנע: אבל לצורך הדיוק, מה שאני אמרתי, אני נחשפתי וגם פנו אליי לא מעט אנשים, שטענו כך וטענו אחרת, ראו בי כתובת מכל מיני מקומות של גם מורים וגם הורים מכל הארץ.

עמרם מצנע: אני קיבלתי את הרושם שאותו ביטאתי במילות הפתיחה שלי, ולא הייתי אומר את זה אילו זה היה רק רושם, אלא קיבלתי את הרושם שנעשתה פה פעילות למנוע, לעכב, להפריע, אינני יודע מה.

<שרונה נמר: אתה יושב במשרד שלך, הילד שלי מחכה למורה.

<שרונה נמר: - - - הילדים לא מקבלים מורה.

עמרם מצנע: גברתי, אבל אני לא יכול להקשיב לך, כי עכשיו אני מדבר.

<שרונה נמר: בוא תגיד את האמת, אל תגיד שקרים.

<שרונה נמר: דיי, זה מעצבן.

עמרם מצנע: את באת אליי, לא אני באתי אלייך.

עמרם מצנע: באת אליי לדיון.

עמרם מצנע: אני אתן לך לדבר מה שאת רוצה, אמרתי לך את זה כבר שלוש פעמים, היית פה גם בדיונים, ואת יודעת שנותנים לדבר לכל אחד לומר את דעתו.

עמרם מצנע: השאלה באמת היום היא איך שמים בצד את ההיסטוריה.

עמרם מצנע: גם אני מוכרח לומר – עוד פעם, לא זוכר אם היית פה, אני יזמתי חוק לשינוי ולמתן זכות למשרד החינוך בסוגים מסוימים של פעילות לא ללכת למכרזים.

עמרם מצנע: דרך אגב, לא כדי לאפשר לעמותה אחת לשבת עשרות שנים בתפקיד, זו בעיה בפני עצמה, זה לא התקבל, אלא התקבלו קצת שינויים שיקלו על התהליך, אבל בסופו של דבר לכולנו יש הערכה לכך ש"תללים" בנו את התורה בכלל, ריכזו את כל המאמץ הזה, ונשאו בעול הזה עשרות שנים, אבל זה נגמר, מתוך סיבה כזו או סיבה אחרת.

עמרם מצנע: עכשיו צריך לראות באמת איך בסופו של דבר גם המורים, וגם הילדים יקבלו את השרות הכי טוב שמגיע להם בהתאם לכללים שנקבעו על ידי משרד החינוך.

<אודי-אהוד גרא: "תללים" מדברת או מהפה שלי ובעיקר מהפה של ליאורה, אנחנו ודאי לא נושאים באחריות לדיבור או למעשה של אדם אחר.

<אודי-אהוד גרא: אם יש אי שביעות רבה בקרב ההורים או בקרב המורים.

<נירית בקמן: אין דבר כזה, אין אי שביעות מ"תללים".

<אודי-אהוד גרא: לא, אי שביעות מהמעבר.

<אודי-אהוד גרא: אם יש אי שביעות והם מביעים את זה, זאת מדינה חופשית, יש כאן זכות ביטוי וזכות דיבור, וגם זכות להשפיע על נבחרי ציבור.

<אודי-אהוד גרא: עד היום מנהלת הפרויקט של "תללים" לא הצליחה לפגוש את מנהל או מנהלת הפרויקט של "קדימה מדע" למרות כל המאמצים עד היום.

עמרם מצנע: אני אאפשר להורים ולמורים, נתחיל עם המורים.

<יוסף גרוסמן: היה מכרז, קיבלנו בשקף, הנערים הגדולים מקבלים 6 שעות, הורידו מ-8 ל-6, לפתע את אומרת לנו הכול חזר לקדמותו, אם כך אז זה מכרז לא תקין.

<יוסף גרוסמן: אם היו אותן השעות ליאורה הייתה ניגשת למכרז.

<שרונה נמר: הם פרא-רפואי.

<יוסף גרוסמן: כנראה הורדת את הפרא-רפואי והוספת שעות, אז משהו פה לא תקין.

<יוסף גרוסמן: דבר שני, ל"קדימה מדע" היה להם זמן, וכרגע באזור הצפון באזור הדרום אין כרגע מורים, לא מקבלים סיוע.

עמרם מצנע: מה קורה איתך באופן אישי?

<יוסף גרוסמן: אני לא ניגש, אגיד לך למה.

<יוסף גרוסמן: ברגע שאני שמעתי ש"קדימה מדע" צלצלו למורה שהגישה עתירה ואמרו לה תשמעי, אם את לא מבטלת את העתירה, אנחנו לא ניתן לך סיוע, בזה אני איתם לא עושה שום עיסקה.

<יוסף גרוסמן: זאת אומרת, החלטה שלי.

עמרם מצנע: סליחה, אתה המורה החלטת לא להמשיך, זכותך המלאה, אני מקווה שתשנה את דעתך, מה אדוני רוצה עכשיו לעשות?

<יוסף גרוסמן: אני רוצה כרגע שהמצב יחזור לקדמותו, כלומר להחזיר ל"תללים" את הפרויקט הזה.

עמרם מצנע: זה לא יקרה.

<יוסף גרוסמן: למה לא יקרה, כי כרגע "קדימה מדע" לא עמדה בתנאי הסף.

<יוסף גרוסמן: תסביר לי למה.

עמרם מצנע: שאלת אני אומר לך, זה לא יקרה.

עמרם מצנע: כי המכרז היה תקין.

עמרם מצנע: אתה יכול לפנות לבית משפט.

<יוסף גרוסמן: אני אפנה למבקר המדינה.

<יוסף גרוסמן: היא כרגע אמרה 600 תלמידים מקבלים סיוע מתוך 3,000 תלמידים.

עמרם מצנע: יוסי גרוסמן אתה יכול לפנות, זו זכותך המלאה למבקר המדינה, לשר החינוך כשיהיה, לבית משפט, בבקשה.

<יוסף גרוסמן: אני רוצה לומר כך, לפני שעת הנעילה, תחשבו עוד הפעם.

<יוסף גרוסמן: אתם כרגע עשיתם עוול לילדים, משרד החינוך, עשיתם עוול לילדים.

<יוסף גרוסמן: חזרו בכם, תחזירו את הפרויקט הזה ל"תללים", 24 שנה עבדו בזה, זה לא רק לבוא ללמד, זה השקעה מכל הלב, לכן אני אומר תחזירו את זה ל"תללים".

עמרם מצנע: אין חזרה ל"תללים".

<יוסף גרוסמן: למה אין?

<יוסף גרוסמן: לא עמדתם בתנאי מכרז.

<יוסף גרוסמן: בסדר.

<יוסף גרוסמן: אתה טוען שלא עמדתם, משרד החינוך עמד, הדרך היחידה כדי לברר את זה, ללכת לבית משפט או למבקר המדינה.

<יוסף גרוסמן: בבקשה.

<מאיר ביאלה: אני אבא של ילדה בת 4.5 שסובלת ממספר רב של מומי לב.

<מאיר ביאלה: היא אומנם בת 4.5, אבל עד עכשיו היא עברה 5 ניתוחי לב, חלק מהניתוחים כמובן בוצעו בחוץ לארץ בגלל שיש לה המון בעיות.

<מאיר ביאלה: בנוסף לזה יש לה כשל חיסוני חמור ככה שאסור לה להיות בחברת ילדים, היא מבודדת בבית שלה, כמו מעין בית סוהר כזה, לצערי, בהוראת הרופאים, כל חיידק או וירוס יכול להיות לה די קטלני.

<מאיר ביאלה: במשך השנתיים אנחנו קיבלנו סיוע מעמותת "תללים", שלחו לנו גננות, סייעות, בעצם כל מענה שהיה לנו איזושהי בעיה וכדומה, הם טיפלו בזה לשביעות רצוני ורצון אשתי.

<מאיר ביאלה: מה-1 בינואר עד היום, נוסף לבדידות שיש לילדה שלי, מכיוון שהיא לא יכולה להיות בקשר עם ילדות אחרות, גם לא יכולה עכשיו להיות עם הגננות והסייעות שלה, כי עדיין לא נחתם חוזה חדש - - -

עמרם מצנע: למה הוא לא נחתם?

עמרם מצנע: אני שואל אותך אתה בטח יודע.

<מאיר ביאלה: אני לא עובד שם.

עמרם מצנע: לא משנה, אני שואל אותך, הלא זה גננת מסוימת עם שם, היא הפסיקה לבוא אליך ב-1 לינואר.

<מאיר ביאלה: אני אענה על השאלה.

<מאיר ביאלה: היום בבוקר קיבלתי טלפון מאחת בשם ליאת וגם אתמול, זה כמובן אחרי שאני פניתי למשרד מבקר המדינה, ואמרו לי שהם מזמינים את הגננת, והם מצטערים כי אולי הם איבדו את הטופס או משהו כזה, דרך אגב, יש לי את השיחה מוקלטת אם תרצו.

עמרם מצנע: הגננת המסוימת שהייתה אצלכם עד סוף דצמבר, למה היא לא ממשיכה?

עמרם מצנע: היא לא אמרה לך למה היא לא ממשיכה?

<מאיר ביאלה: אמרתי לה שהמכרז עבר ל"אורט" והם יצרו איתה קשר כנראה, ולא יצרו, אז מה אני אמור לעשות?

<מאיר ביאלה: אני לא אמור גם לתווך ביניהם בכל הדברים האלו, לא יודע.

עמרם מצנע: אפשר להתקשר לאורט.

<מאיר ביאלה: התקשרתי כמה פעמים, ואמרו לי שזה בטיפול.

<מאיר ביאלה: סליחה, אני אנסה להבהיר.

<מאיר ביאלה: אין לי שום טענה לאורט, "קדימה מדע" מבחינתי, זו עמותה שיכול להיות שהם בסדר, אני לא נכוויתי מהם.

<מאיר ביאלה: הטענה שלי כרגע זה שהעניין החפוז הזה שעבר מעמותה לעמותה באמצע שנה, בלי חפיפה נורמלית, גרם פה לאיזשהו נזק, ואני מבין שיש פה עניין – סליחה שאני אומר את זה - של חברות וכל מיני דברים כאלה, לעזור לחבר פה ולחבר שם, בין מצנע לגנון הם חברים טובים.

<מאיר ביאלה: אבל מה שאני אומר שבסופו של דבר זה על חשבון הילדה שלי ויצאתי מזה דיי פגוע.

<מאיר ביאלה: אני רואה איך המפקחות של משרד החינוך - - -

עמרם מצנע: הנקודה שלך הובנה.

עמרם מצנע: מה שאני מציע לך, תהיה בקשר, תיכף נשמע גם "מקדימה מדע" מה קורה בנקודה הספציפית.

עמרם מצנע: אני מציע לך לדבר עם הגננת שהייתה אצלכם עד ה-31 לדצמבר, לשאול אותה למה היא לא ממשיכה.

<מאיר ביאלה: היא הוזמנה לפגישה היום באורט.

<מאיר ביאלה: אבל אסור לפני חוזה להמשיך לעבוד.

עמרם מצנע: עובדה שיש מאות מורים שממשיכים.

עמרם מצנע: אני אומר לך שאם היא הייתה מתקשרת והיו אומרים לה תמשיכי גם אם היא עוד לא חתמה, לא היה קורה שום דבר.

עמרם מצנע: אני כראש עירייה הפעלתי אלפי אנשים, לא תמיד העובד נכנס לתפקיד, הלוואי וזה היה קורה כך.

עמרם מצנע: לכן אם באמת הילדה והגננת הטובה שלהם זה שימשיכו, אין סיבה שלא יקרה, כי בסופו של דבר כל המורים יכלו, יכולים גם עכשיו להמשיך בעבודה.

<שרונה נמר: לא ההורים צריכים לדאוג לזה, הם צריכים לדאוג לזה, זה לא התפקיד שלנו עם כל הכבוד.

<יצחק קדמן: זה בטח לא עניין של ההורים, יש להם מספיק - - -

<רחלי אברמזון: אני רוצה לציין, וכפי שציין עו"ד גרא קודם בדבריו, משרד החינוך העביר לעמותת "תללים" מכתב שפונה אל ההורים, וליאורה בעצמה גם בכנס שהיה הציגה את העניין בפני כל אנשי "תללים" וכל אחד יכול היה לקבל את המכתב שיצא ממשרד החינוך בחתימתנו, על כך שמורה או איש הוראה שמעוניין להמשיך לעבוד ב"קדימה מדע", מוזמן ליצור את הקשר עם כל הפרטים ועם כל הדיווח, כך שמי שרצה יכול היה לעשות את זה.

<נירית בקמן: הם לא היו אמורים לבוא עם מורים בארסנל שלהם?

<רחלי אברמזון: לכן אם הגננת מעוניינת היא באמת יכולה ליצור, אגב, אני אומרת את זה שוב ואני אחזור.

<רחלי אברמזון: גם משרד החינוך עומד לרשות

<רחלי אברמזון: כם ההורים בכל פנייה, שאלה, בעיה, כל מה שתתקלו.

<רחלי אברמזון: אמרתי 24/7 צוות שעובד.

<מאיר ביאלה: אין לי איזשהו עניין נגד העמותה החדשה, אני לא מכיר אותם אישית, אין לי עדיין אפילו התחלה של התנהלות, הבעיה שלי כרגע זה על עצם החפיפה.

<נירית בקמן: אמא של אביאל.

<נירית בקמן: היינו כבר בכמה ועדות בדיונים הללו.

<נירית בקמן: אני רוצה לרגע לקחת אתכם למקרה היפותטי.

<נירית בקמן: לי יש ילדה בכיתה אל"ף, אני לא אשלח אותה שבועיים לבית הספר, לא תבוא אליי הקב"סית ותעשה לי נו, נו, ותגיד לי, תשמעי אם את לא תשלחי את הילדה שלך לבית הספר, יוציאו לך את הילדה מהבית, או את מסתכנת בפלילים.

<נירית בקמן: אני אומר לכם חד משמעית, כולכם כאן ידכם במעל, וכולכם מבחינתי עבריינים ופושעים.

<נירית בקמן: בבקשה, אדוני, אל תקטע אותי, כי אני "פד-אפ" מכל התהליך הזה.

עמרם מצנע: אני רוצה להבין, לילד שלך אביאל היה מורה?

<נירית בקמן: הייתה לו מורה והיא לא המשיכה, ועכשיו כנראה היא כן תמשיך.

עמרם מצנע: למה היא לא המשיכה?

<נירית בקמן: ממניעים שלה, ממקום שהיא הרגישה מאוד קשורה למקום שהיא הועסקה בו 23 שנה, אני לא יודעת אם אתה זוכר, אבל היא פה נשאה דברים בדיון הקודם, מלים חוצבות וכואבות, מינה לא המשיכה.

<נירית בקמן: אני חוזרת ואומרת, שבועיים ילדים לא מקבלים ולמעלה מ-200 ילדים לא מקבלים את השרות הזה, ילדים תחת חוק חינוך חובה.

<נירית בקמן: אני שואלת אתכם, אתם כולכם אתם מעל החוק?

<נירית בקמן: אין חוק במדינה הזאת?

<נירית בקמן: שחטתם את כל הפרות הקדושות גם על גבם של ילדים החולים?

<נירית בקמן: למה?

<נירית בקמן: בגלל שאנחנו מטפלים בילדים חולים שלא יכולים ללכת לסגור כבישים ולצעוק, ולהבעיר צמיגים ברחובות, בגלל זה אתם מתעמרים בילדים שגם ככה קשה להם?

<נירית בקמן: אני לא מצליחה להבין אתכם.

<נירית בקמן: באיזה תעוזה אתה, מנכ"ל "קדימה מדע", באת והגשת את מועמדותך למכרז כאשר לא היה לך בארסנל את הכלים לתת ולהניע את המכרז הזה?

<נירית בקמן: אתה לא מצליח להניע את המכרז הזה, ילדים יושבים?

<נירית בקמן: אני והיא ועוד הרבה הורים צריכים לתת תשובות לילדים שלנו.

<נירית בקמן: אתה אני בטוחה ישן טוב בלילה, אנחנו לא ישנים.

עמרם מצנע: הבנתי.

עמרם מצנע: למה המורה לא המשיכה עוד שבוע, עוד שבועיים עד שתמצא מורה אחרת?

<נירית בקמן: היא הייתה מוכנה לבוא בהתנדבות, אני אמרתי לה מינה, כי אני לא חושבת שזה נכון.

<שרונה נמר: אתם צריכים לדאוג - - -

<סיגל שמש: אדון מצנע, אנחנו לא עובדי נקיון, סליחה, אנחנו מורים.

עמרם מצנע: תסלחי לי לרגע.

עמרם מצנע: אתם מציגים במלוא חומרת העניין, ואני מבין את זה, פער בכך שב-1 לינואר נשארו הילדים בלי מורים.

<סיגל שמש: אתה שואל למה, אני עונה לך, יש פה פגיעה.

עמרם מצנע: סיגל, אבל אתם מושכים את ידכם מהאחריות על העניין הזה.

עמרם מצנע: סליחה, תגידי לי, בסוף, הילד שלך, אביאל, מה מעניין אותו כל הוויכוחים האלה?

עמרם מצנע: אז למה הוא לא יכול היה להמשיך עם המורה המסוימת הזו בהתנדבות או בשכר עוד שבועיים?

<נירית בקמן: היא באה אלינו לביקורים כדי שאביאל לא ינתק את העניין הרגשי.

<נירית בקמן: אתה, כבוד היושב ראש, הבטחת בדיון הקודם, והבטחת אמרת – "רצף הלימודים לא ייפגע", ואתה יכול לבדוק את זה בפרוטוקול כי אתה אמרת את זה.

עמרם מצנע: ואני מקיים את זה.

<נירית בקמן: אתה לא עומד בדיברתך.

<נירית בקמן: לא, הבן שלי נפגע לו רצף הלימודים.

עמרם מצנע: תודה רבה, אני אומר לך כן.

עמרם מצנע: בגלל שאת לא הסכמת שהמורה תמשיך עוד שבועיים - - -

<נירית בקמן: לא נכון, לא, כי היא לא מועסקת.

<שרונה נמר: אמא של תום.

<שרונה נמר: 10 שנים קיבלנו שרות הכי מדהים שיכול להיות מעמותת "תללים", עם סיגל שמש, שיושבת פה.

<שרונה נמר: סיגל היא בת בית אצלנו.

<שרונה נמר: עד היום גם עכשיו כשהיא לא חתמה, היא בת בית שלנו, חברה טובה מאוד שלנו, וזה משהו שאנשים פה לקחו לנו.

<שרונה נמר: הבן שלי - אני מתקשרת עוד מלפני 31 בדצמבר, וזה אתה לא יודע, אני מתקשרת ל"קדימה מדע", אני מבקשת שישלחו לי מורה, ואני מדברת, והעברתי את הפרטים, ורשמתי את הטופס, והעברתי כל מה שצריך.

<שרונה נמר: קודם כל הם לא עונים לטלפונים ברבים מהמקרים.

<שרונה נמר: היה לי יום שהתקשרתי 18 פעמים, בגלל זה התקשרתי אליך ואמרתי לך: אתם לא עונים לטלפונים, זה חמור מאוד.

<שרונה נמר: כי כשאני קיבלתי שירות במשך 10 שנים הייתי מרימה טלפון, הייתי מקבלת תשובה במיידי, אף פעם לא הייתי צריכה לרדוף אחרי אנשים.

<שרונה נמר: כשפניתי אליך ודיברתי איתך ואמרתי לך: יש בעיות מאוד קשות, אני נציגת ההורים.

<שרונה נמר: יש לי פה מעל 200 שמות של תלמידים שלא מקבלים שרות מהמגזר הערבי, מהמגזר שלנו, מהפריפריות, מהמגזר החרדי.

<שרונה נמר: אני רוצה לומר את מה שיש לי.

<שרונה נמר: מהמגזר החרדי כאלה שמנותקים מאינטרנט, מנותקים מהעולם, לא יודעים מה קורה.

<שרונה נמר: גם הם פנו אליי ואמרו שהם לא מקבלים סיוע.

<שרונה נמר: עזרתי לאנשים האלה.

<שרונה נמר: אתה זוכר שאתה ביקשת ממני, בואי ל"קדימה מדע" לעזור.

<שרונה נמר: אמרתי לך, אני מטפלת בילד חולה סרטן מאוד קשה שזקוק לי בכל רגע בשעות היום, אני לא יכולה לבוא לעזור לכם וגם לא לכם, אבל זה מה שאני עושה בשבועיים האחרונים, אני עוזרת להורים למלא טפסים.

<שרונה נמר: אני מתקשרת ואני נותנת לך שמות של מקרים מאוד קשים.

<שרונה נמר: פנתה אליי אשה מאשקלון, אמא שיש לה שני ילדים שמקבלים סיוע מ"תללים", ילד בן 15 שהיה לו דום לב והוא נמצא בבית במצב קשה, וילד בן 8.5 שניהם מחכים בבית, האמא מתקשרת אליי בוכה.

<שרונה נמר: התקשרתי לרחלי, אמרתי לה - - -

עמרם מצנע: למה שם המורה לא המשיכה אצל האמא באשקלון?

<שרונה נמר: היא לא המשיכה.

<שרונה נמר: אני יודעת שדיברו איתך אחרי שאני פניתי אליכם.

עמרם מצנע: אני שואל, למה לא המשיכה המורה שם?

<שרונה נמר: אני לא יודעת, אין לי מושג.

<שרונה נמר: אני אומרת לך שעדיין שני הילדים האלה לא מקבלים סיוע.

<שרונה נמר: הם צריכים לתת סיוע.

עמרם מצנע: בסדר, הם צריכים, צריכים, אבל בואי נשמע, אני לא אומר שלא.

<שרונה נמר: אדוני היושב ראש, עמרם מצנע, אתה כעסת עליי כשאני הפרעתי לך, אז בבקשה, אני רוצה לסיים, הדברים האלה מאוד חשובים.

<שרונה נמר: יש לי עוד מאות מקרים, פנו אליי אפילו מהמגזר הערבי, ואמרו לי: אנחנו לא יודעים טוב את השפה, לי היה קשה לדבר איתם.

<שרונה נמר: ואמרו, הילדים שלנו אף אחד לא מדבר איתנו, אף אחד לא התקשר אלינו, מה אנחנו עושים?

<שרונה נמר: בואי תסבירי לנו מה קרה?

<שרונה נמר: מה זה "קדימה מדע".

<שרונה נמר: הורים לא יודעים מה זה "קדימה מדע".

<שרונה נמר: אתה מרים את הגבות, וזה נורא יפה, ואתה נורא מתפלא, אבל אתה לא חי את השטח.

<שרונה נמר: אנחנו חיים את השטח, והשטח סובל.

<שרונה נמר: לבן שלי יש בחינת בגרות יום חמישי, לפני יומיים הייתה לו עוד בגרות, הוא לא רואה טוב, הוא לא שומע טוב, יש לו פרכוסים על בסיס יום יומי, הוא צריך את הסיוע הזה בדחיפות - אין לנו מורה.

<שרונה נמר: שלחו לי, התקשרו מ"קדימה מדע", שלחו 3 מועמדים, אף אחד מהם לא באמת יכול לתת סיוע לתלמיד שניגש לבגרויות ויש לו את הקשיים הספציפיים של הבן שלי.

<שרונה נמר: אחד יכול לתת רק שעתיים בשבוע, אני מאוד מצטער אין לי יותר, אני מאוד עסוק.

<שרונה נמר: השני אמר לי אני יכול לתת שלוש שעות, אבל שתדעי לך שאני טוב רק במתמטיקה, אמרתי, סליחה, מה זה מסחר כלשהו?

<שרונה נמר: אני אתן לך רק זה וזה.

<שרונה נמר: הם התחננו, התקשרו אליי, התקשרה לליאת, התקשרה שרה, ואמרה לי, תקשיבי, בבקשה, קחי את השעתיים האלה בינתיים עד שאני אמצה לך עוד משהו – ככה לא עובדים.

<שרונה נמר: בגלל שאני נציגת ההורים, אני מדברת לא רק בשביל הבן שלי, אני מדברת בשביל עוד המון הורים.

<שרונה נמר: ההתנהלות שלכם החל מהיחס שההורים קיבלו, אין שם אנשי חינוך שיכולים לתת סיוע אמתי.

<שרונה נמר: קודם כל אנחנו לא יודעים מי מנהל את הפרויקט, אנחנו מבקשים מכם לדעת, אנחנו רוצים את הרשימות של המורים, אנחנו רוצים את הרשימות של המתגברים, אנחנו רוצים רשימות של סייעות.

<שרונה נמר: אנחנו מבקשים לדעת את הפרא-רפואי שלכם שם, שם, כי אם אתה עמדת במכרז ואתה ניגשת ואתה זכית, אנחנו רוצים את כל הרשימות האלה לנגד עינינו - למה?

<שרונה נמר: כי אנחנו הלקוחות שלכם, לא את הפרצוף של בן אדם שהוא מעליי.

<שרונה נמר: אני מבקשת, אני מכירה אותך, היה לנו המון שיחות, בשיחות אמרת לי, את מקליטה אותי, אני יודע שאת מקליטה אותי.

<שרונה נמר: סליחה, עם כל הכבוד, אני לא מקליטה אותך, אני אמא של ילד עם 100% נכות מאוד חולה, אתה לא יכול לבוא ולהגיד לי שאני לא בסדר, או את מקליטה אותך.

<שרונה נמר: אני לא מקליטה אותך, אני לא צריכה את זה אני יודעת את האמת, והאמת היא שאתם נכשלתם בתפקיד שלכם, נכשלתם בהעברה.

<שרונה נמר: הבן שלי שבועיים לא לומד כמו עוד מאות ילדים שיש לי פה את הרשימות שלהם, ואתה לא יכול להגיד שאתה נותן את זה כי הילדים האלה לא מקבלים שרות.

<שרונה נמר: אתם עברתם על החוק, וגם אתם עברתם על החוק, כשאני מדברת איתך רחלי, וכשאני מדברת איתך נירית, ואני אומרת לכם מה קורה, מה אתם אומרים לי?

<שרונה נמר: תתאזרו בסבלנות.

<שרונה נמר: בוא עכשיו תשחררו את כל ילדי ישראל הביתה, אל תתנו להם מורים ותגידו להם, שבו תחכו באמצע בחינת בגרות.

<שרונה נמר: מי עכשיו ייתן לבן שלי נקודות זכות?

<שרונה נמר: אני מבקשת שהבן שלי ועוד ילדים שניגשים לבגרויות ואין להם כרגע סיוע, שיקבלו נקודות זכות.

<שרונה נמר: שייתנו להם נקודות, שייתנו פקטור על זה כי זה לא בסדר, כי אם בבית ספר רגיל לילדים האלה לא היה מורה, הייתם נותנים להם פקטור.

<שרונה נמר: הילד שלי ניגש ביום חמישי לבגרות זה לא בסדר - אני מאוד כועסת.

<שרונה נמר: אני מבקשת שהאנשים שנמצאים פה הסתכלו לכל ילדי "תללים", ואני בפרוש אומרת שזה ילדי "תללים", אני לא באה ואומרת פה עכשיו אתם חייבים להחזיר אותם, מבחינתנו זה היה הכי נכון, אבל אני אומרת לכם שאתם לא עושים את העבודה שלכם, ומי שעובר על החוק צריך לשבת מאחורי סורג ובריח, לא הילדים שלנו – כן, אני יודעת שזה לא נעים לשמוע אבל זאת האמת, אתם צריכים לשבת מאחורי סורג ובריח, כי הרגע שלא מקבלים שרות הם אלה שיושבים מאחורי סורג ובריח, דרך אגב, זה לא נכון להגיד ש"תללים" נשאו בעול, זה לא עול, זאת מתנה, הילדים האלה זאת מתנה, אז אל תגיד לי שזה עול.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: סיגל, אני יכול להבין למה לא יכולת להמשיך שם עוד שבועיים, שלושה, חודש כדי לחכות שיגיע מורה מחליף, שאלתי את סיגל עם כל הפאתוס הזה של באמת בעיה - למה?

<סיגל שמש: למה?

<סיגל שמש: לעבור למקום עבודה חדש, לחתום על כל המסמכים בשביל חודש אחד?

עמרם מצנע: בשביל לתת לילד שליוות כל כך הרבה זמן שרות.

<סיגל שמש: זאת אומרת, אני אחראית שהילד - - -

עמרם מצנע: את לא אחראית, אני שואל אותך.

<שרונה נמר: זה לא אחריות שלה זה אחריות שלכם - זה לא פר.

<יוסף גרוסמן: למשרד החינוך יש תשובה כרגע?

<יוסף גרוסמן: המכרז הזה היה צריך להיות - - -

עמרם מצנע: יוסי, אני אוציא אותך.

<יוליה בן משה: שלום, שמי יוליה בן משה, אני מנהלת את עמותת "כל הזכויות".

<יוליה בן משה: אני אמא לילד עם מוגבלות מאוד קשה, כל יום פוטנציאל שירותי חינוך לילד חולה, כך שאי אפשר יהיה בעוד רגע לטעון כנגדי שאני לא מספיק רגישה, ולא מכירה את החומר.

<יוליה בן משה: ישבתי בוועדה הזאת ובכיתי בעבור הרבה תלמידים וכולם יודעים את זה.

<יוליה בן משה: מה שאני עומדת להגיד כרגע יכול לעורר אי הסכמה של חלק מהאנשים מהחדר, בבקשה, תקשיבו לי עד הסוף, כמו שאני מקשיבה פה עד הסוף.

<יוליה בן משה: תודה לאנשי משרד החינוך.

<יוליה בן משה: אני מלווה את המעבר ואת הסיפור הזה מתחילתו.

<יוליה בן משה: כל הורה שהגיע אליי, אני עושה מה שאני יודעת לעשות, קודם כל לתת לו את האינפורמציה.

<יוליה בן משה: חלק מההורים פנו אליי, הפניתי אותם ישירות ל"קדימה מדע" הסתדרו לבד.

<יוליה בן משה: חלק מההורים שלא ידעו מה לעשות, הפניתי אותם למשרד החינוך.

<יוליה בן משה: תודה לכם על השעות המטורפות שאתם מגיבים למיילים שלי, 11 בלילה, 6 בבוקר, אתם מגיבים, ותודה, ומגיע לכם את התודה הזאת.

<יוליה בן משה: לאנשי "תללים", אני ישבתי פה מהדיון הראשון על המעבר הזה.

<יוליה בן משה: אני מנהלת עמותה עם הרבה מאוד יועצים משפטיים, הרבה מאוד יועצים משפטיים בדקו את המכרז הראשון, כולל ארגון בזכות, בזכות, המכרז היה חוקי, אם המכרז לא היה חוקי היינו עותרים לבג"צ כל ארגוני ההורים, המכרז היה חוקי, היו בו תיקונים, שלחנו תיקונים, ארגון "בזכות" שלח תיקונים, הורים שלחו תיקונים, המכרז תוקן.

<יוליה בן משה: אי אפשר לנהל את הזירה מחוץ לזירה.

<יוליה בן משה: כשרוצים לזכות, צריך להיכנס לתוך המכרז, אני מצטערת, עמותת "תללים" עשתה טעות בזה שהיא לא ניגשה למכרז.

<יוליה בן משה: אני גם היו לי מספיק שיחות עם ליאורה להבין למה הם לא ניגשו למכרז, כי שנים קודמות הגנו על "תללים" ולכן לא היה צריך אולי מכרז, והשנה משרד החינוך מסיבות חוקיות החליט שניגשים למכרז, ולכן יש מכרז, זכתה העמותה, אני עדיין לא מכירה אתכם, אני אשמח להכיר אתכם לטובה.

<יוליה בן משה: מהרגע הזה אין יותר מה לעשות, עובדה, הורים יקרים שגם לא הצלחנו לגייס את התקשורת.

<יוליה בן משה: יש לי פה כתבי רווחה, וכתבי חינוך של כולם.

<שרונה נמר: יש כתבה, היום הייתי בגל"צ.

<שרונה נמר: יום ראשון הייתי בקרן נויבך, ויש כתבה שיוצאת השבוע - - -

<יוליה בן משה: אני רוצה לסיים בבקשה.

<יוליה בן משה: אי אפשר היה על המעבר הזה לא לעתור לבג"צ ולא לתקשורת כשזה מלחמה בין עמותות.

<יוליה בן משה: תקשורת התגייסה למאבק עקרוני על מכרזים ותו לא.

<יוליה בן משה: גם אי אפשר להחזיר מצב לקדמותו, אני מצטערת, ואזה שנשברת היא נשברת, היא אפשר להדביק אותה בחזרה.

<יוליה בן משה: כרגע צריך לנוע עם התהליך הזה קדימה כמה שיותר טוב לטובת הילדים.

<יוליה בן משה: וילדים שהגיעו אליי טופלו.

<יוליה בן משה: חוויה קשה שלי מהמעבר, כולל שיחות עם מורים, תסלחו לי על היושר שלי, זו חוויה של שביתה איטלקית.

<יוליה בן משה: הם רוצים לעשות איתם שיחת סקייפ, אין סקייפ, הם רוצים לחתום חוזה במיילים, אין מיילים, זו חוויה מאוד קשה, אני גם ראיתי את התכתובות שלכם שכתוב שם – "הוכחנו למשרד החינוך שאין כמו המורים של "תללים", נכון, אין כמוה מורים של "תללים", אז מה, רוצים להוכיח את זה במלחמה, למה לא בשיתוף פעולה?

<יוליה בן משה: אותה אמא שפנתה אלייך עם שני הילדים, העברתם לשר החינוך, אני גם דיברתי עם המורה למה היא לא המשיכה, אותה מורה אמרה לי: שמעתי שהולכים לפטר אותנו כל תשעה חודשים.

<יוליה בן משה: אני לא חיה בהנחות, אני חיה בעובדות, מייד שלחתי אליהם שאלה, תגידו, האם זה נכון?

<יוליה בן משה: כי אם זה נכון, אני יוצאת מהביניים ועוברת לצדכם.

<יוליה בן משה: אמרו לי, לא, זה לא נכון, לא יפוטרו, שאלתי את המורה מאיפה היא יודעת, אז המורה אמרה לי יש קבוצת וואטס-אפ, אז עם כל הכבוד, לא הוואטס-אפ מנהל את המדינה, עובדות צריכות לנהל את המדינה.

<שרונה נמר: היא לא נמצאת.

<יוליה בן משה: בסדר, זה מה שהיא כתבה – יש קבוצת וואטס-אפ.

<יוליה בן משה: דבר אחרון, אני נבוכה, אני באמת נבוכה כאמא, אני רואה תכתובות שאתם מכנים את האנשים האלה "עבריינים" ו"פושעים" ו"רוצחים".

<יוליה בן משה: תגישו תלונה במשטרה.

<נירית בקמן: חד משמעית.

<שרונה נמר: חד משמעית.

<יוליה בן משה: יבוא רגע – אתם גם מעודדים דברים - - -

עמרם מצנע: שרונה, אני אוציא אותך החוצה.

<יוליה בן משה: יבוא רגע שאחד שייתבע ומותר להם על פגיעה בשם הטוב, הם מספיק סובלנים.

<יוליה בן משה: לא כך מנהלים מאבקים.

<יוליה בן משה: אני יודעת לנהל מאבקים עם עשרות אלפי שיתופים בפייסבוק, מעולם, ולעולם לא פוגעים בכבודו של אדם אחר, ואני גם הגשתי תלונה במשטרה כאשר היה צריך להגיש תלונה במשטרה.

<יוליה בן משה: אם אתם חושבים שהם עבריינים תגישו תלונה, אם לא, תפסיקו לפגוע בשמם הטוב.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: יצחק קדמן, בבקשה.

<יצחק קדמן: מי שמצער אותי יותר מכל זה שמי שהיינו צריכים להילחם עבורו יותר מכל דבר אחר נשכח פה מכל הדיון הזה, זה הילדים.

<יצחק קדמן: את הילדים לא מעניין אותם לא ריב בין עמותות, ולא צורה של מכרזים ולא שום דבר אחר.

<יצחק קדמן: הילדים האלה קשה להם גם ככה מספיק.

<יצחק קדמן: קשה להם.

<יצחק קדמן: אנחנו כולנו, זה לא משנה מאיזה צד של השולחן יושבים, צריכים להתגייס לעשות דבר אחד, שלילדים האלה יהיה קצת יותר קל.

<יצחק קדמן: אני אומר קצת, כי זה טיפה בים לעומת מה שהם עוברים.

<יצחק קדמן: אגב, אדוני היושב ראש, אני חושב שגם במתכונת של "תללים" אנחנו לא מלאנו את חובתנו כלפי הילד, מספר השעות שהילדים מקבלים אפסי, זה לא עונה לחוק חינוך חובה.

<יצחק קדמן: הגיע הזמן פעם לפתוח את העניין הזה, זה לא קשור לאף עמותה, למרות שאתה אמרת בצדק, בואו, נעזוב את העבר.

<יצחק קדמן: אני רוצה מלה אחת להגיד על העבר כי יש לה השלכה על העתיד.

<יצחק קדמן: אני חושב שחלק מהדבר הזה שנקלענו אליו נובע מהעובדה של הרעה החולה של נסיון להפריט מערכות שאסור היה להפריט אותם.

<יצחק קדמן: זה נכון גם לגבי "תללים", אני אמרתי את זה לעמותת "תללים" בשעתו, זה לא חשוב אם אתה עושה עבודה נכונה או לא נכונה.

<יצחק קדמן: זה נכון גם לילדים רגילים שאינם חולים שצריכים להישען על מורי קבלן.

<יצחק קדמן: למה ילדים חולים צריכים לקבל שרות מסוג בית לא בגלל שאתם פחות טובים?

<יצחק קדמן: אלא שרות מסוג בית של מורים שאין להם זכויות של מורים רגילים.

<יצחק קדמן: למה לא המורים הרגילים צריכים לתת לילד חולה, ואולי המורים היותר טובים והיותר מעולים בתנאים היותר טובים כשיש להם משימה כזאת לחנך ילד חולה, שזה גם להעביר שיעורי מתמטיקה, או גיאוגרפיה, אבל זה גם להתייחס אליו בכאבים שלו, בחוסר היכולת שלו, מתחושת האכזבה שלו שהוא לא נמצא עם יתר הילדים בכיתה, שחסר לו חברה, שלא באים לבקר אותו מספיק.

<יצחק קדמן: כל הדברים האלה אנחנו צריכים לגייס את המורים הכי טובים והכי ותיקים והכי רגישים של משרד החינוך, לא של עמותה פלונית לא של עמותה ואלמונית.

<יצחק קדמן: בשעתו, משרד החינוך יזם בכלל את הפעלת "תללים", כי הם אמרו ככה יהיה לנו עוד כסף כי המשרד הממשלתי לא יכול לגייס כספים, תרומות, אז אם ניתן את זה לעמותה, העמותה תוכל בצד התקציב של משרד החינוך גם לגייס תרומות.

<יצחק קדמן: זו שיטה רעה, ככה הרסנו את שירותי בריאות לתלמיד עם האחיות, וככה אנחנו הורסים את שירותי החינוך.

<יצחק קדמן: ולכן, למרות שזה עבר, ואני לא מדבר כרגע על מכרז כזה או אחר, גם לא על עמותה כזו או אחרת.

<יצחק קדמן: אני חושב שהגיע הזמן, וזה כבר יהיה, אדוני, לצערי הרב, בכנסת הבאה, אבל הגיע הזמן שאנחנו נחליט שילד חולה הוא כמו כל ילד רגיל במדינת ישראל.

<יצחק קדמן: ילד רגיל שהוא לא חולה, מגיע לו שרות לא על ידי עמותות, על ידי מערכת החינוך, למה ילד חולה לא?

<יצחק קדמן: זה עניין באמת לעתיד בהסתמך על העבר.

<יצחק קדמן: תפסיקו להפריט את שירותי החינוך והרווחה והבריאות - רק רע יוצא מזה.

<יצחק קדמן: לגופו של עניין, אדוני היושב ראש, אנחנו מוכרחים להבטיח, וכאן הפנייה שלי גם למשרד החינוך, דיברתי עם רחלי בטלפון.

<יצחק קדמן: תעשו לי טובה, אל תתווכחו עם ההורים.

<יצחק קדמן: להורים האלה קשה מספיק, נכון שלפעמים עם מתבטאים בצורה אולי לא דיפלומטית מספיק, אבל קשה להורים האלה מספיק.

<יצחק קדמן: מישהו אמר לי: מה אתה מתרגש, זה תמיד התגובה לשינוי, יש איזה התנגדות לשינוי.

<יצחק קדמן: אבל צריך להבין, זה נכון, שינוי זה דבר לא קל לאף אחד מאיתנו, גם אם יבקשו מאיתנו לעבור חדר במקום העבודה ממקום למקום, זה יעשה לנו תחושה של חוסר נוחות.

<יצחק קדמן: אבל פה מדובר בהורים שצריכים להתמודד, להיכנס לדקה אחת לנעליים שלהם.

<יצחק קדמן: הם צריכים להתמודד עם 24 שעות ביממה של קושי, של מטלות נפשיות קשות ביותר.

<יצחק קדמן: בואו נמצא את הדרך לא לריב, אני אומר את זה גם ל"תללים" וגם ל"קדימה מדע", וגם במיוחד למשרד החינוך - בואו נעשה כל מאמץ שלילדים האלה יהיו מורים ראויים על פי הנתונים שיש כרגע, ושהם ייכנסו לעבודה לא מחר, אתמול.

<יצחק קדמן: לא נשאיר אותם עוד יום אחד בלי מורה.

<משה רוטמן: אני נושא שתי כובעים – אני מזכ"ל ארגון הפעולה של הנכים.

<משה רוטמן: הייתי לקוח מרוצה של "תללים" במשך יותר מ-10 שנים.

<משה רוטמן: ב-2002 בני נפצע קשה, ונותר משותק ומונשם בתאונה שנהרגה גם בתי.

<משה רוטמן: היחידים שהרימו את הכפפה ו"עברו על החוקים", הביאו לי שתי חבר'ה צעירים, שמתוך בית החולים ב"אלין" שהיינו מעל שנה, כאשר הייתי איתו שנה וחצי בבתי חולים, כמעט 3.5 שנים ב-10 השנים האחרונות בבתי חולים, "תללים" הוא זה שהרים את הכפפה.

<משה רוטמן: אין לי שום לומר חוץ מאשר לפאר ולהלל.

<משה רוטמן: אחד הדברים שמחזיקים, ואולי פה זה היווה בעיה, זה היושר האישי.

<משה רוטמן: אני חושב שגם סרגל מתעקם ליד ליאורה, היא לא גמישה, ויש פה תנאים בעולם הזה שאם אתה לא מצליח לחיות איתם בשלום ולהיות דיפלומט, וקצת לעגל פינות אתה לא שורד, זה בדיוק מה שקרה.

<משה רוטמן: עצוב לי, כי זה אחד מהדברים הנפלאים שנשארו, יעיד ד"ר קדמן, שפעמיים או שלוש פניתי לזבולון אורלב, ואליו, כי המלים קיבלו את הנשיקה – מפוטרים, למה הם מפוטרים?

<משה רוטמן: כי משרד החינוך היה משחק כל השנים האלה עם העברת הכספים לשלם משכורות.

<משה רוטמן: אחד מהדברים שאני לא בטוח שיקרה בעמותה החדשה, מבלי להכיר, ומבלי לבקר, זה היכולת של "תללים" לתת לנו קצת יותר.

<משה רוטמן: הרי אנחנו לא מקבלים מה שמגיע ממשרד החינוך דרך "תללים", "תללים" מצאה את הדרך להתמודד עם זה, היה יודע לגייס תרומות ולעזור ולתת את אותן השלמות נדרשות.

<משה רוטמן: אבל הגיע קו אדום שזה היה המכרז, לא יודע מי צודק, היו צריכים או לא היו צריכים להשתתף, אבל פה היה היושרה האישית של המנכ"לית, שהמשיכה את דרכה של אמה.

<משה רוטמן: משרד החינוך, לדעתי, היו פה שני כשלים, אחד, אדוני, אם היית משעה את המכרז הזה ודואג שהם ייכנסו ויקבלו פטור מהנושא של המכרז, הרי לאף אחד לא היו חוץ אולי ממשרד החינוך תלונות על אופי ורמת השרות.

<משה רוטמן: הבן שלי משותק ומונשם גמר עם מקצועות ריאליים מעל 9, ציון ממוצע בגרויות מלאות, הוא שנה שנייה בשרות לאומי, והוא נמצא בעמותת "לוטם", הוא מגייס מאות אלפים עבור הנגשה לנכים, ילדים או מבוגרים, זה לא משנה בארץ.

<משה רוטמן: "תללים" יש לה משהו שאי אפשר לקחת ממנה בלי לבקר את העמותה החדשה.

<משה רוטמן: הייחוד שלה.

<משה רוטמן: משרד החינוך היה צריך לקחת את כל המורים ולהלאים, להחזיר אותם הביתה למשרד החינוך, כי הם לא סוג בית התלמידים, הם לא צריכים לקבל – אני חוויתי את ההפרטה של מערכת הבריאות בתוך משרד החינוך, וראינו כמה זה עלה גם יותר.

<משה רוטמן: אני מודיע לאדוני, שעם המשכורות או התנאים של משרד החינוך לא יוכלו למצוא מורים ראויים שיישארו לאורך זמן, כשאנחנו מדברים פה, לדוגמה, על יוסי גרוסמן, הוא כבר 25 שנים, או 24 שנים נמצא, כלומר, אין דברים כאלה, זה לא קורה.

<משה רוטמן: כל מורה שנכנס אליי במרוצת 10 עשר שנים הביתה הוא באמת מיוחד, וכשהבן שלי, ובאמת, סיפור אמיתי, כשהבן שלי החליט לוותר על החיים, קיבל פטור מהצבא, הוא סגר את עצמו בתוך עצמו, חצי שנה הייתי איתו ב"תל השומר", הוא ניתק את עצמו.

<משה רוטמן: אתה יודע מה ליאורה עשתה?

<משה רוטמן: תגיד לי שהעמותה החדשה או משרד החינוך היו עושים את זה.

<משה רוטמן: היא שלחה מישהו שהוא במקצועו אדריכל, אבל הוא מנגן על חליל צד ועושה רפלקסולוגיה.

<משה רוטמן: היא שלחה לי בחור שהוא מוסיקאי, מנגן בקרנות הרחוב בתל אביב ושר, הם הצליחו להציל לי את הילד – זה הערך המוסף של "תללים" שלא תמצא בחוץ אדוני.

עמרם מצנע: "תללים" הלא זה אנשים בסוף.

<משה רוטמן: זה יותר מאנשים, זה בני אדם.

עמרם מצנע: הדוגמה שאתה מספר מצביעה על היתרון בכך שזה לא חלק אינטגרלי מתוך משרד החינוך, כי משרד החינוך יכול רק לשבץ מורים, ומורים לא תמיד בגלל הפרופסיה שלהם הם גם מתאימים לסוג הזה של השרות.

עמרם מצנע: לכן, יש איזשהו הגיון.

עמרם מצנע: אני גם נגד הפרטות, אבל צריך להסתכל על התמונה בכללותה – כדי לקחת מישהו ללא תעודת הוראה, ללא הכשרה כמורה, ובדיוק הוא מתאים לילד המסוים ויכול להרים אותו אל-על, זה יכולה לעשות עמותה, משרד ממשלתי לא יכול.

<משה רוטמן: בשורה התחתונה, אם היה קצת מעוף, ופחות יחצנות, הילדים האלה לא היו נפגעים, הם האישו פה.

<משה רוטמן: אני חושב שאם אדוני לא התערב, ויפקח שהדברים מסתדרים ברוח המכרז וההתחייבויות, אין לנו מקום להמשיך.

<משה רוטמן: תודה.

<אורה חכם: אני שמעתי את סיגל שמש שהיא אומרת שהיא לא קיבלה אותם תנאים, והיושב ראש שאלה למה, היא אמרה בעצם אני מתקבלת כעובדת חדשה ללא תנאים נוספים, גם יש פער בין השעות, למה שלא תתנו לה אותו דבר ותגמרו עניין?

עמרם מצנע: תקבלי על זה תשובה.

שמעון אוחיון: כמה מעובדי "תללים" השתלבו אצלכם?

<אבי זיו: 115 עובדים.

<אבי זיו: באחוזים זה בערך שליש.

שמעון אוחיון: מה הולכים לעשות שני השליש של "תללים"?

<אבי זיו: מצפים שהם יבואו.

<אודי-אהוד גרא: התייחסות לנושא אחד, אנחנו הפסקנו לקלוט ילדים ב-18 בדצמבר, מטעמים מובנים העברנו את כל פניות ל"קדימה מדע", וגם לקחנו טפסים של "קדימה מדע" ופניות שהגיעו אלינו שלחנו להם את הטפסים של "קדימה מדע".

<אודי-אהוד גרא: בשבוע בערך בין 30 ל-50 ילדים חדשים נוספים, כלומר, יש בוודאי 150 ילדים שבכלל לא עברו את "תללים", אם אפשר לשמוע, וזה אולי מטרת הישיבה, לראות איך הילדים האלה היום גם במשרד החינוך וגם ב"קדימה מדע" מטופלים?

<יוסף גרוסמן: הייתי מציע ככה – בואו עם "קדימה מדע", תנו ל"תללים" כרגע להמשיך את הפרויקט יחד אתכם, תאמין לי, זה פתרון מצוין, אף אחד לא ייפגע, יעברו חפיפה.

עמרם מצנע: משרד החינוך, בבקשה.

<רחלי אברמזון: את רוב התשובות נתנו.

<רחלי אברמזון: אנחנו אמרנו שבתקופת המעבר - - -

עמרם מצנע: יש איזשהו תחום שיש בו הרעה בתנאים למורים?

<רחלי אברמזון: אני רוצה לומר, קודם כל באמת, ד"ר קדמן, אני מצטרפת לרוח שבה אתה נוקט, וגם ההורים יודעים את זה עם כל הקשיים שאנחנו עוברים.

<רחלי אברמזון: אנחנו לא עומדים כאן לוויכוח, ואנחנו לא מתווכחים, ואנחנו לא מנהלים את השיח הזה, זה גם לא התרבות שהאגף מוביל אותה.

<רחלי אברמזון: חשוב לי שתדעו, שבאמת יש אמפתיה והכלה והבנה שזה קושי מאוד גדול.

<רחלי אברמזון: אנחנו נפגשנו גם לפני המעבר עם ההורים, ישבנו, ודיברנו, ואמרנו – נתמודד יחד.

<רחלי אברמזון: אני גם עכשיו רוצה לומר, ואני שוב חוזרת ואומרת, אנחנו זמינים 24 שעות, גם אותם שמות ששרונה מעבירה, שיוליה מעבירה, כל ילד ששמו מגיע אל שולחננו מטופל באופן מידי, אם אותה אמא, רווית באופן אישי דיברה, שוחחה, אמא התקשרה אתמול אמרה תודה, והנושא בטיפול, כי אנחנו מחפשים עכשיו את המענים יחד עם הזכיין החדש.

<שרונה נמר: אז מה, אבל עדיין אין מורים אצלם, אז מה מטופל?

<רחלי אברמזון: מטבעו של מעבר - - -

<שרונה נמר: נכפה עליכם מידי מי?

<שרונה נמר: אתם משרד החינוך, מי כפה עליהם את זה?

<שרונה נמר: מה זה נכפה?

<שרונה נמר: אתם משרד החינוך.

<רחלי אברמזון: מטבעו של מעבר, זה שישנם גם מקרים כאלה ואחרים שאנחנו נצמד ונלווה באופן אישי.

<רחלי אברמזון: יחד עם זאת, אני גם אומרת לסיגל, ואני גם אמרתי את זה קודם - כל מורה וכל איש שעבד בעבר בעמותת "תללים", ומבקש יחד אתנו לגשת ולשבת אל מול הזכיין מוזמן לעשות את זה.

<רחלי אברמזון: אנחנו כאן כדי לאפשר לילדים את מה שטוב עבורם ולא כדי לחפש את היוקרה לא שלנו ולא של אף אחד אחר.

שמעון אוחיון: אתם עושים פנייה לאותם מורים?

שמעון אוחיון: לא בצורה ישירה למורים, לא חבל לאבד שני שליש?

<רחלי אברמזון: אנחנו פנינו באמצעות עמותת "תללים", הזכיין פונה.

<רוית גולדנר: אנחנו פרסמנו את האינפורמציה כלפי מורים דרך כל המפקחות בכל דרך שאפשר, יועצות בתי הספר, מפקחים כוללים של המסגרות הרגילות, דרך עמותות של הורים הפנינו גם מכתבים, גם למורים וגם להורים.

<רוית גולדנר: היושב ראש בסיכום עם הזכיין החדש ועם האגף, אנחנו מאוד משתדלים שמה שהיה הוא שיהיה, זו איזושהי כותרת שככה מובילה, שגם אנשים שלא עומדים בתוך הקריטריונים, ותלמידים שמקבלים שרות שהוא לפנים משורת הדין ויש מקרים קיצוניים, ממשיכים לקבל באישור מיוחד של האגף את אותו שרות כמו שהם קיבלו.

<יוסף גרוסמן: בשביל מה עשיתם מכרז אני לא מבין?

<נירית גולוב: אני רוצה להתייחס לנושא של המכרז, הוא עולה רבות פה.

<נירית גולוב: בתחילת שנת הלימודים הקודמת עם מנהלת האגף הקודמת הייתה ישיבה יחד עם "תללים" ועם ריטה.

<נירית גולוב: בישיבה הזו עלתה אפשרות לא לגשת למכרז על פי הצעתו של יושב ראש פה.

<נירית גולוב: ריטה וליאורה, חד משמעי, ויש לי פרוטוקול על זה, ביקשנו לגשת למכרז חד-משמעי.

<נירית גולוב: אני לא שאלתי למה, אנחנו ביקשנו לא ללכת למכרז, חשבו שזה באמת שרות ייחודי, חשבנו שיש דברים שצריך לשנות בשרות הזה, שצריך לשפר על פי ראות עינינו, אבל חשבנו שאפשר ללכת ביחד.

<נירית גולוב: ליאורה וריטה שתיהן - - -

<יוסף גרוסמן: אבל אתם קובעים.

<נירית גולוב: ולכן לאחר שיקולים פנימיים בתוך האגף, מול שינויים פדגוגיים שחשבנו שחשוב לעשות אותם, החלטנו לצאת למכרז, זה לעניין המכרז עצמו.

עמרם מצנע: כן, אבל את צריכה להוסיף, שההנחיות של החשב הכללי במשרד האוצר מחייבות, וזה נדחה כמה שנים, ובסוף אין ברירה.

עמרם מצנע: זה לא נושא שהוא בשיקול דעת של משרד החינוך.

<נירית גולוב: ממש לא.

<נירית גולוב: אני רוצה לענות לעניין מורה ילד.

<נירית גולוב: אנחנו קיבלנו פעם ראשונה רשימה שמזהה מורה עם ילד בסוף דצמבר, פעם ראשונה, למרות בקשות שלי מתחילת שנת הלימודים לקבל טופסי אקסל שבהם נראה הקשר בין תלמיד בית ספר ופרטי התקשרות, ומשפחה ופרטי התקשרות, ומורה ופרטי התקשרות.

<נירית גולוב: למרות הבקשה החוזרת ונשנית, מסיבות כאלה ואחרות טכניות וכו', לא התקבלה עד סוף דצמבר טבלה אחת שיכולה ללמד - - -

<יוסף גרוסמן: אני לא מאמין.

עמרם מצנע: אבל זה לא אתם.

<נירית גולוב: סליחה, אני אומרת את מה שאני קיבלתי או לא קיבלתי, זה הדבר עצמו, דבר שהקשה עלינו בדיוק את העניין של יצירת קשר עם המורים, ולכן גם בשיחה כשהייתה מול הורים, ביקשנו את התערבות ההורים לעשות את התיווך, כי לא היה בידינו המידע שהיה אמור להיות בידינו.

<נירית גולוב: תודה.

<אבי גנון: עלו לא מעט נושאים ולא מעט טענות, ולא מעט לכאורה עובדות מה שהעמותה היוצאת הציגה.

<אבי גנון: אנחנו יכולים להתייחס למה שאמר כבוד העורך דין, ומה שאמרו ההורים, ומה שאמרו המורים.

<אבי גנון: רשמנו לעצמנו פה את כל הנקודות אחד לאחד.

<אבי גנון: עם זה אני מניח שזה יפתח עוד דיון.

עמרם מצנע: לסיכום, אני רוצה להיות בטוח שאכן אין שינוי בתנאי העסקה, בשורה התחתונה, מחיר עבור שעה, יש נדמה לי בהסכם גם 20 או 25 שקלים על מעברים בין השעות וכן הלאה, שאין שינוי בתנאי העסקה.

<אבי זיו: סמנכ"ל תפעול ב"קדימה מדע", לגבי תנאי העסקה של המורים, לא רק שאין שינוי יש שיפור, אפשר לקחת חוזים אחד מול השני ולהשוות, זה עובדתי זה לא נתון לוויכוח.

<שרונה נמר: זה לא נכון.

<סיגל שמש: תלוי איך מציגים את זה.

עמרם מצנע: סיגל, את מוזמנת, תביאי את החוזה שלך מ"תללים", תשבי איתם, ותחזרי אליי אם זה לא יהיה בסדר.

<שרונה נמר: מה עם הוותק של המורים?

<סיגל שמש: זה לא נכון.

<סיגל שמש: אני רוצה לעבוד, זה לא שאני לא רוצה.

עמרם מצנע: סיגל, אני רוצה שתביני, כל התחום, מה שנקרא אצלנו עובדי קבלן, במקרה שלכם מורי קבלן, וזה עוד יותר חמור, הוא תחום רע, בעייתי.

עמרם מצנע: חלק מזה שכאשר מפטרים אותך, אתה לא עובר עם כל הנכסים שלך.

עמרם מצנע: לצערי הרב, הוועדה הזו גם טיפלה ועסקה בזה, לצערי, לא הצלחנו, אלא במקרים בודדים לתקן.

עמרם מצנע: יש לכנסת הבאה הרבה מה לעשות בתחום של מורי קבלן שזה אבי אבות הטומאה, אבל זאת המציאות, אי אפשר איתה להתמודד, אבל לפחות כמועסקת, כמורה, כעובדת, את זכאית לקבל את אותם תנאים.

עמרם מצנע: בהקשר לתנאים שאת גוררת איתך משם, תצטרכי לעשות את המשא ומתן, אני לא נכנס לזה, אני לא מבין בזה, אבל אני כן מבין שיש פה בעיה.

<סיגל שמש: אבל אני מניחה שגם הם מוגבלים במה שהם יכולים לתת, אם הם חתמו, אני חושבת, אם אני הבנתי נכון - - -

עמרם מצנע: סיגל, הם חתמו, אבל אתם לא יכולים להקשיב רק למה שאתם רוצים.

עמרם מצנע: אמרו לך פה בפרוש, ואני עכשיו פונה אלייך סיגל, בעניין הזה לא להורים, את יכולה להמשיך לעבוד באותם תנאים.

עמרם מצנע: נקודה.

<אבי זיו: סליחה, כבוד היושב ראש, סיגל באופן אישי אם יורשה לי לפנות אליה, היא קיבלה לפחות שלוש או ארבע שיחות מהבנות שמטפלות אצלנו, ניסינו להבין מה על ליבה, לא כל כך קיבלנו, קיבלנו משרונה כל מיני רמזים, שאולי אם נעשה כך או אחרת, אני לא רוצה לדבר על פרטים, אז אולי היא תסכים לבוא.

<שרונה נמר: אמרתי תדונו.

<אבי זיו: בשיחה האחרונה שהייתה עם סיגל, עם אחת העובדות שלו, היא אמרה שהיא מותשת נפשית, והיא רוצה לנוח, והיא לא רוצה להמשיך, תקני אותי אם אני טועה.

<סיגל שמש: נכון, זה מה שאמרתי, כי אני פשוט הבנתי שזה לא הולך לשום מקום, לא בגלל משהו אחר, בצער רב אמרתי את זה.

<סיגל שמש: אמרתי את זה כי ראיתי שזה לא הולך לשום מקום.

עמרם מצנע: זה לגיטימי, סיגל, אף אחד לא בא אלייך בטענה.

<אבי זיו: אנחנו ארגון שעוסק בחינוך כבר 7 שנים בכל מיני תחומים, בין היתר גם במתן שרות לילדים חולים בתוך בתי החולים.

<אבי זיו: אני חשבתי שאחרי שהגברת יוליה דיברה, ואחרי שד"ר קדמן דיבר, אז זה קצת מייתר את הכניסה לעובדות ונקודות, מכיוון שזה בעצם מסכם הכול, זה מאבק שהוא מאבק אמוציונאלי ולא רציונאלי, אין פה יותר מדיי עובדות, אף אחד לא רוצה להיות במקום הזה של הורה שצריך לקבל את השרות הזה, וזה נורא קשה להתווכח עם כזאת סיטואציה ובכלל להתעמת איתה.

<אבי זיו: ב"קדימה מדע" מה שעומד לנגד עינינו טובת הילדים, זה גם מה ששמענו מעמותת "תללים" ומהמורים, ומרוב ההורים.

<אבי זיו: הורה שבאמת היה חשוב לו שהילד שלו ב-1 לינואר יקבל שרות, הפך את העולם כדי שזה יקרה, כולל זה שהמורה שלו לא התנגד להעסקה ב"קדימה מדע", ויוכל לחתום חוזה, עובדה ש-115 חתמו זה לא בגלל שהתנאים פחות טובים מתוך "תללים".

<שרונה נמר: אנחנו לא הפכנו עולמות, כל הילדים שהתקשרו, ההורים שלהם התקשרו לא הפכו עולמות?

<שרונה נמר: למה אתה אומר מי שהפך עולמות קיבל מורה, למה?

<אבי זיו: שנייה, אני לא דיברתי אלייך אישי, אני מדבר באופן כללי.

<שרונה נמר: אתה דיברת על הילדים שלנו, אז זכותי להגיב.

<אבי זיו: שרונה, לך באופן אישי אני יכול להגיד שאת טענת שלא ענו לך, אבל כמעט ולא היה יום שלא דיברו איתך, כולל אני וכולל המנכ"ל ואנחנו דיברנו יחד עם עוד אמא שעתרה, וניסיתי להסביר לכם שקדימה מדע תהפוך את העולם כדי שהשרות לא ייפגע.

<אבי זיו: במקרה האישי שלך, "קדימה מדע" הפכה ותמשיך למרות המאבק, היא תמשיך.

<שרונה נמר: מה זה למרות המאבק אתה חייב לתת לי שרות?

<שרונה נמר: מה קשור למאבק?

<אבי זיו: אני חייב.

<אבי זיו: אני אגיד לך מה הקשר.

עמרם מצנע: הוא מסביר לך שהוא הולך לתת לך שרות.

<שרונה נמר: הוא אומר למרות המאבק, זה לא קשור.

<אבי זיו: אני אגיד לך למה אני מתכוון.

עמרם מצנע: אחרי שקראת להם פושעים, ועבריינים כמו בבית ספר - לא אמרת את זה?

<נירית בקמן: אני אמרתי את זה ואני כתבתי את זה.

עמרם מצנע: חבר'ה כולם פה אנשים, כולם פה בני אדם.

<נירית בקמן: - - - שעובר על החוק הוא עבריין.

<נירית בקמן: לוגיקה.

עמרם מצנע: בסדר, למרות שאת רואה בו עבריין הוא ייתן לך שרות.

<אבי זיו: אבל כמו שיוליה אמרה, אם את חושבת שמי מאיתנו עבריין, גשי למשטרה ותגישי תלונה, ואם לא, אז פשוט תפסיקי להגיד את זה.

<נירית בקמן: אתה עובר על החוק, הבן שלי שבועיים לא מקבל שרות, אתה עובר על החוק.

<נירית בקמן: חוק חינוך חובה.

<אבי זיו: גברת נירית, גם אלייך יש לי התייחסות אם את רוצה.

עמרם מצנע: נעצור פה.

<אבי גנון: כבוד היושב ראש, אני כן הייתי רוצה, דיברנו על אדמיניסטרציה, ודיברנו על לוגיסטיקה, ודברנו על מכרזים, ודיברנו על אלף ואחד ביורוקרטיות.

<אבי גנון: אני רוצה קצת לתת את הנופח הפדגוגי של הארגון.

<אבי גנון: נמצאת איריס וולף, היא סמנכ"לית פדגוגיה אצלנו בארגון, למעשה היא המנהלת הפדגוגית והרוח של הפרויקט.

<איריס וולף: נעים מאוד.

<איריס וולף: אנחנו מגיעים הנה בעצם עם 130 שנה של עשייה חינוכית שמונחת גם על כתפי הארגון העולמי, וגם על כתפנו.

<איריס וולף: לה התחלנו לעשות חינוך מהיום.

<איריס וולף: בכל העשייה החינוכית במדינת ישראל בשנים האחרונות, בשיתוף פעולה אגב מלא עם הרגולטורים משרדי הממשלה, נעשית עבודה לעילא ולעילא.

<איריס וולף: אני מניחה שחלק מהשיקולים למה לבחור ב"קדימה מדע" במכרז זה בגלל הצוות האנושי והמיומן.

<שרונה נמר: אתם היחידים שניגשו - - -

<נירית בקמן: - - -

<איריס וולף: מכיוון שנאמרו בין השורות וגם מעליהן לא מעט אמירות לגבי יכולתנו החינוכיות, אז אני לוקחת לעצמי רגע דקה כדי לומר משהו עליי כמי שמובילה את זה.

<איריס וולף: הרבה מאוד שנים במערכת החינוך, מתוכן 10 שנות ניהול בית ספר, עם 6 כיתות ליקויי למידה על כל הרצף, לכן, קשה לשבת כאן ולומר שמי שמובילים את הפרויקט הזה לא מגיעים ממקום של ידע חינוכי של ניסיון, ויותר מזה, של שיתוף פעולה.

<איריס וולף: כי מהיום שהועבר אלינו המיזם, המתנה הזאת, כמו שאמרת שרונה, ואני מסכימה איתך, כי כל יום כזה זה זכות, וכל שיחה כזאת עם הורה שאני מנהלת כל בוקר, הלב שלי מחזיר אותי לימים שישבתי בלוד כמנהלת בית ספר עם סיפורים דומים.

<איריס וולף: כל יום כזה, מהרגע שקיבלנו אלינו את המתנה הזאת, גובל בשיחות טלפון יומיומיות לרווית ולנירית, ושיתוף הפעולה הזה מעצים את הכוח שלנו, כי משרד החינוך עובד איתנו יד ביד, בכל עיר ועיר המשרד העמיד רפרנט שנקרא מומחה תחום, כדי שאנחנו ניתן את המענה הנכון אנחנו נתייעץ עם מומחי התחום הללו.

<שרונה נמר: - - - שלנו לא ידעה על המעבר הזה.

<איריס וולף: אבי תיאר את השעות שאנחנו עובדים לאחרונה, ולא ניכנס כרגע באמת אם המידע עבר, לא עבר, נאמרו פה כל מיני דברים לגבי העברת הידע והחפיפה.

<איריס וולף: אנחנו באמת מגיעים, כמו שאבי אמר מעולמות של ניהול.

<איריס וולף: חפיפה תקינה כשרואה את טובת הילדים, הייתה צריכה לעשות כנראה אחרת.

<איריס וולף: ובפועל, למרות זאת, הצלחנו לגייס כמות גדולה של מורים, ואתם צודקים שבפועל עדיין לא כל השיבוצים מוצו.

<איריס וולף: אבל לטובת העניין הזה האנשים שלנו נשארים במשרד כל יום עד השעות הקטנות של הלילה כדי לעשות את השיבוצים הללו.

<איריס וולף: נכון שאנחנו לא עומדים בין ההליכים, אבל גם מהמקום שלנו מתוך אמפתיה והזדהות, וכאנשי חינוך שמובילים הרבה מאוד שנים מערכות חינוכיות מגוונות ורבות, אני יכולה להבטיח לכם שנעשה כל מה שאנחנו יכולים כדי לתת לכם את המענה הטוב ביותר.

<איריס וולף: מעבר לזה אין לי מה לומר.

<שרונה נמר: - - - עושה ביום חמישי ואין לו מורה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: אנחנו לא נוכל לפתור פה בעיות נקודתיות.

<שרונה נמר: זה לא נקודתיות, יש הרבה תלמידים שאין להם מורה.

עמרם מצנע: ברשותכם, אני אסכם.

עמרם מצנע: הנושא הזה הוא באמת מורכב, הוא לא סטטיסטי, הוא לא מספרי, אלא כל ילד וכל אמא או אבא, או משפחה, זה עולם ומלואו בכלל בילדים, ובמקרה הזה באופן ספציפי.

עמרם מצנע: הוועדה הזו בראשותי, מאחר ואנחנו בתהליך של סיום, אז אני יכול לומר, מהיום הראשון הקדשנו המון זמן לליווי, לסיוע, להקשבה, בעיקר לילדים עם צרכים מיוחדים.

עמרם מצנע: הנושא הזה של הילדים החולים בבית, עמד כאן והיה על השולחן לאורך דיונים רבים.

עמרם מצנע: אני רוצה לומר לכם חד משמעית, אני אובייקטיבי לחלוטין.

עמרם מצנע: אני מלווה את הצוות של משרד החינוך, צוות חבל על הזמן, מלאכים, עוסקים בעניין הזה מתוך חרדת קודש.

<יוסף גרוסמן: מלאכים לא אנשים, בשביל מה עשו מכרז?

עמרם מצנע: מספיק בבקשה.

עמרם מצנע: ועושים את הכול כדי באמת לתת את השרות הכי טוב האפשרי במסגרת המדיניות של מדינת ישראל, במסגרת תקציבי מדינת ישראל, במסגרת החוק במדינת ישראל, וכל הדברים האחרים.

עמרם מצנע: אני את "קדימה מדע" הכרתי כאשר הם זכו במכרז.

עמרם מצנע: אני רוצה להגיד לכם, שאני נאבקתי שלא יהיה מכרז, אני שמח שהיה מכרז, ואני אומר - - -

<נירית בקמן: אתה היחיד.

עמרם מצנע: אני שמח שהיה מכרז, דיברתי עם הורים והם מורים שלא רצו להיחשף, לא רצו לבוא לפה בגלל ההתלהמות הכוללת שיש פה.

עמרם מצנע: ואני אומר לכם, יש סיכוי סביר ביותר להיכרות עם האנשים, עם הגישה ועם היכולות של הארגון שהשרות הזה רק השתפר.

עמרם מצנע: וכאשר גוף פרטי, ו"תללים" זה גוף פרטי, ציבורי אבל פרטי, נותן שרות 24 שנים זה לא יכול להיות שלא תהיינה שם גם בעיות, לכן יש יתרון גדול במטאטא חדש, בחשיבה מחודשת.

<שרונה נמר: זה לא נכון, זה לא מטאטא חדש.

עמרם מצנע: תגידי, אני צמחתי על העצים?

עמרם מצנע: שרונה, תפסיקי להפריע.

עמרם מצנע: את מפריעה לאנשים מצוינים שיושבים בתפקידים כדי לעשות את המקסימום שהם יכולים.

עמרם מצנע: כל הנושא הזה של השרות של ילד מורה בבית הוא מורכב, זה לא מורה שמשבצים אותו בבית ספר.

עמרם מצנע: הצורך להתאים הוא מורכב, אתם יודעים.

<נירית בקמן: אתה מספר לנו את זה?

עמרם מצנע: כן, אני מספר לכם.

עמרם מצנע: אני לא מספר לכם, אני מספר לאחרים, אני מספר לכם כדי שתבינו שאנחנו מבינים את זה.

<נירית בקמן: אני לא בטוחה.

<שרונה נמר: מהוועדה הזאת לא ייצא כלום, הרי אנחנו יודעים, אז מה זה משנה?

<אודי-אהוד גרא: תקשיבו לדעתו.

עמרם מצנע: אתם פשוט פוגעים בסוף בעצמכם.

עמרם מצנע: אני אומר לכם, זה מסובך, זה מורכב, זה לא קשור אם המורה הוא מורה טוב למתמטיקה, או לעברית, או אינני יודע למה.

עמרם מצנע: זה קשור ביכולת של מורה לתקשר, להגיע לסיפוק מסוג העבודה הזה, מסוג הפעילות הזה, מסוג השרות הזה.

עמרם מצנע: באמת מלאכים המורים האלה.

עמרם מצנע: לכן, זה לא עניין של יום יומיים מחליפים ועושים והולכים, זה לא פשוט באמת.

עמרם מצנע: המעבר הזה מעמותה אחת שמנהלת את זה כל כך הרבה שנים לגוף אחר.

עמרם מצנע: אבל אני אומר לכם, קחו את זה, אל תיקחו את זה, זה בעיה שלכם.

עמרם מצנע: יש את כל הרצון הטוב, ואת כל הנכונות וגם את כל הכלים כדי לתת שרות כמו שצריך.

עמרם מצנע: בואו לב פתוח, בואו עם נפש חפצה, בואו עם מלוא ההקשבה, גם זקוקים מאוד לעזרה שלכם, כי בסוף הרבה מאוד מקרים זה הורה מביא את המורה.

עמרם מצנע: לא עושים מכרז בעיתונות ופתאום מתייצבים 10 מורים ושולחים אותם לשליחות ציבורית בבית של מישהו.

עמרם מצנע: בחלק גדול מהמקרים ההורה מביא את המורה.

עמרם מצנע: המורה עובר את המיון והסינון ונכנס לעבודה.

עמרם מצנע: אמרתי, זה לא בית ספר רגיל.

עמרם מצנע: לכן חייבת להיות אינטראקציה כזו, היא חייבת להיות עם מלוא הפתיחות, ומלוא ההבנה, ומלוא היכולת.

עמרם מצנע: אנחנו נמשיך לעקוב, נמשיך לבחון את הדברים, נמשיך לראות שהטיפול הוא לא רק כללי אלא גם פרטני, ויש לכם כתובת גם במשרד החינוך וגם ב"קדימה מדע".

עמרם מצנע: אני משוכנע במאה אחוז שהדברים הסתדרו, והדברים יבואו לשיפור בעתיד.

עמרם מצנע: תודה רבה ושיהיה רק בהצלחה.

עמרם מצנע: הישיבה הנעולה.