ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 302, 2014-12-08 11:00

עמרם מצנע: שלום לכם, מה אומר לכם?

עמרם מצנע: נחמד לפגוש אתכם, תאווה לעיניים, אחר כך אפשר גם לטעום את זה?

זבולון כלפה: בסוף היום, בשתיים וחצי.

עמרם מצנע: בסוף היום.

עמרם מצנע: מה אגיד לכם?

עמרם מצנע: בסדר היום הדחוס והדחוק של הכנסת אולי זה מסמל שכך ביום האחרון לפני שאנחנו מתפוגגים, עוסקים בעניין חקלאות.

זבולון כלפה: דברים הכי אמיתיים.

עמרם מצנע: שהיא בעצם באמת אחד הדברים הכי אמיתיים, כפי שאתה אומר, חבר הכנסת כלפה, והדברים אולי גם הכי חשובים.

עמרם מצנע: אז אני שמח בכך שבמסגרת היום הזה של לשים את החקלאות בראש סולם החשיבות, אנחנו עוסקים גם בחינוך לחקלאות.

עמרם מצנע: גם אני תוצר של מערכת החינוך כשעוד היו גם בתי-ספר חקלאיים, יום בשבוע או חצי יום בשבוע היינו הולכים לחווה חקלאית לעבוד וללמוד חקלאות, ובכלל.

עמרם מצנע: ועל כן, טוב עשית, חבר הכנסת כלפה, ששמת את הנושא הזה על סדר-היום.

עמרם מצנע: הכנסת הזו לא משופעת בייצוג ראוי וחזק של ההתיישבות החקלאית במדינת ישראל, כפי שכנסות קודמות היו מיוצגות, ואתה בעצם מייצג נאמן של המערכת.

זבולון כלפה: משתדל.

עמרם מצנע: זהו, יש לנו פה סדר דוברים, אבל ניתן לך אולי לומר כמה מילים, בבקשה.

זבולון כלפה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, א', אני מודה לך ולצוות של הוועדה על הקיום של הדיון.

זבולון כלפה: זה לא דבר טריוויאלי ופשוט שביום כזה מתקיים דיון פה בכנסת.

זבולון כלפה: כמו שאתם רואים, ההמולה בחוץ רבה מאוד, ההימורים השונים, בחירות מתי, מי, איך, למה.

זבולון כלפה: אבל אנחנו פה נעסוק בדברים האמיתיים והשורשיים.

זבולון כלפה: אני חושב שנגעת נכון בנקודה, כי באמת זו הזדמנות נאותה להציג פה תחום שלא מקבל הרבה חשיפה במהלך השנים, ודווקא גילית שבשנים האחרונות נעשית פה עבודה גדולה מאוד.

זבולון כלפה: יש פה אנשים גם ממשרד החקלאות, גם ממכון וולקני, גם ממשרד החינוך, שבעצם שמו להם מטרה ומשימה להעמיק את הנושא הזה של חינוך לחקלאות, שזה לא יהיה רק נחלת העבר, אלא ליצור את זה בכל מיני כלים עכשוויים.

זבולון כלפה: נדהמתי לראות שיש פריסה אדירה של הדברים הללו ממש מדן ועד אילת.

זבולון כלפה: ואשמח מאוד שלא נבזבז את הזמן לחבר'ה, וניתן את רשות הדיבור לפי סדר הדוברים, אז רשות הדיבור היא שלך.

נחמיה רפל: אדוני היושב-ראש, שמנו את הדגש לפי בקשת חבר כנסת כלפה על הצעירים, שהם יציגו, ולכן אנחנו מתחילים עם החווה החקלאית בפתח-תקווה, ד"ר דיויד קדיש והתלמידים, בבקשה.

עמרם מצנע: בבקשה.

דיויד קדיש: תודה.

דיויד קדיש: בשביל הפרופורציות, לחווה החקלאית בפתח-תקווה מגיעים 2,000 תלמידים בשבוע, כל שבוע במשך 60 שנה.

דיויד קדיש: פתח-תקווה בעבר עיר ואם, ופתח-תקווה היום, אזורי תעשייה, כרך, לא רואים את השמש.

דיויד קדיש: וזאת החווה החקלאית המחברת בין הכול, בין פעם להיום את הריאה הירוקה.

זבולון כלפה: הייתי שם וראיתי בעיניים.

דיויד קדיש: והאיומים שעומדים בפנינו, לא נרחיב.

דיויד קדיש: התשובות שלנו, אתר מורשת ושימור, רוזה כהן אמם של יצחק ורחל רבין, תמונה מ-37' של יצחק רבין, כנס שהתקיים של בוגרי החווה החקלאית.

דיויד קדיש: בחווה שלושה בסיסים, שלוש רגליים: חקלאות, ערכים וחקר.

דיויד קדיש: החקלאות באה לידי ביטוי בעבודה של תלמידים בגן הירק, במשתלה, בחממות הירקות, בחממות צמחי בית, בפרחים, בחלקה האורגנית, וכמובן בערכים של קיימות.

דיויד קדיש: מכוורת, נושא הערכים, התלמידים נחשפים לטבע ולצומח, עובדים כמובן בגן, עוזרים, עובדים, מתקשרים זה עם זה, עובדים בקבוצות, נהנים, וכמובן קשר לאדמה.

דיויד קדיש: ערך מיוחד בפתח-תקווה, הקשר לקהילה האתיופית, מבוגרים עובדים יחד עם התלמידים, בנינו ביחד את המבנה המסורתי שלהם עם בוץ כמו שצריך, ילדים פה דורכים על בוץ באגרגט מיוחד.

דיויד קדיש: אירועי שיא, אירועי קהילה, מאות אנשים, ראש העיר, והיום יש לנו את הכפר.

דיויד קדיש: בנוסף, אנחנו מגדלים את הטף יחד אתם וקוצרים אותו, מגדלים ירקות.

דיויד קדיש: ימי שיא קהילתיים עם כל השכונות, הרבה אירועים קהילתיים, נגינה בטבע.

דיויד קדיש: אנחנו תומכים בהקמת מרחבים ירוקים בבתי-הספר בעיר בצורות שונות, והילדים בסוף מקבלים את התוצרת להנאתם.

דיויד קדיש: חקר, גם כן נושא חשוב מאוד בחוות.

דיויד קדיש: הילדים מתנסים, יוזמים, עושים פעילויות, יוזמות עסקיות, הרצאות, מרצים ממכון וולקני, עובדים ברמה גבוהה מאוד, ניסויים, חקר, בדיקות, וגם טיפחנו זנים אצלנו.

דיויד קדיש: הנה התוצרים.

דיויד קדיש: ולסיום, לעולם אל תטילו ספק שקבוצה קטנה של אזרחים מודאגים ואכפתיים יכולים לשנות את העולם, למען האמת זה הדבר היחיד שאי-פעם מביא לשינוי.

דיויד קדיש: תודה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: מישהו מהילדים?

זבולון כלפה: כן.

ניצן בואנו: הגעתי לחווה בכיתה ב', הייתי שם בכיתות ד' ו-ו' ועשינו שם עבודת אדמה וניסויים מדעיים.

ניצן בואנו: הגעתי לשם בתור ילד מהעיר ולא ידעתי ממש על הערך של החקלאות, ואני מרגיש שהחווה באמת קישרה אותי לערך, קישרה אותי לאדמה.

ניצן בואנו: אני מרגיש גם שבתור אחד שלומד עכשיו היי-טק, שהחווה באמת פתחה את האפשרות לי ולחברים שלי, אנחנו שוקלים גם לעבוד בהיי-טק בחקלאות כי יש הרבה מקצועות: ביו-טכנולוגיה, הנדסה גנטית, תקשורת לוויינים, וזהו.

עמרם מצנע: בבקשה.

אור ברנר: שלום, אני אור.

תמר חן: ואני תמר.

תמר חן: ואנחנו מ"חטיבת הביניים רשיש" בפתח-תקווה, ולפני שנה גם אנחנו עברנו פרויקט בחווה החקלאית פתח-תקווה.

תמר חן: לימודי חקלאות וסביבה בשבילנו זה בעצם טבע עירוני, זו חוויה לגעת באדמה, לטפח אותה, לעבוד אותה ולגדל צמחים בכוחות עצמנו.

תמר חן: הלמידה בחווה שונה ומשמעותית גם לחיים.

תמר חן: בחווה יש מרחבים פתוחים ושטחים ירוקים ויש גם אוויר צח לנשימה.

תמר חן: הנושא המרכזי בו עסקנו שנה שעברה היה יזמות עסקית, צמחי תבלין בושם ומרפא.

תמר חן: כל הנושאים בהם עסקנו ביזמות עסקית היו בשילוב טכנולוגיה.

תמר חן: למשל, השתמשנו במכשיר למיצוי שמנים אתריים מתוך צמחים שונים.

תמר חן: דרך נושא זה לקחנו גם את הקיימות בידיים.

תמר חן: למשל, השתמשנו בשאריות צמחים לחיפוי הקרקע וככה חסכנו במים.

תמר חן: למדנו גם לגדל צמחים שונים בשיטה האורגנית ללא חומרים שמסכנים בריאות, בחומרים טבעיים, לדוגמה, קומפוסט.

אור ברנר: לחקור, לטפח, להפיק, לייצר, לפרסם ולשווק, אלו מיומנויות שרכשנו דרך הלימודים שלנו בחווה החקלאית.

אור ברנר: גילינו גם שמקצוע החקלאות מכיל בתוכו מקצועות רבים, ביניהם: מדעים, תעשייה, כלכלה, כימיה, פיזיקה, ומחזק מקצועות כמו: בוטניקה, זואולוגיה ואקולוגיה.

אור ברנר: מקצוע החקלאות מלמד ערכים רבים כמו: אהבת הארץ, הקשר לאדמה, גישה חיובית לסביבה, אחריות, נחישות, התמדה, נתינה, מסוגלות, עזרה לזולת, יצירתיות וחדשנות.

אור ברנר: ומעל הכול, מקצוע החקלאות מחבר אותנו לקהילה, למורים, להורים, לתלמידי בית-הספר, שיתוף הקהילה האתיופית, כמו שראיתם במצגת, ולאזרחי העיר.

ותמר חן: מוצרים אורגניים - מזון לגוף ולנפש.

קריאה: יפה מאוד.

ליה בר-סלע: אני לומדת בכיתה ו' בבית-הספר - - - ואני עוברת עכשיו את התהליך שתמר ואור סיפרו לכם עליו, ואני מקווה שגם השנה הפרויקט ינחל הצלחה כמו שנה שעברה.

עמרם מצנע: תודה רבה לכם.

עמרם מצנע: חווה אקולוגית.

איציק גזיאל: אני מצטרף לכל מה שאמר דיויד.

איציק גזיאל: אגיד רק שהדגש אצלנו הוא קיימות הלכה למעשה.

איציק גזיאל: זאת אומרת, החווה בנויה באופן שלם בקיימות, הווה אומר, הבנייה היא בנייה ירוקה, זה מקש ורבבה, אבל בנייה שמחזיקה ונראית נפלא.

איציק גזיאל: אנחנו מטפלים במים, אם זה לגרום לכך שכל המים יחדרו למי התהום, הפוסיליים, ולאפשר להם להיכנס, קליטת מים מהגגות.

איציק גזיאל: כל מערכת החשמל שלנו, ויש הרבה מאוד עובדים ואנשים שמסתובבים, היא ממערכת סולרית, אנחנו לא מחוברים לחברת חשמל.

איציק גזיאל: השירותים שלנו הם שירותי קומפוסט.

איציק גזיאל: יש לנו קבוצה גדולה מאוד של "שינשינים", חבר'ה של שנת שירות שעובדים בחווה ומנהלים חלק לא קטן מהדברים שקורים בחווה.

איציק גזיאל: פיתחנו תוכנית עם הסוכנות היהודית שנקראת "אקו-ישראל", יש לנו כ-30 סטודנטים בשנה שמגיעים, לומדים קיימות בחווה, עולים עלייה לרגל לירושלים, קוטפים את היבול שהם גידלו ועולים אתו לירושלים ועושים אתו פעולה מדהימה במשך שלושה ימים.

איציק גזיאל: הם מגיעים לירושלים וכאן נותנים את זה לבתי תמחוי אליהם אנחנו כבר מכוונים.

איציק גזיאל: המטרה העיקרית של החווה זה לחבר אנשים בחזרה למקורות המאוד בסיסיים שלהם, אל הטבע.

איציק גזיאל: אנחנו מתרגמים קיימות בחווה במילה אחת: הגינות.

איציק גזיאל: איך אנחנו נעשים אנשים הגונים ומודעים?

איציק גזיאל: הגונים לא רק כלפי בני-אנוש אלא כלפי כל אדם וכל יצור וכל דבר שאפשר, אנחנו מסתכלים על האדמה, על המים.

איציק גזיאל: הרמב"ם אמר משפט נפלא: שאין דבר פסול בעולמנו, יש דבר שאיננו במקומו.

איציק גזיאל: אנחנו מאוד מנסים ליישם את זה הלכה למעשה.

איציק גזיאל: אין פסולת, יש דברים שאנחנו לא יודעים להניח במקום, ולצערי הרב, זה הולך ומתרבה בעולם שלנו, בעולם של יצרנות וצרכנות.

איציק גזיאל: יש כ-25 בתי-ספר שיש בהם מרחבים ירוקים - - -

עמרם מצנע: אתם חלק ממערכת החינוך ביישוב?

איציק גזיאל: אנחנו חלק מהחוות החקלאיות.

איציק גזיאל: אנחנו חלק ממערכת החינוך במודיעין, לחלוטין.

אבי אלקיים: חווה היא בית-ספר לכל דבר עם סמל מוסד, עם מנהל וכו'.

זבולון כלפה: המפקח שלהם.

אבי אלקיים: אני מפמ"ר למדעי החקלאות.

איציק גזיאל: אז יש לנו כ-25 בתי-ספר כשבכל בית-ספר יש מרחב מאפשר צמיחה, זו בעצם מיני חווה, ושם מתרחשים דברים מדהימים, כאשר המטרה העיקרית היא ליצור הדהוד של הילדים לערכים פנימיים שלהם, לעולם הרגשות שלהם ולעולם שלהם כאנשים מודעים.

איציק גזיאל: יש לנו כ-30 גני-ילדים שאתם אנחנו עובדים וקורים דברים נפלאים.

איציק גזיאל: אנחנו מעורים בנושא הפרדת הפסולת, היינו מאלה שדחפו שזה יקרה בעיר מודיעין.

איציק גזיאל: מרחב של דברים.

עמרם מצנע: מישהו מהילדים?

איציק לגזיאל: כן, בטח.

אסף שילוח: אני אסף שילוח מכיתה ה'2 בבית-ספר "חוט השני" בשכונת אבני חן במודיעין.

אסף שילוח: יש כזה דבר שנקרא "מרחב חוץ כיתתי", שזה כזו חווה אבל מרחב טיפה יותר גדול, יש כאלה ספסלים שזו כאילו כיתה אבל בחוץ עם סככה ולומדים שם ויוצאים.

אסף שילוח: הכנתי דף עם היתרונות של זה.

אסף שילוח: למידה במרחב מאפשרת לתלמידים ולמורות לגוון את שגרת הלימודים בכיתה.

אסף שילוח: המרחב יכול להכיל מעל 40 ילדים בצורה מרווחת ומהוות פתרון לישיבה הצפופה בכיתה.

אסף שילוח: למידה במרחב משפיעה באופן משמעותי על ירידה ברמת האלימות הכללית בבית-הספר.

אסף שילוח: המרחב מוסיף נופך ירוק ומרענן לבית-הספר, וכמו כן, נותן מענה כאזור מוצל ובטוח לתלמידים לשחק ולשהות בזמן ההפסקה.

אסף שילוח: המרחב מפגיש את הילדים והמורות עם עצי פרי, צמחייה מקומית, המוצאים את ביתם במרחב החוץ כיתתי.

אסף שילוח: תודה רבה.

עמרם מצנע: יפה מאוד.

עמרם מצנע: כמה שעות בשבוע אתה מבלה במרחב החוץ כיתתי?

אסף שילוח: בעיקרון כל ההפסקות.

אסף שילוח: השיעורים שבעיקר אנחנו משתמשים בזה זה בשיעור מדעים, כשאנחנו יוצאים לחקור ולמצוא את הזוחלים שיש שם, ולמצוא כל מיני צמחים מעניינים שהמורה אומרת לנו למצוא.

עמרם מצנע: יופי, תודה רבה לך.

אסף שילוח: אין בעד מה.

עינב שמולביץ': אני מכיתה ה'1 מבית-הספר "חוט השני".

עינב שמולביץ': אצלנו יש מתנדבי "חווה ואדם" שעזרו לנו להקים שני מרחבים אקולוגיים שזו החווה האקולוגית, כמו שכבר אסף הסביר, והבוסתן, שהוא גם הסביר.

עינב שמולביץ': הכנתי פה כמה נקודות, אני רוצה להסביר עליהם.

עינב שמולביץ': החווה נותנת לנו למידה אחרת ומחקר אחר.

עינב שמולביץ': זה נותן לנו שיעורי מדעים, לצאת, לחקור.

עינב שמולביץ': אנחנו יכולים גם לגוון ולא לשבת מאחורי שולחן וכיסא, אלא לשבת כולם במעגל עם כל הטבע.

עינב שמולביץ': גם כל הפעילויות האלה בבית-הספר נותנות לתלמידים להתחבר לטבע ולאיפה שממנו הם באו.

עינב שמולביץ': השיעורים האלה הם בעצם שיעורים מעשיים שעכשיו אנחנו בונים את החווה, מגדלים שם צמחים, עובדים באדמה, וזהו.

עמרם מצנע: יופי, תודה רבה.

עמרם מצנע: אבי.

אבי אלקיים: קודם כול, תודה לכולם.

אבי אלקיים: אני שמח שניתנה לנו הזדמנות להציג את הנושא של מדעי החקלאות בכנסת ישראל.

אבי אלקיים: אני מבקש להודות ליושב-ראש הוועדה מר עמרם מצנע, לד"ר שמעון אוחיון, וכמובן לזבולון כלפה, שאתו אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא.

אבי אלקיים: ואני רוצה, ברשותכם, ככה במהירות, לתת איזושהי סקירה מהירה לגבי הנושא של החוות החקלאיות.

אבי אלקיים: כפי שציינתי, החוות החקלאיות הן למעשה מוסד חינוכי שמגיעים אליו תלמידים.

אבי אלקיים: יש לנו היום כ-40 חוות חקלאיות בארץ, מתוכם חמש במגזר הערבי, ואחד שמשלבת גם את המגזר היהודים וגם את המגזר הערבי בחוות לוד.

אבי אלקיים: החוות האלה למעשה מופעלות על-ידי שני גופים: משרד החינוך כמובן, והרשויות המקומיות.

אבי אלקיים: יש לנו כ-50,000 תלמידים שמגיעים לחוות החקלאיות, וכפי שאתם רואים במפה, יש לנו פריסה ארצית מקריית-שמונה עד הערבה התיכונה.

אבי אלקיים: הזדמנות לציין את שיתוף הפעולה שלנו עם משרד החקלאות, בתוך החוות האלה יש לנו גם שתי חוות שהוקמו בתוך המו"פ.

אבי אלקיים: ודנה שיושבת פה לימיני שיחד עם מנכ"ל משרד החקלאות מובילים מהלך מאוד משמעותי לשלב בחינוך החקלאי גם את החוות, ולאט לאט אנחנו בעצם בעתיד נקים עוד חוות כאלה במו"פים.

אבי אלקיים: לגבי המרחבים הקיימים, יש לנו מטעים, יש לנו למעשה את כל הענפים האפשריים.

אבי אלקיים: כפי שציינתי, מקצוע מדעי החקלאות נלמד גם בבתי-הספר היסודיים וגם בחטיבות הביניים.

אבי אלקיים: בבתי-ספר יסודיים יש כ-12,000 תלמידים.

אבי אלקיים: אני חייב לציין שבעבר מקצוע מדעי החקלאות היה שייך למקצועות הליבה, ולצערי, המקצוע הזה ירד, ויש מקום לשקול שוועדת החינוך תחליט שאולי חשוב להחזיר את המקצוע הזה למקום שראוי לו.

אבי אלקיים: בייחוד כאשר אנחנו רואים היום, כפי שציין חבר הכנסת זבולון כלפה, את התנועתיות בכיוון של הגדלת מספר הלומדים מדעי החקלאות גם בתיכוניים, גם ביסודי וגם בחטיבות הביניים.

אבי אלקיים: בבתי-ספר תיכוניים מקצוע מדעי החקלאות, הרבה פעמים נשאלתי, האם יש דבר כזה שנקרא "חקלאות"?

אבי אלקיים: אז יש דבר כזה שנקרא חקלאות, יש כ-7,000 תלמידים שניגשים לבחינות בגרות ברמה של חמש יחידות לימוד, כאשר במדעי החקלאות משולב גם החלק העיוני, חלק החקר, וכמובן העבודה המעשית.

אבי אלקיים: הוא נלמד בבתי-ספר עירוניים אזוריים וכפרי נוער.

אבי אלקיים: אנחנו יכולים לציין שבכפרי נוער התרומה של המקצוע הזה מאוד משמעותית, ואנחנו יכולים גם להגיד שחלקם אפילו ממשיכים לפעול ולהתמקצע בתחום הזה.

אבי אלקיים: אנחנו יכולים לציין שהמינהל ההתיישבותי מוביל את המהלך הזה יחד עם מכון וולקני, נוער שוחר מדע.

אבי אלקיים: יש לנו תוכניות ייחודיות שכרגע אישרנו: אגרו-אקולוגיה עירונית, מה שציין קודם בחוות מודיעין, חקלאות ימית, כרם וייננות, חקלאות מדייקת וחקלאות במורשת ישראל, שזה נושא שנמצא כמובן בשלבי התקדמות.

אבי אלקיים: היעדים שבעצם השגנו בשנים האחרונות, קודם כול קיבלנו תקנון מחודש בכל הנושא הזה של החוות החקלאיות.

אבי אלקיים: אני יכול לציין בגאווה את עבודתה של מנכ"לית משרד החינוך שהקימה את הוועדה הזאת יחד עם ד"ר אורנה שמחון מנהלת מחוז צפון.

אבי אלקיים: אנחנו יכולים לציין שנעשתה עבודה יוצאת מהכלל, ובחוזר מנכ"ל הקרוב שיתפרסם נראה את כל התוצרים שהופקו מאותה ועדה.

אבי אלקיים: בחינוך העל-יסודי אנחנו עובדים עכשיו על תוכנית לימודים חדשה במדעי החקלאות, אנחנו עובדים על כתיבת חומרי למידה חדשים, ואנחנו יכולים לציין גם את ההעמקה של הקשר של החקלאות לקהילה בשיתוף פעולה עם משרד החקלאות.

אבי אלקיים: אני יכול ככה לסיכום להגיד שבעצם מקצוע מדעי החקלאות נמצא על המפה, וחשוב לנו שוועדת החינוך תמשיך לתמוך בנושא הזה, וכמובן גם משרד החקלאות שעושה עבודת קודש.

אבי אלקיים: תודה רבה.

קריאה: יישר כוח.

עמרם מצנע: נעשה קצת קיצור דרך כי יואל צריך לעזוב אז "השומר החדש", בבקשה.

יואל זילברמן: צהריים טובים, אני רוצה להתחיל בלימוד שעשינו אתמול בערב בקיבוץ גל-עד, ואחרי זה עשינו את הלימוד הזה בתל-עדשים וסיימנו אותו בלילה עם - - -

עמרם מצנע: כולם יודעים מה זה "השומר החדש"?

קריאה: לא.

יואל זילברמן: לא בטוח.

עמרם מצנע: אז תגיד.

יואל זילברמן: אגיד בקצרה.

יואל זילברמן: יש פה הרבה נציגים שמי שירצה יוכל גם לדבר אתם אחר כך.

יואל זילברמן: ממש בקצרה, ארגון "השומר החדש" זה ארגון שמתעסק בשמירת אדמות המדינה במעשה ובלימוד.

יואל זילברמן: אנחנו מאמינים גדולים שמצד אחד אסור שאף חקלאי במדינת ישראל יעזוב דונם אחד של אדמה; ומצד שני אנחנו מאמינים שהאחריות הגדולה להמשך ההחזקה של האדמות במדינת ישראל ועיבוד האדמה הוא על הדור הצעיר.

יואל זילברמן: התעייפנו מלשמוע את החקלאים שמשתדלים להשמיע לבנים שלהם את המנטרה הרבה פעמים שאומרת:

יואל זילברמן: אסור בשום פנים ואופן – רק אל תהיו חקלאים, זאת אומרת.

יואל זילברמן: תעשו הכול, רק אל תהיו חקלאים.

יואל זילברמן: ולצד הדבר הזה אנחנו מבינים שאם לא נחזור לערכי היסוד שהקימו את המדינה הזאת, הדבר הזה לא יקרה לעולם.

יואל זילברמן: התחלתי במה שקרה אתמול.

יואל זילברמן: אתמול למדנו ביחד את הטקסט של ברל כצנלסון שמדבר על גורל העבודה העברית בימים אלו, הוא כותב את המאמר הזה בשנת תרצ"ד, זה בספר השישי שלו, והוא מספר שם בעצם על זה שבמושבות – הוא כותב את זה ב-1933, והוא אומר שב-1933 בזיכרון-יעקב יש 6% עובדים יהודים שעובדים בעבודה עברית.

יואל זילברמן: אנחנו מבינים שיש איזשהו תהליך שהדור הצעיר מגדל יותר ויותר את הלימונים, את החסות, את התפוחים האלה בדבר הזה שנקרא famvile בפייסבוק עם מעט מאוד חיבור לאדמה, מעט מאוד קשר לאדמה.

יואל זילברמן: והדבר הזה קורה בגלל הרבה תהליכים שאנחנו מכירים, אחד, שהם תהליכים אמיתיים שיש חקלאות שיותר מתקדמת וכן הלאה.

יואל זילברמן: אם לפני 40 שנה היו 60,000 חקלאים, אז היום יש 11,000 חקלאים, משקים לצורך העניין.

יואל זילברמן: זה ברור מצד אחד.

יואל זילברמן: מצד שני, אנחנו מבינים שכל התודעה הציבורית לגבי חשיבות שמירת הקרקע – היום כשאזרח בישראל הולך לצימר בצפון ורואה פרות שמנמנות וכבשים שמנמנות אוכלות באחו, הוא בכלל לא יודע שהחקלאי שכרגע רץ אחרי הכבשים האלה רץ אחריהן כי הכבשים האלה כרגע פלשו לו לשטח המרעה, כמו שקרה הבוקר בבית-לחם הגלילית, וכמו שקרא הבוקר ביבניאל, וכמו שאנחנו יודעים שקורה בעוד הרבה מקומות אחרים.

יואל זילברמן: אנחנו מבינים שיש תהליך שזה תהליך של התנכרות לסיפור האדמה במדינת ישראל.

יואל זילברמן: זאת אומרת, היום זה בסדר עדיפות אחרון ובחוסר, נקרא לזה חוסר רצון פה של הבניין הזה להתעסק בנושא הזה.

יואל זילברמן: אני חושב שהיום הזה זה יום יקר מאוד, חשוב מאוד.

יואל זילברמן: אני חושב שבסופו של דבר הכוח העיקרי שלנו – ומי שרוצה מוזמן לבוא לראות, השנה הגיעו קצת יותר מ-10,000 חבר'ה לשטח וחוו חוויה שמבחינתם זו חוויה מעצבת משנת חיים.

יואל זילברמן: הם פגשו שלושה דברים: הם יצאו מהאווירה הממוזגת הזאת לאווירה שבה הם מתלכלכים, מזיעים, נשרטים, עובדים קשה; מצד שני, עוזרים לחקלאי שזה יכול להיות פלג אברוצקי בן כמונים, זה יכול להיות עמנואל במכמנים, זה יכול להיות נעמן דג בלכיש, בכל רחבי הנגב והגליל.

יואל זילברמן: ובמפגש הזה הם הבינו מה התפקיד של אותו חקלאי, ולא פחות מזה, מה התפקיד שלהם בלשמור על אותה אדמה.

יואל זילברמן: ואסכם ואגיד שכל הדבר הזה לא יכול לקרות בלי קודקוד שלישי, אנחנו מבינים שהמלחמה הכי גדולה שלנו זה מלחמה בשטחיות, לא פחות מזה.

יואל זילברמן: אתמול החבר'ה המקסימים שפגשתי בתל-עדשים שגרים במושב שפעם היה נקרא תל-עדש, מושב השומרים הראשון, אחרי זה הקימו את כפר-גלעדי כמו שכולם יודעים.

יואל זילברמן: כששאלנו אתמול: מי זה ברל כצנלסון ומי זה אהרון דוד גורדון?

יואל זילברמן: אז בשונה מחבר'ה צעירים שאמרו לי בעיר אחת בישראל שזה רחוב בעיר שלהם, אז הם אמרו שאלו אנשים ציונים.

יואל זילברמן: כששאלנו מה זו ציונות?

יואל זילברמן: הם אמרו, תשמע, אנחנו לא באמת מבינים מה זו ציונות היום, אבל זו ציונות.

יואל זילברמן: ואנחנו מנסים לרדת מרמת הכותרות והסלוגנים לרמת השטח, ולרמה שחבר'ה יתלכלכו ויבינו שבלי שאתה מתלכלך כולך בבוץ, אין דרך אמיתית לחזור לאדמה.

יואל זילברמן: אחד, אנחנו מזמינים את מי שנמצא פה להצטרף לראות את הפעילות; ושתיים, לעזור לחזק אותה.

יואל זילברמן: ושוב, שיהיה יום טוב.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חשוב מאוד לזכור שחקלאות זה לא רק ענף ייצור כלכלי.

עמרם מצנע: חקלאות זה הקשר אל אדמה, אל הקרקע, - -

שמעון אוחיון: נכון, אל האדמה.

עמרם מצנע: - - בעצם אל הערכים ולמקורות, ובזה אני מסכים מאוד.

עמרם מצנע: תודה רבה ליואל מ"השומר החדש".

עמרם מצנע: ונחזור חזרה לבית-ספר העל-יסודי "רגבים".

עוזי צוקר: תוכנית "רגבים" זו רשת של שלושה בתי-ספר כרגע – קודם כול צריך להגיד פה תודה רבה למשרד החינוך ולמשרד החקלאות שמאוד עוזרים לנו – של חבר'ה תיכוניסטים מכיתות ט' עד י"ב.

עוזי צוקר: אגיד את סדר-היום כדי שיהיה ברור: קמים כל בוקר בחמש וחצי; עובדים בחקלאות משבע עד שתיים-עשרה; אנחנו נמצאים בקיבוץ טירת-צבי בעמק המעניינות, עובדים בכל ענפי החקלאות שיש בעמק המעיינות ועמק הירדן: גד"שים, מטעים, לולים, חממות, בננות, מדגים; בשעה שתיים-עשרה חוזרים חזרה, אוכלים ארוחת צהריים, מתקלחים, לומדים לתעודת בגרות עד שעה ארבע, לימודים רגילים לתעודת בגרות, יש 85% בגרות; ומארבע עד שש לומדים - - -

עמרם מצנע: איפה שני בתי-הספר האחרים?

עוזי צוקר: יש אחד בגולן ואחד בחבל חלוצה.

עוזי צוקר: ומארבע עד שש לומדים בבית-מדרש.

עוזי צוקר: בעצם אנחנו נכנסים לעבודה בתור עובדים רגילים מן המניין, עושים את כל העבודות, מהעבודות הכי, נקרא להן "שחורות", כמו איסוף ואיסוף גזם ועד הפעלת מערכי ניעור של שקדים וזיתים.

עוזי צוקר: החבר'ה בעצם, הצוות, אנחנו מגיעים כל בוקר, עובדים אתם ביחד.

עוזי צוקר: החבר'ה היום נחשבים בעמק המעיינות כוח העבודה מהטובים שיש.

עוזי צוקר: יש לנו כל השנה ביקוש יותר גדול ממה שיש לנו חבר'ה בשביל העבודות האלה.

עוזי צוקר: רק אתן דוגמה, לקיבוץ שדה-אליהו ועין-הנציב ביחד יש בערך 1,000 דונם של זיתים, הם פנו אלינו לפני שלוש שנים, אמרו שאם אנחנו מסוגלים להעמיד צוות של עשרה חבר'ה, אז הם ייקנו מערך של מנערות למסיק, זה בערך 200,000 שקל למערך כזה, העמדנו עשרה חבר'ה והם קנו, אחרי שנה הם פנו אלינו עוד פעם אם אתם יכולים להעמיד עוד צוות, נקנה עוד מערך.

עוזי צוקר: היום כבר שנה שלישית שאנחנו מפעילים שני צוותים קבועים שם.

עוזי צוקר: בחופש הגדול - - -

עמרם מצנע: זה בתי-ספר פנימייתיים?

עוזי צוקר: כן, כרגע זה לבתי-ספר פנימייתיים, אבל זה ילך ויתפשט, ויהיה - - -

עמרם מצנע: הם שייכים לחטיבה להתיישבות?

עוזי צוקר: למינהל לחינוך התיישבותי.

עמרם מצנע: למינהל לחינוך התיישבותי.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: מישהו מהתלמידים פה?

דור בן נון: אני תלמיד בכיתה י"ב בתוכנית "רגבים" כבר שלוש שנים.

עמרם מצנע: מאיזה בית-ספר?

דור בן נון: התוכנית בטירת-צבי.

דור בן נון: אני תלמיד שהיה בתוך מערכת החינוך שלא ממש הרגיש שהוא ממצה את היכולות שלו בלשבת כל היום.

דור בן נון: יחסית הייתי מסתדר עם הלימודים ולא היו לי יותר מדי בעיות עם זה, וחיפשתי מקום שבו אוכל לעשות טיפה מעבר בגיל התיכון כשאני חושב שאפשר.

דור בן נון: הגעתי ל"רגבים" ולאט לאט נכנסים לזה.

דור בן נון: החקלאות, מעבר לזה שזה מכניס לך המון המון תוכן לסדר-יום, אתה הולך לישון בתחושה הרבה יותר טובה, זה ממש מפתח.

עמרם מצנע: אתה הולך לישון עייף.

דור בן נון: אני הולך לישון עייף, ולא עייף כל היום.

דור בן נון: יש פה תלמידים שאולי יכולים להסכים אתי שכשאתה נמצא בבית-ספר כולם עייפים כל הזמן, שמים את הראש על השולחן, צריך לגרד אנשים.

דור בן נון: אז אתה ערני ביום וישן בלילה, ואתה מרגיש איך זה באמת מפתח לך את הנפש, את הנשמה, הקשר של הבן-אדם לאדמה.

דור בן נון: לאט לאט אתה רואה איך התהליך הזה עובד, אתה לא מחפש פתרונות ברגע, ואתה עובד קשה ומזיע.

דור בן נון: בהתחלה אתה לא מבין כלום, לא מבין למה אתה עושה, אתה עובד סתם, ולאט לאט עם העבודה הרוחנית, הנפשית שכל אחד עושה, אתה נקשר באמת גם לעצמך וגם לאדמה דרך זה.

עמרם מצנע: איך החצי השני של היום עם הלימודים והבגרויות?

דור בן נון: החצי השני, טוב, אני לא צריך לגלות פה סוד לאף אחד, אבל לימודי הבגרות כמו שהם היום, אנחנו עושים תעודת בגרות מלאה לגמרי בשעתיים-שלוש ביום, והחבר'ה אצלנו לא באמת גאונים, בסדר?

דור בן נון: אני חייב לציין, אנחנו לא איזה עילויים מבחינה שכלית, ממש לא.

שמעון אוחיון: אתה אומר רק שעתיים-שלוש.

דור בן נון: כן.

עמרם מצנע: מספיקים מה שאחרים עושים ביום שלם.

דור בן נון: אם רוצים ללמוד.

דור בן נון: הבעיה שהיום לא נותנים לבן-אדם אפילו אחריות על הבגרות שלו.

דור בן נון: אם אתה אומר לו: אתה אחראי, אז בן-אדם נכנס לשיעור כשהוא רוצה ללמוד הוא לומד, עושה את זה והולך הביתה.

דור בן נון: מי שצריך לעשות את זה.

דור בן נון: ואחרי זה יש לימודים בבית-המדרש, לימודי קודש טיפה, שגם לאט לאט בן-אדם יותר מוצא את עצמו שם.

דור בן נון: נראה לי שכך נכון יותר לפתח בן-אדם, לא - - - יותר מדי.

עמרם מצנע: מאיפה אתה?

דור בן נון: אני מקיבוץ מירב.

עמרם מצנע: בגלבוע?

דור בן נון: כן, ירדנו לעמק ועובדים בו.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: יש עוד מישהו מהתלמידים?

עמרם מצנע: אז נעבור לעבודות חקר.

עמרם מצנע: מי מדבר?

ז'ן קלוד אטלי: שלום לכולם, שמי ז'ן אטלי ואני מדריך ארצי להוראת מדעי החקלאות, אני עובד עם אבי אלקיים.

ז'ן קלוד אטלי: מקצוע החקלאות, כפי שהוא נלמד במוסדות החינוך של המינהל לחינוך התיישבותי בבתי-הספר האזוריים והעל אזוריים, זה מקצוע שמזמן ללומדים חוויה מעניינת, מאתגרת, שפע של אירועים, והרבה מאוד עניין וסקרנות שבמהלכן הילד מתוודע אל בעיות וקושיות רלוונטיות.

ז'ן קלוד אטלי: ודרך אותן בעיות וקושיות אנחנו מגרים אותו ומניעים אותו לחקור ולבדוק סוגיות שונות מתחום החקלאות.

ז'ן קלוד אטלי: לא אכביר במילים, הבאתי אתי תלמיד שעושה עבודת גמר בתחום מדעי החקלאות, וארצה להציג, א', את המנחה שלו ד"ר אלונה עובדיה שתישא כמה דברים; ולאחר מכן את התלמיד שיציג את פירות העבודה שלו.

עמרם מצנע: בבקשה.

אלונה עובדיה: אני עובדת במכון וולקני ומנחה עבודות גמר בבית-ספר מקווה ישראל, בית-ספר חקלאי שמקדם מגוון רחב של עבודות גמר בנושאים חקלאיים.

אלונה עובדיה: אנחנו עושים את העבודות השנה במכון וולקני במגוון רחב של תחומים, עבודות ברמה מאוד גבוהה.

אלונה עובדיה: תשמעו עכשיו את אוראל מספר על העבודה שהוא יעשה.

אלונה עובדיה: אנחנו משתמשים בציוד טכנולוגי מאוד מתוחכם, אתם תראו, הם עושים הפקות של DNA, של RNA, מריצים ג'לים, יודעים לנתח את התוצאות.

אלונה עובדיה: אוראל יסביר לכם עכשיו על העבודה שלו.

אוראל ג'רהיאן: שלום רב, תלמיד בבית-הספר החקלאי "מקווה ישראל", בית-הספר החקלאי הראשון בארץ-ישראל, וכחלק מלימודי החקלאות בבית-הספר אני עושה גם עבודת גמר.

אוראל ג'רהיאן: הנושא הוא כמובן "רמת התבטאות של mRNA של איזואנזימים ל-ACS בצמחי הרוקולה".

אוראל ג'רהיאן: העבודה תתבצע במכון וולקני בהנחייתה של ד"ר אלונה עובדיה במעבדה של ד"ר דוד קינגסבוך ובשיתוף של המורה מר זאב.

אוראל ג'רהיאן: צמח המחקר הוא רוקולה, זה הצמח מעלי הבייבי שכולנו מכירים וקונים בסופר, הוא זה שנותן את הטעם החריף העוקצני בין מרכיבי הסלט, אבל מאחורי הטעם יש לנו שתי מגבלות עיקריות בגידול של צמח הרוקולה.

אוראל ג'רהיאן: המגבלה הראשונה היא פריחה מוקדמת.

אוראל ג'רהיאן: הפריחה המוקדמת בצמחי הרוקולה מורידה את איכות הטעם ואת איכות הרמה התזונתית של הצמחים לשיווק.

אוראל ג'רהיאן: המגבלה השנייה שיש לנו היא הצהבת העלים לאחר הקטיף.

אוראל ג'רהיאן: אנחנו מעבירים את העלים לאחסון והם מצהיבים מוקדם מדי, זה פוגע באיכות השיווק לחו"ל.

אוראל ג'רהיאן: במחקרים שנעשו בצמח המודל ארבידופסיס נמצא כי קיימת בקרה של השעון הגנטי והביולוגי על מועד הפריחה בצמחים.

אוראל ג'רהיאן: השעון הביולוגי מושפע מאורך היום, אורך הלילה והטמפרטורות לאורך היממה.

אוראל ג'רהיאן: גם לנו בני-האדם יש שעון ביולוגי, אנחנו לפעמים מרגישים אותו כשאנחנו משבשים אותו לאחר טיסות ארוכות, ואנחנו חשים עייפות וחולשה.

אוראל ג'רהיאן: מסדרת ניסויים בארבידופסיס יצרו צמחים מהונדסים גנטית שעשו בהם שינוי בבקרת השעון הביולוגי.

אוראל ג'רהיאן: השינוי הזה התבטא באיחור משמעותי בפריחה לצד האטה בתהליך ההזדקנות של העלים לאחר הקטיף, זה ביחס לזן הבר.

אוראל ג'רהיאן: לצמחים האלו יש גם שינויים פיזיולוגיים כמו תת-פסיג ארוך ומראה שיחני.

אוראל ג'רהיאן: רק אציג את זה שנייה, אתם יכולים לראות שכאן תת-הפסיג הוא קצר, פה הוא ארוך יותר, פה איכות העלים לא טובה, אבל פה העלים יותר צהובים, פה הם ירוקים יותר, הם נשמרים באיכות טובה יותר, וזה אומר הרבה לגבי השיווק בהמשך.

אוראל ג'רהיאן: מזה הסיקו את המסקנות והפעילו את הדברים במעבדה במכון הוולקני ויצרו זן מוטנט לזן הרוקולה, הזן הזה נקרא "רוק-עד".

אוראל ג'רהיאן: זאת ההזדמנות לומר שמדינת ישראל משווקת את רוב יבול הרוקולה שלה למדינות אירופה, מדובר ב-15,000 טון של רוקולה מדי שנה.

אוראל ג'רהיאן: יש לציין שאירופים מסרבים לאכול מזון מהונדס גנטית, ולכן השיטה בה בחרנו להשתמש היא ביצירת שינויים גנטיים על-ידי מוטגנזה כימית.

אוראל ג'רהיאן: מוטגנזה כימית בעצם דומה למה שקורה באבולוציה.

אוראל ג'רהיאן: קיצרנו את תהליכי האבולוציה, כביכול כדי ליצור זן איכותי יותר.

אוראל ג'רהיאן: בדומה לזן הארבידופסיס יש לנו פריחה מאוחרת יותר וכושר השתמרות משופר לאחר הקטיף.

אוראל ג'רהיאן: מה המשמעות של הדבר?

אוראל ג'רהיאן: זה אומר שאנחנו יכולים לאפשר לסוחרים הישראלים לשווק את הרוקולה בחו"ל באמצעות דרך ימית, זה מוריד ברמה משמעותית את ההוצאות של יצוא הרוקולה לחו"ל ותורם לכלכלה הישראלית.

אוראל ג'רהיאן: אנחנו לא יודעים איפה התרחשה המוטציה בזן המוטנט של הרוקולה, ומכאן אנחנו גוזרים את העבודה שלי.

אוראל ג'רהיאן: אנחנו חייבים להגן על הפטנט הישראלי מפני חיקויים ברחבי העולם ולכן נצטרך למצוא סמנים שיבדילו אותו מהזן המסחרי.

אוראל ג'רהיאן: כך נוכל לשמור על הפטנט הישראלי, וכמו שאמרתי, זו המצאה ישראלית כחול-לבן לגמרי.

אוראל ג'רהיאן: על מנת לנסות להבין היכן התרחשה המוטציה עשו במכון הוולקני סדרת ניסוים שבהם הוסיפו חומרים שונים למצע ההנבטה, וגילו שחומר שנקרא ACC גורם לצמצום אורך תת-הפסיג בשני זני הרוקולה.

אוראל ג'רהיאן: מכאן אנחנו מסיקים שהמוטציה משפיעה על פעילות האנזים שנקרא ACS.

אוראל ג'רהיאן: ועכשיו אני מגיע לעבודה שלי.

עמרם מצנע: אני מבקש שורה תחתונה, כי הבנו הכול.

אוראל ג'רהיאן: סיימתי, זה בסדר גמור.

אוראל ג'רהיאן: אבדוק את התבטאות mRNA של שני איזואנזימים כדי לדעת האם יש הבדל בהתבטאותם בין שני זני הרוקולה.

אוראל ג'רהיאן: המטרה היא להגן ולמצוא טביעת אצבע ייחודית לפטנט הישראלי כדי לשמור עליו מפני פעילות בלתי חוקית בארץ ובעולם.

אוראל ג'רהיאן: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

אבי אלקיים: ברשותכם, כ-105 עבודות גמר מתבצעות מדי שנה במינהל לחינוך התיישבותי בכפרי נוער, וזו אחת העבודות, ואנחנו כל שנה מעלים את המספר.

אבי אלקיים: חילקנו מספר עבודות סביב השולחנות למי שרוצה לעיין.

אבי אלקיים: אני מודה לכם.

אבי אלקיים: תודה.

עמרם מצנע: בבקשה, חבר הכנסת אוחיון.

עמרם מצנע: הצטרפה אלינו חברת הכנסת איילת שקד.

שמעון אוחיון: קודם כול אני מודה לך, יושב-ראש ועדת החינוך, וגם ליושב-ראש השדולה, שאחד המושבים המסיימים של הקדנציה הקצרה הזאת זה המראה המלבב הזה שיחד אתו לפחות עם החיבור לאדמה ועם המראה הטבעי הצבעוני הזה הוא מאוד מאוד יפה, וזה בוודאי מלווה אותנו.

שמעון אוחיון: תראו, אני יושב בוועדת החינוך, ישבתי כשנתיים, אני שם לב שאחד הדברים המטרידים אותנו זה הדימוי והמעמד של חינוך מקצועי, בוודאי בכלל זה גם החקלאות.

שמעון אוחיון: אני שמח שאתם קוראים לזה מדעי החקלאות בעניין הזה, כי זה באמת אחד המאבקים שצריכים להיות לכם.

שמעון אוחיון: יש פה הזדמנות גם לא רק לעניין כלכלי-חברתי אלא גם בוודאי גם לחינוך ערכי.

שמעון אוחיון: אני רוצה לחזור למה שאמר ראש פרויקט "השומר החדש" שהיה פה וציטט את א-דה גורדון ואת ברל כצנלסון.

שמעון אוחיון: אבל מה לעשות ובחברה שלנו ישנם אנשים שגם יוצרים את האווירה ההפוכה, לא את החיבור לאדמה, אין לנו את א-דה גורדון, ברל כצנלסון, כפי שאומרים היום.

שמעון אוחיון: יש לנו אנשים כמו נתן זך, לצערי, שמעודד ירידה מן הארץ ומדבר על חיים טובים בברלין, וזאת הבעיה של החברה.

שמעון אוחיון: אם רוצים חיבור לאדמה, רוצים חיבור לארץ, בוודאי יכולים למצוא זאת גם במסגרת החינוך החקלאי.

שמעון אוחיון: אני מתפעל מאוד מעבודות החקר, והן באמת דוגמה נפלאה.

שמעון אוחיון: הלוא שר החינוך דיבר על למידה משמעותית.

שמעון אוחיון: אחד הדגלים, הסמלים שלו שעליהם הוא דיבר זו למידה משמעותית.

שמעון אוחיון: זוהי למידה משמעותית, זאת למידה משמעותית משום שלא מדובר פה בשינון, בחזרה על חומר אלא ביציאה לשטח, בעבודת חקר, לימוד, וכל מה שקשור בכך.

שמעון אוחיון: והמפליא ביותר, אני שומע את האנשים האלה, כנראה גם חיבור לאדמה עושה את זה, גם ההבעה של אוראל, כיצד הוא הרצה את הדברים, איך הוא הציג את הדברים בצורה קולחת, שוטפת, גם אם המושגים היו מאוד קשים וזרים לנו, אבל הנה לך, אולי באמת יש משהו בזה, שהחיבור לאדמה גם מחבר אותנו לחוויה התרבותית, להוויה שלנו כאן בעניין הזה.

שמעון אוחיון: אבל כדי לא להסתפק במילים בלבד.

שמעון אוחיון: אני חושב שמערכת החינוך שיש בה רק 7,000 תלמידים המתמחים במקצוע החקלאות הוא בוודאי מתי מעט.

שמעון אוחיון: וכנראה שהדבר הזה נוגע כמובן גם לתשתיות ולהשקעה בתשתיות ולהכשרה ולתשומת הלב ולמעמד שאנחנו נותנים.

שמעון אוחיון: אינני רואה סיבה מדוע, אדוני היושב-ראש, מקצוע החקלאות שהוא מדעי לחלוטין, איננו במעמד שווה למקצועות כמו פיזיקה, כימיה, וזוכה גם להכרה כפי שהמקצועות הללו זוכים.

שמעון אוחיון: ואנחנו כאן במדינת ישראל, מדינה שרוצה לטפח גם את המחקר ואת המחקר המדעי, ואת החיבור לאדמה, את החיבור שלנו לשורשים, את הצד הערכי בוודאי ובוודאי צריכים גם לשים בראש סדר העדיפות.

שמעון אוחיון: ואני לא חושב שצריך פה לראות בזה מקום מפלט.

שמעון אוחיון: הלוא זה בוודאי אחד מהמקצועות המתקדמים, הטכנולוגיים הטובים ביותר שיש לנו כאן במדינה, שאנחנו יכולים להשתבח גם בתוצרים שלו.

שמעון אוחיון: אלא מה?

שמעון אוחיון: אנחנו סובלים מדימוי בעבר, כפי שגם הדימוי של החינוך המקצועי, וצריך פה להילחם בכך.

שמעון אוחיון: ולכן, אני רואה פה שלושה דברים, כן הייתי ממליץ במסגרת ועדת החינוך: א', לפעול להכרה במקצוע הזה כמקצוע במעמד שווה לפיזיקה, כימיה ואחרים בעניין הזה; להכניס אותו המקצוע ליבה בחטיבת הביניים ולתמוך בתשתיות.

שמעון אוחיון: לא להסתפק באותן חוות מעטות, אלא להרחיב את התשתיות כדי שאנשים יוכלו לקבל חינוך מקצועי ראוי ברמה גבוהה מאוד וגם עם חיבור לארצנו לאדמה הזאת.

שמעון אוחיון: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: בית-מדרש "קדם" לתורה ועבודה.

עמרם מצנע: מי מציג?

עמרם מצנע: בבקשה.

שמעון שורק: צהריים טובים, אני חבר קיבוץ שדה-אליהו בעמק המעניינות, אני מציג את בית-המדרש שלנו, בית-מדרש "קדם", בית-מדרש "קדם" זו תוכנית ייחודית שהקמנו לפני כעשר שנים, והרעיון הוא לאפשר לצעירים אחרי השירות הצבאי, לפני היציאה ללימודים אקדמאים להתנסות בשלושה דברים: עבודה חקלאית, לימוד תורה משמעותי, ועוד תחום שאנחנו נגיד עליו גם משפט בהמשך, אנחנו קוראים לו עבודת ה' בחבורה.

שמעון שורק: התלמידים שלנו באים ממש מכל גווני הקשת של הציבור הישראלי, יש כאלה שהתעניינו ביהדות שלהם, יש כאלה מלידה, יש כאלה שבתקופת הצבא ואחר כך, רוב רובם בוגרי יחידות קרביות, חלק יחידות מיוחדות, חלק גם קצינים.

שמעון שורק: בינתיים יש לנו 150 בוגרים, ואנחנו קולטים כל שנה שתי קבוצות של כ-15 תלמידים.

שמעון שורק: בזמן שהתלמידים אצלנו הם מממנים את עצמם, זה גם חלק מהאידיאולוגיה, על-ידי עבודה שלהם, וגם מי שבוגר צבא יכול לזכות גם במענק של עבודה מועדפת.

שמעון שורק: מילה אחת על המקום שהקים, על האכסניה על שדה-אליהו, קיבוץ ותיק, נוסד ב-39', אנחנו שייכים לקיבוץ דתי, ידוע שאנחנו החלוצים של החקלאות האורגנית בארץ, גם הבעלים של מפעל "ביו-בי" של יישומי החרקים המועילים, מי שאוכל תותים היום ולא אוכל רעלים אז זה בזכות שדה-אליהו.

שמעון שורק: ואולי הכי חשוב לענייננו, אנחנו קיבוץ שלא נעזר בעובדים זרים, ובמקום זה נעזרים בעובדים גם מהקיבוץ, גם מהסביבה, גם במתנדבים מהארץ ומחו"ל, כולל גם את תוכנית "רגבים".

שמעון שורק: אנחנו קיבוץ שיתופי לכל דבר, זה גם מאוד מאוד עוזר לרוח הקבוצה.

שמעון שורק: עבודת האדמה אצלנו, כפי שנאמר לפני זה, זה חלק מתוכנית הלימודים, זה חלק שאנחנו מאמינים בו, זה לא רק עניין של פרנסה.

שמעון שורק: רק אספר משהו אישי שלא תכננתי להגיד אותו, נחתתי בארץ לפני 28 שנה, אז היה שליח בני עקיבא נחמיה רפל שיושב פה הביא אותי, נחתתי ישר לתוך סדר-יום של לקום בחמש בבוקר, ללכת לעבוד בכרם, ולאחר מכן ללמוד תורה, זה מה שקשר אותי לארץ.

שמעון שורק: וחלק ממה שרצינו לעשות, זה לעשות אותו דבר גם לבני הארץ, לקשור אותם לארץ, אנשים שלא יוצאים לטיולים בחו"ל לשנתיים ועושים איזשהו טרק, אלא אפשר לעשות גם את המסע הזה כאן.

שמעון שורק: העבודה אצלנו היא חלק ממה שאנחנו מלמדים.

שמעון שורק: עבודה חקלאית, כל מי שעבד בעבודה חקלאית יודע שזה מלמד משמעת, זה מלמד את האדם לעבוד בצוות, זה מלמד את האדם להיות קשוב לסביבה, וזה מכניס את האדם במקום המרוץ כל הזמן אחרי דברים וירטואליים, זה מקשר את הקשר של האדם עם המציאות ואת איך שהוא מתמודד עם המציאות.

שמעון שורק: אעביר את המיקרופון לעמיתי הרב יעקב נוקד, ראש בית-המדרש יסביר קצת.

עמרם מצנע: רגע, רצינו לשמוע איזה תלמיד, לא?

שמעון שורק: יש גם תלמיד.

עמרם מצנע: לא, אי-אפשר פה, יש פה הרבה דוברים.

שמעון שורק: אין בעיה, נביא לך תלמיד.

עמרם מצנע: בוא, תביא לנו תלמיד.

אבי ברזני: שלום, אני חייל משוחרר, השתחררתי לפני כמה חודשים.

אבי ברזני: הצטרפתי לתוכנית הזאת של "קדם".

עמרם מצנע: איפה שירתת?

אבי ברזני: בחיל ההנדסה.

אבי ברזני: אני חושב שמאוד חשוב לחייל משוחרר – את הצבא מאוד קשה לעבור, ואני חושב שמאוד חשוב ללמוד לימודי יהדות, מי שמעוניין בזה, עם עבודה חקלאית, זה מאוד מחבר אותך לארץ וגם אתה משתחרר רגוע.

עמרם מצנע: מאיפה אתה במקור?

אבי ברזני: אני מעמק המעיינות ליד שדה-אליהו, ממושב בית-יוסף.

אבי ברזני: אני במקרה, להבדיל מכל החבר'ה, גדלתי עם משפחה חקלאית, אני מכיר את הקשיים של משפחה חקלאית, דיברו על זה ב"שומר החדש", ואני רוצה לציין את זה בדיוק.

אבי ברזני: אני חושב שמאוד יפה כל מה שמשקיעים בהיי-טק מסביב שכל הנוער מתחנך פה לחקלאות, אבל אני חושב שלחקלאי עצמו אין עזרה, כי אני גדל לזה, אני רואה יום-יום את הקשיים שכל החבר'ה במושב עוברים ואת ההורים שלי, אז אני חושב שזה מאוד חשוב.

עמרם מצנע: על מה מבוסס המשק של ההורים?

אבי ברזני: על עגבניות ומלפפונים.

אבי ברזני: רוב המושב כזה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חברת הכנסת שקד.

איילת שקד: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ועדת החינוך, וזבולון כלפה יושב-ראש הלובי החקלאי, אנחנו עוד לפני הבחירות לקחנו החלטה כמפלגה להתרכז ולעזור להתיישבות העובדת ולחקלאות.

איילת שקד: זבולון הוא לצערי הקיבוצניק היחידי בכנסת, זו תעודת עניות לתנועה הקיבוצית, תעבדו על זה לבחירות הקרובות, קיבלתם הזדמנות קרובה מתמיד.

איילת שקד: לאורך כל השנתיים האלה זבולון הוביל והייתי השוליה שלו, ניסינו לעזור כמה שאפשר, בין אם זה בהתנהלות מול העובדים הזרים, בין אם זה בהתנהלות מול הרגולטורים, גם לקיבוצים, גם למושבים וגם לחקלאים בכלל בחוות הבודדות.

איילת שקד: אני מאוד מאוד מקווה שבכנסת הבאה, מכיוון שהבחירות האלה נכפו עלינו, יהיה ייצוג עוד יותר משמעותי להתיישבות העובדת.

איילת שקד: אני אומנם תל-אביבית, אבל בעלי קיבוצניק ואני מכירה את הסיפור הזה מקרוב, ולכן גם עזרתי לזבולון בכל מה שאפשר.

איילת שקד: אנחנו רואים את ההתיישבות כערך, זה כמובן גם מפעל כלכלי משגשג, אבל גם ערך כשלעצמו, בין אם זה באספקת המזון לכל המדינה ובין אם זה ערך תפיסת הקרקע.

איילת שקד: ואנחנו מבחינתנו נמשיך לעשות, אני מקווה, גם בכנסת הבאה כל מה שאפשר למען פיתוחה ושגשוגה של החקלאות בישראל.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: תוכנית לאומית חקלאית לצעירים.

שמוליק שוורץ: אני ממייסדי ומנהלי "תוכנית נטעים", שזו תוכנית לאומית חקלאית לצעירים בוגרי צבא ברמת הגולן.

שמוליק שוורץ: לפני שאספר בקצרה רבה על התוכנית, אני רוצה לומר ראשית למה היא נותנת למעשה מענה.

שמוליק שוורץ: "תוכנית נטעים" באה בכדי לגשר על הניכור המשמעותי שאנחנו חוזים בשנים האחרונות בין הצעיר הישראלי, הצעירה הישראלית, דתיים, חילוניים כאחד, בנים, בנות, משוחררי צבא, בין עבודת האדמה לבין המגע הישיר עם עמל הכפיים, עם החינוך לעבודה, החינוך למסירות, לקשר עם האדמה.

שמוליק שוורץ: הדבר השני שאנחנו מבקשים לתת לו מענה הוא הניכור בין הצעיר הישראלי לבין הערכים, לבין השורשים, השורשיות היהודית הערכית הציונית החברתית.

שמוליק שוורץ: וכדי לתת מענה אמיתי עמוק משמעותי לבעיית התעסוקה, לתת אפשרות גם למשקים חקלאיים וגם לצעירים להיפגש יחד ולייצר אכן, בגולן כרגע, כוח עבודה משמעותי.

שמוליק שוורץ: "תוכנית נטעים" הוקמה לפני שלוש שנים ב-2012, כיום מונה כ-120 צעירים שמגיעים למחזור שמונה חודשים ברמת-הגולן, פזורים ב-11 משקים ברמת-הגולן, גרים בארבעה קיבוצים, עובדים מבתי אריזה, מדגי, מטעי בננות, נשירים, כרמים, בכל עבודה שצריך ברמת-הגולן.

שמוליק שוורץ: למעשה "תוכנית נטעים" מחברת בין הצעירים לבין עבודה חקלאית, שישה ימים בשבוע הם עובדים בחקלאות.

שמוליק שוורץ: בשעות הערב, ארבע פעמים בשבוע אחר הצהריים הם לומדים, עוסקים בתחומים של ציונות, של יהדות, של חיבור לערכים בחברה הישראלית.

שמוליק שוורץ: הם עוסקים למעשה במעורבות קהילתית בגולן, והם חיים למעשה בחיי קבוצה.

שמוליק שוורץ: אני רוצה להביא לפה בקצרה את הקול של הצעירים.

שמוליק שוורץ: התוכנית בשיתוף פעולה גם עם משרד החקלאות.

שמוליק שוורץ: פה גם המקום להגיד תודה למנכ"ל משרד החקלאות, לרמי כהן, לדנה, לחיבור, לקשר שנוצר, לתמיכות המשמעותיות בתוכניות מעין אלו.

שמוליק שוורץ: יש צעירים רבים, מאות צעירים שמתדפקים על דלתנו בשנה, אנחנו עורכים כנסים בכל רחבי הארץ, כנסי היכרות.

שמוליק שוורץ: לצערי הרב, אנחנו יכולים לקבל רק אחד מארבעה פונים בשל היעדר תעסוקה ומיטות ועוד הרבה דברים.

שמוליק שוורץ: למעשה, אנחנו רואים התעוררות משמעותית בכל רחבי הארץ.

שמוליק שוורץ: אנחנו נותנים לה מענה בצפון הארץ בגולן, כאשר עניינו כרגע גם להתרחב לעמקים ולכיוון הגליל.

שמוליק שוורץ: יש צעירים רבים שמבקשים ורוצים להשתלב בעבודה חקלאית, במגע עם חיי קבוצה, בשותפות, במעורבות בקהילה, בהיחשפות לפריפריה, בהיחשפות לערכים של חיים קהילתיים כפריים שיתופיים.

שמוליק שוורץ: אנחנו נותנים מענה ל-120 צעירים בשנה, כאשר לו היה מקום והייתה האפשרות היינו יכולים גם לתת מענה ל-600 ול-700 צעירים.

שמוליק שוורץ: אני פונה לוועדת החינוך, לאדוני היושב-ראש, לצוות הוועדה, להרים את הנושא הזה על סדר-היום משום שלמעשה אנחנו עדים להתעוררות רחבה בכל רחבי הארץ, מהערבה ועד צפון הארץ של צעירים רבים שרוצים לקחת חלק בתוכניות כאלו.

שמוליק שוורץ: יש כבר שותפים, גם בממשלה, ובגופים נוספים שכבר מבינים שמתחוללת אל מול עיננו מהפכה משמעותית, מהפכה אמיתית, ערכית, ציונית מאין כמותה של אנשים צעירים שרוצים להתקרב, רוצים לגעת באדמה, רוצים לייצר באמת מענה ערכי וליצוק משמעות לתוך חייהם.

שמוליק שוורץ: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה לך.

עמרם מצנע: "קורס עתידים".

זבולון כלפה: דנה תייצג אותם.

עמרם מצנע: דנה

אבי אלקיים: עד עכשיו ראינו את הילדים עולים בגילאים, עכשיו נסתכל מכיוון משרד החקלאות על התוכנית כולה.

דנה הורנשטיין: שלום לכולם, אני מאוד מתרגשת להיות פה, זאת בעצם הפעם הראשונה שאנחנו מציגים את התוכנית שלנו של חינוך לחקלאות בצורה רשמית מחוץ לכותלי המשרד, ולא יכולתי לבקש פורום מכובד יותר, אז תודה, ותודה לחבר הכנסת כלפה.

דנה הורנשטיין: בעצם יזמנו את תוכנית חינוך לחקלאות מתוך שתי מטרות עיקריות: האחת היא יצירת היכרות עם ערכי החקלאות ושיפור תדמית החקלאות בישראל; והשנייה, עידוד וטיפוח דור צעיר בחקלאות ובתחומי משקי חקלאות.

דנה הורנשטיין: זאת התוכנית במלואה, כתבנו תוכנית אסטרטגית רב-שנתית לאחר שמיפינו את התוכניות הקיימות בארץ, לא את כולן כי יש המון, ולאחר שביצענו מידוד, בנצ'מרק עם מדינות נוספות בעולם.

דנה הורנשטיין: אתם יכולים לראות שהיא מחולקת לטווח מיידי, טווח בינוני וטווח ארוך.

דנה הורנשטיין: תיכף אגיד מה הספקנו לעשות השנה ב-2014 - גייסנו לטובת התוכנית תקציב של 5 מיליון שקלים, גירדנו ל-6 מיליון שקלים, וזה בעצם מה שהצלחנו לעשות השנה.

דנה הורנשטיין: קודם כול, אלו הקריטריונים.

דנה הורנשטיין: חשוב לשתף אתכם בקריטריונים שנבחנו לבחירת הפעילויות שעשינו השנה, כשהקו המנחה הוא שבשנת 2014 התמקדנו בחיזוק והתאמה של תוכניות קיימות במקום יצירת תוכניות חדשות.

דנה הורנשטיין: בשנת 2015 כולי תקווה שנצליח לעשות גם תוכניות חדשות.

דנה הורנשטיין: אז מתוך התוכנית זה מה שהצלחנו לגעת.

דנה הורנשטיין: לא אחזור על תוכניות שכבר הוצגו כדי לא לבזבז את הזמן של היושבים פה, אתן סקירה מהירה.

דנה הורנשטיין: השותף העיקרי שלנו בתוכנית הוא משרד החינוך והמינהל לחינוך התיישבותי, נוח לי ביניהם.

דנה הורנשטיין: הם משתתפים אתנו גם בתוכנית של חקלאות בקהילה, גם בחוות החקלאיות, כמו ששמעתם.

דנה הורנשטיין: בחוות החקלאיות במסגרת תוכנית חינוך לחקלאות נרחיב את הפעילות שלהם – בתקווה שיעבור התקציב בוועדת הכספים פה ליד עכשיו – נרחיב את הפעילות שלהם גם לשעות הפנאי אחר הצהריים פעם בשבוע, זו תוכנית שתהיה פתוחה לכל הקהילה.

דנה הורנשטיין: אנחנו יוצאים לפיילוט בשש שכבות ברחבי הארץ.

דנה הורנשטיין: על המו"פים החקלאים אבי דיבר אז לא אחזור.

דנה הורנשטיין: על התמיכה בצעירים ובחיילים משוחררים בעצם שמוליק נתן לכם טעימה.

דנה הורנשטיין: יצאנו בקול קורא למועצות האזוריות לתמיכה בתוכניות המצוינות האלה.

דנה הורנשטיין: עבודת קיץ לסטודנטים, זאת בעצם התוכנית היחידה שרצה כבר שנה שנייה, כשלמעשה אנחנו נותנים מלגות לסטודנטים שבאים לעבוד בחקלאות בעבודה מעשית בחופשת קיץ, ולאחר שהשלימו כשלושה חודשים אנחנו נותנים להם מלגה.

דנה הורנשטיין: בשנה שעברה נתנו 140 מלגות, הביקוש היה למעלה של מ-1,600 סטודנטים.

דנה הורנשטיין: השנה הכפלנו את מספר המלגות, ואנחנו מקווים שהביקוש ימשיך.

דנה הורנשטיין: בעניין נוער שוחר מדע תיכף פרופ' קפולניק וד"ר הדר הלר יציגו לכם, אז גם בזה לא אבזבז את זמנכם.

דנה הורנשטיין: קורס "עתידים של שה"מ", זה בעצם קורס שפועל כבר משנת 2012 במשרד, קורס שהמטרה שלו היא ללמד בעצם חקלאים צעירים את הדברים הבסיסיים שהם צריכים ללמוד, הוא מתמקד בידע יישומי, עדכני, מגובה ברקע תיאורטי, יש שם שלושה סמסטרים פעם בשבוע סיורים בשטח.

דנה הורנשטיין: ב-2013 סיימו את הקורס 50 בוגרים, ב-2014 45 בוגרים, בינואר 2015 אנחנו פותחים את הקורס בגולן במסגרת התוכנית להרחבת נחלות של משרד החקלאות ופיתוח הכפר.

דנה הורנשטיין: ב-2016 צפוי להיפתח "קורס עתידים" גם בערבה, גם במסגרת פעילות רוחבית של המשרד בתחום.

עמרם מצנע: דנה, בואי נעצור אותך כאן, כי אחרת לא נספיק.

עמרם מצנע: יש עוד משהו חשוב שלא נפספס?

דנה הורנשטיין: למעט הסקירה, בסדר, נעצור פה.

אבי אלקיים: רק הערה, בבקשה, העלינו את הנושא הזה בפני זבולון כלפה, את הכשרת בוגרים שלנו.

אבי אלקיים: אנחנו מכשירים תלמידים עד כיתה י"ב, ולצערי, בתמ"ת מקשים לאפשר לאותם תלמידים לקבל תעודה מקצועית כמו רפתן, לולן, שאלו מקצועות חסרים.

אבי אלקיים: ואני יודע שמר רמי כהן שהוא איש מאוד תומך ומקדם אותנו מנסה להוביל את הסיפור הזה וזה קשה מאוד.

אבי אלקיים: אני חושב שוועדת החינוך צריכה להוביל את המהלך הזה של הכרה באותם בוגרים עם תעודה מקצועית שלמחרת, אחרי שהם מסיימים את הצבא, יכולים לצאת לעבוד במשק החקלאי.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: הדר הלר.

הדר הלר: אני מנהלת את היחידה לנוער שוחר מדע במכון וולקני.

הדר הלר: הרבה אנשים לא יודעים איזו פעילות חינוכית ענפה מתקיימת אצלנו במכון, למרות שפה בפורום הזה הזכירו המון פעמים את מכון וולקני, ד"ר דיויד קדיש הזכיר אותנו, אבי אלקיים המפמ"ר שיש לנו קשרים הדוקים, דנה הזכירה, אלונה עובדיה עובדת וולקני, כך שרציתי קצת להציג את מה שהיחידה שלנו עושה.

הדר הלר: היחידה למעשה הוקמה לפני 40 שנה בשיתוף עם המינהל לחינוך התיישבותי, מכון וולקני והמינהל לחינוך התיישבותי כדי לתת גיבוי מדעי בעצם למקצוע מדעי החקלאות שנלמד בבתי-הספר ההתיישבותיים.

הדר הלר: עד היום היחידה נותנת את הגיבוי המדעי הזה בכל מיני צורות.

הדר הלר: אתמקד בחקלאות או במדעי החקלאות, למרות שהיחידה נותנת שירותים למדעים אחרים כמו מדעי הסביבה, מדעי הביולוגיה.

הדר הלר: בתי-ספר למחוננים גילו אותנו ויודעים כמה חשוב הקשר בין החקלאות למדע.

הדר הלר: יש השנה התנפלות של בתי-ספר למחוננים.

הדר הלר: לגבי הנושא של מדעי החקלאות, אנחנו משתתפים בוועדת המקצוע של מדעי החקלאות, פרופ' יורם קפולניק ראש מינהל המחקר הוא יושב-ראש ועדת המקצוע, אני חברה בוועדת המקצוע.

הדר הלר: חוקרים שלנו חברים בוועדת התוכנית של מדעי החקלאות.

הדר הלר: החוקרים שלנו מעבירים ימי עיון לתלמידים ולמורים.

הדר הלר: מעל 3,500 מבקרים היו אצלנו השנה במכון וולקני ביחידה לנוער שוחר מדע.

הדר הלר: אחד הדברים החשובים שאנחנו מתמקדים בו עכשיו, רוצים לקבל גושפנקה רשמית ממשרד החינוך, זה להקים מרכז מורים למדעי החקלאות.

הדר הלר: כבר היום המורים, רכזי המשקים בבתי-הספר החקלאים מקבלים את ההשתלמויות שלהם אצלנו בהנחיית החוקרים שלנו.

הדר הלר: אנחנו רוצים לקבל איזו גושפנקה רשמית מהמזכירות הפדגוגית של משרד החינוך, ואנחנו פועלים בכיוון יחד עם אבי אלקיים.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: אתה רוצה להוסיף משהו, פרופ' קפולניק?

יורם קפולניק: כן, כמה מילים.

יורם קפולניק: קודם כול, אני לא יודע אם כולם יודעים, אבל מכון וולקני זו יחידת סמך של משרד החקלאות, אנחנו חלק ממשרד החקלאות.

יורם קפולניק: היחידה הזאת עוסקת במו"פ חקלאי, בפיתוח.

יורם קפולניק: חלק גדול מהדברים שאתם רואים פה בינינו הם פרי פיתוח של המו"פ החקלאי הישראלי, לא רק מכון וולקני, אבל מכון וולקני הוא הגדול ביניהם.

יורם קפולניק: מכון וולקני, זה היה רק טבעי שהוא גם יהווה את הפאזה, את המעבר בין המדע, בין הפיתוח לבין החינוך עצמו לבין המערכת שבאמת מופקדת על הוראת החקלאות.

יורם קפולניק: ואתם רואים שבאמת נרתמנו לזה.

יורם קפולניק: נרתמנו למשימה הזאת, ולאחרונה מנכ"ל משרד החקלאות מר רמי כהן סימן לנו מטרה, ללכת אל החינוך אפילו צעד אחד יותר קדימה.

יורם קפולניק: אומנם חלק מהאנשים היו, אבל לא כולם, בישיבה של ועדת הכלכלה, דיברנו הרבה בוועדת הכלכלה על איבודי המזון.

יורם קפולניק: זה דבר אחד לדאוג לייצר יותר מזון; והדבר השני, צריך לראות איך אנחנו לא מאבדים אותו, ואיך המזון הזה לא יורד לטמיון ויורד לפח.

יורם קפולניק: ולכן, בעידוד המשרד ובהובלה של המנכ"ל הכרזנו על 2015 כשנת מניעת האיבוד.

יורם קפולניק: לצורך כך פתחנו בתוכנית חדשה, תוכנית שלמעשה אנחנו עושים תחרות לאומית שנקראת volkanivation, זאת תחרות של כל בתי-הספר שבהם הילדים, הקבוצות, הכיתות יוכלו להעלות כל מיני רעיונות איך משמרים את התוצרת החקלאית.

יורם קפולניק: שוב אני חוזר, שליש ממה שאנחנו מייצרים הולך לפח.

יורם קפולניק: איך אנחנו מונעים את איבודי המזון האלה.

יורם קפולניק: והתחרות הזאת, כמו שהכרזתי עליה קודם, אולי אתם לא יודעים, היא תכלול את כל בתי-הספר גם החקלאים וגם לא החקלאים.

יורם קפולניק: פרס ראשון דרך אגב זה 15,000 שקל לקבוצה שתפתח את הטכנולוגיה המתאימה ביותר.

יורם קפולניק: יש גם פרס שני ושלישי.

יורם קפולניק: כך שאני קורא לכולם כאן להצטרף לדבר הזה.

יורם קפולניק: כמו שכשאנחנו היינו צעירים לימדו אותנו שלא קוטפים פרחי בר, אני חושב שאת הנושא הזה של איבודי מזון אפשר להתחיל מהנושא של החינוך.

יורם קפולניק: זה עניין של חינוך לשים על הצלחת בדיוק כמה שאתה רוצה לאכול, ולא כמה שהעיניים שלך רוצות לאכול.

יורם קפולניק: לדעת לשים על הצלחת את מה שטוב וחשוב לאכול, ולא מה שהמפרסם רוצה שתאכל - כל האלמנטים האלה שלא היו טריוויאליים ולא אחד-חד ערכיים.

יורם קפולניק: שמעתם כאן על הרבה הרבה תוכניות שמשרד החקלאות נכנס אליהם, ואנחנו גאים להיות שותפים במהלך החינוכי של הדור הבא של עם ישראל.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: הצטרף אלינו שר הבינוי אורי אריאל.

עמרם מצנע: אנחנו מסיימים את החלק הזה של מפגש ועדת החינוך עם החינוך לחקלאות, ועוד מעט תפתחו את השדולה.

עמרם מצנע: אני רוצה להודות לכם.

עמרם מצנע: באמת הרבה מאוד אינפורמציה, הרבה מאוד פעילות נעשית.

עמרם מצנע: אמרתי בתחילת הדברים שחקלאות זה לא רק עוד ענף כלכלי.

עמרם מצנע: למרות שיש הרבה מאוד נושאים שעולים בנושא החקלאות, זה העבודה, זה הקרקעות, זה מכסות המים, זה סוגי הגידולים, הרבה מאוד נושאים.

עמרם מצנע: אבל החקלאות היא גם הקשר אל הקרקע, אל האדמה, ואת זה אסור לשכוח, ולא רק למדוד את החקלאות בעיניים כלכליות של יעילות או של תועלת.

עמרם מצנע: רשמנו לעצמנו את הדברים, ואני מאוד מקווה, ונפעל לכך באמת בכנסת הבאה, בכנסת ה-20, אפשר יהיה לתת קצת יותר מקום, ובאמת להעלות על שולחן הדיונים את הנושאים השונים שהעליתם כדי להרחיב את הפעילות, להרחיב את הנושא של ההדרכה והלימוד, ולתת לחקלאות מקום שהיה לה פעם, יותר משמעותי במערכת החינוך שלנו, גם הלימודית וגם המעשית.

עמרם מצנע: אני מודה לכולכם.

עמרם מצנע: רבים שנרשמו לא הצליחו לדבר, אבל אולי במסגרת השדולה תתנו להם הזדמנות.

זבולון כלפה: תודה רבה.

זבולון כלפה: ניתן עוד הזדמנות.

עמרם מצנע: תודה רבה לנחמיה שבעצם עומד אחרי האדמיניסטרציה והארגון, ונתראה.

זבולון כלפה: תודה רבה.