ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 450, 2014-11-18 10:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב.

ניסן סלומינסקי: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לברך את שר הרווחה והשירותים החברתיים.

מיכל רוזין: אף אחד לא רצה עבודה.

מיכל רוזין: בכלכלה כבר אין עבודה, ברווחה כבר אין עבודה.

ניסן סלומינסקי: גם אין כבר שיכון, יש רק בינוי.

ניסן סלומינסקי: אני מברך את שר הרווחה והשירותים החברתיים ואת צוות משרדו.

ניסן סלומינסקי: הוא הגיע אלינו ויציג את תקציב משרדו.

ניסן סלומינסקי: התחלנו אתמול את דיוני התקציב והוא יציג את תקציב משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

יצחק כהן: התחלנו דיון על התקציב אתמול?

ניסן סלומינסקי: לפני שאנחנו מתחילים אני רוצה להביע זעזוע אדיר, איך בשם ה"אל אכבר", איך בשם האל פראי אדם רוצחים בבית-כנסת, באותו מקום מקודש, רוצחים יהודים.

ניסן סלומינסקי: זה שפל שאי אפשר אפילו לדמיין.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים גם לשלוח ברכת רפואה שלמה לכל הפצועים ושוב לפנות למקבלי ההחלטות, שהגיע הזמן במקום להתעסק עם כל אותם פיצולים וכל מיני דברים שהרלוונטיות שלהם אולי חשובה לאחד או שניים, שהציבור בכלל לא מבין על מה ולמה, במקום להתעסק עם כל הדברים האלה הגיע הזמן שנתעסק באמת בדברים האמיתיים והנכונים, נתלכד כולם כדי למצוא את הדרך לעצור את הטירוף הזה.

ניסן סלומינסקי: זה כואב, ובטח העולם ישתוק.

ניסן סלומינסקי: אנחנו אומרים פעמיים "בדמיך חיי", כנראה שזו הגזרה ואנחנו לא נשברים מזה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נמשיך בירושלים עיר קודשנו.

ניסן סלומינסקי: בכלל, במקומות כאלה – גם בבית-כנסת, גם בירושלים.

ניסן סלומינסקי: הרגשתי שמוכרחים לפתוח בזה וגם בקריאה שנמקד את הכוחות ונפסיק להתעסק בשטויות.

ניסן סלומינסקי: אדוני השר, בבקשה.

מאיר כהן: בוקר טוב לכולם, אדוני היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: באופן אישי אני רק אומר שאתה חביבנו על אמת, מה שנקרא, עוד בהיותך ראש עירייה וגם בתפקידך הנוכחי.

ניסן סלומינסקי: אני גם יודע שאם זה היה תלוי רק בך ולא היו לך מחסומים כספיים ואחרים אז היו דברים רבים נראים אחרת, אבל זה מה שיש ואנחנו נשמח לשמוע מה יש, מה התוכניות, וכפי שגם אמרנו, אם יש דברים שקשורים ליוקר המחיה.

אילן גילאון: הוא אומר אמת, כי אתמול היה כאן שר אחר והוא לא אמר לו שהוא חביבנו.

אילן גילאון: הוא אומר אמת.

מאיר כהן: אדבר על מה שצריך, עם הדברים הטובים ועם הקשיים שבהם אנחנו נתקלים.

מאיר כהן: אני בכלל חושב שבנושאים של רווחה באמת צריך שתהיה איזו שותפות מעבר לנושאים אחרים.

מאיר כהן: אני גם רוצה לפתוח ולאחל החלמה לפצועים.

מאיר כהן: אני בא מהכותל עכשיו, נסעתי לכותל, ויש באמת אווירה דרוכה.

מאיר כהן: אני לא איש כל-כך דתי אבל ביקשתי שהקדוש ברוך הוא ייתן תבונה לכל הצדדים, גם לגבי דברי ההסתה של גורמים אזרחיים, של חלק מאזרחי ירושלים הערבים לקום ולטבוח בבית-כנסת וגם לתחושות ששום תקווה לא מרחפת מעל המקום ויש איזו תחושה של כאוס.

מאיר כהן: אני מקווה מאוד שבאמת התבונה תחזור לאזור הזה ושבעזרת השם נוכל לחיות בירושלים המאוחדת.

מאיר כהן: תנחומי לכל המשפחות.

מאיר כהן: רק דבר אחד אני מבקש להגיד, אדוני היושב-ראש, שלא שייך לרווחה.

מאיר כהן: באמת הציבור הישראלי לא יכול להכיל את המחלוקות הפוליטיות שעוברות את כל גבול הטעם הטוב.

מאיר כהן: אני מקווה מאוד שהבוקר הזה יהיה לקח לכולנו, שאפשר להתווכח ואפשר לריב, וראוי שזה יהיה, אבל לשים גבולות גזרה מאוד ברורים.

מאיר כהן: למדינה הזאת אין אויבי מדינה ושוחרי המדינה.

מאיר כהן: כולנו, כל אחד עם דעותיו.

מאיר כהן: נקודות החוזק, או הנקודות החשובות במשרד הרווחה, שאנחנו קוראים להם יעדי המשרד, הן בראש ובראשונה המשך המגמה של חיזוק וגידול תקציב הרווחה.

מאיר כהן: אנחנו נראה את זה.

מאיר כהן: לאחר שנים שהמשרד הזה היה בחלקו זניח והיו שרים שהתייחסו למשרד שלהם כאל משרד זניח, אני חושב שהמשרד משמיע הרבה יותר את קולו בנושאים שהוא לא טיפל בהם בעבר, למשל בנושא העוני.

מאיר כהן: אני מקווה מאוד שבבחירות הבאות, כאשר יהיה פנל מי רוצה להיות שר הרווחה, יגיעו יותר מאשר רק אני ויצחק הרצוג.

מאיר כהן: אני מאוד-מאוד מקווה שמתחילים להבין שהמשרד הזה משמעותי מאוד, שתחת המטרייה שלו מטופלים אנשים שבמשך שנים רבות מאוד היו האנשים השקופים של מדינת ישראל, של החברה הישראלית.

מאיר כהן: הם עדיין לא מטופלים כפי שאני הייתי רוצה שהם יהיו, אבל הכוונות מאוד ברורות, גם מבחינה תקציבית, גם מבחינה רעיונית.

מאיר כהן: התקציב שלנו ברוטו הוא כמעט 8 מיליארד שקלים.

מאיר כהן: התקציב מורכב מבסיס התקציב, מהתוספות, מחלקן של הרשויות המקומיות.

מאיר כהן: אני רוצה לפתוח ולהגיד שאנחנו פטרנו חלק מן הרשויות המקומיות מן המאצ'ינג.

מאיר כהן: המשימה הגדולה שלי בתקציב 2016 היא לבטל מאצ'ינגים במשרד הרווחה לאשכולות סוציו-אקונומיים 1-2.

מאיר כהן: מבחינתי זה הדבר החשוב ביותר, המגמה החשובה ביותר במשרד הרווחה ובמשרד האוצר, כי לצערי הרב אנחנו מגלים שעדיין יש ישובים שבגלל שאין להם יכולת לתת את חלקם, 25%, הם לא לוקחים את מה שמגיע להם על-פי חוק.

יצחק כהן: תאמצו את האלכסון.

מאיר כהן: אני לא יודע מה לאמץ.

מאיר כהן: אני יודע שיותר מדי סופיסטים ישבו ודיברו על אלכסונים.

מאיר כהן: אני יודע לבוא ליישוב ולהגיד לו: במקום שתשלם 25% תשלם רק 10%, ופתאום הכול נפתח.

מאיר כהן: עשינו את זה בהחלטת ממשלה ביישובי הדרום.

מאיר כהן: בשלב הבא נעשה את זה ביישובים במעמד סוציו-אקונומי 1, 2, 3, 4, שזה עיירות פיתוח ויישובים של בני מיעוטים.

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת יצחק כהן דיבר על האלכסון כי כאשר הוא היה במשרד שר הדתות הוא התחיל עם נושא האלכסון.

יצחק כהן: הוא בתור ראש עירייה תמך בזה.

יצחק כהן: ניסינו להוביל את זה בשלטון המקומי.

מאיר כהן: אני מכיר את זה ותמכתי.

מאיר כהן: יש התנגדות, כדאי שוועדת הכספים תדע את זה.

מאיר כהן: בפורום ראשי הרשויות המקומיות, בפורום ה-15 יש התנגדות לעשות חלוקה דיפרנציאלית של המאצ'ינג.

מאיר כהן: אני מקווה מאוד שיהיה שיח אחר עם חיים ביבס.

יצחק כהן: הוא מתנגד.

מאיר כהן: הוא מתנגד במידה ולא יגיע כסף תוספתי.

מאיר כהן: הוא אומר: אם תביא כסף תוספתי לא אתנגד.

ניסן סלומינסקי: בשביל זה אתה לא צריך אלכסון.

מאיר כהן: בשביל זה אני לא צריך אלכסון, נכון.

מאיר כהן: יעדי המשרד – היעד המרכזי שלנו הוא לשקם ולהעצים אנשים שנמצאים בחסותנו, גם משפחה, גם קהילה, אנשים שנמצאים בסיכון ובסכנה.

מאיר כהן: לעתים זה במשבר זמני, לעתים זה במשברים מתמשכים.

מאיר כהן: מוגבלות עוני והדרה, סטייה חברתית, קשיי תפקוד, אבטלה – למרות שאנחנו לא משרד העבודה, כבר מזמן אנחנו לא משרד העבודה והרווחה, אני מחפש את משרד העבודה.

מאיר כהן: אני מקווה מאוד שיהיה שינוי.

מאיר כהן: אפליה – אני חייב להקדים ולומר שלמרות היותי איש מרכז וימינה, אחד הדברים שכדאי שכולכם תדעו, ולא נמצאים כאן חברי הכנסת מהמגזר הערבי, אבל המצב של שירותי הרווחה במגזר הערבי הוא בכי רע.

מאיר כהן: הוא נובע משני דברים.

מאיר כהן: הדבר האחד, בגלל עניין המאצ'ינג.

מאיר כהן: אלה היישובים החלשים ביותר, היישובים הבדואים החלשים ביותר, ובמהלך השנים לא הצליחו לפתח מענים קהילתיים.

מאיר כהן: והדבר השני, בגלל הרבדים התרבותיים, העובדה שלא תמיד ידענו, אנחנו כמשרד הרווחה, לקרוא את המפה, את הרבגוניות התרבותית במגזרים האלה ולתת מענים מתאימים.

מאיר כהן: יש אפליה מתקנת.

מאיר כהן: אתם תראו אותה, מי שירד לשורש העניין, גם שם וגם בקהילה החרדית.

מאיר כהן: אלה שתי קהילות שמבחינת מענים קהילתיים מקבלים היום עדיפות ממשרד הרווחה.

מאיר כהן: פיתוח כוח אדם מקצועי ויסודי – עד היום היה זה טאבו בשיח בין משרד הרווחה לבין בתי-הספר לעבודה סוציאלית.

מאיר כהן: אני חושב שהמציאות בחברה הישראלית כל-כך מורכבת, שלמרות שאנחנו לא מתכוונים להיכנס לסילבוס ולהכשרה של עובדים סוציאליים אבל בהחלט יש למשרד מה להגיד, ביחד עם חברי כנסת, שחלקם יושבים כאן, על תהליך ההכשרה של העובדים הסוציאליים, במיוחד כשאנחנו מדברים על נשים בזנות, על בני נוער בזנות, על טיפול באוכלוסיות שונות של עולים חדשים, דבר שלא שמו עליו דגש.

מאיר כהן: היום זה חלק מעיקרי המדיניות שלנו.

מאיר כהן: האתגרים המרכזיים, התוכניות המרכזיות: המשך ביסוס משרד הרווחה כמשרד מעצים ולוקח אחריות.

מאיר כהן: המלחמה בעוני.

מאיר כהן: ביקשתי מכבוד היושב-ראש שתיערך ישיבה נפרדת עם כל הוועדה למלחמה בעוני ועם מר אלי אלאלוף, ועם כל הוועדה המתכללת שהוקמה עכשיו, שנציג את התקציב, מאין הוא נלקח.

מאיר כהן: יגיעו נציגי המנכ"לים של המשרדים בכדי שיידעו כל המקטרגים שאמנם 1.7 מיליארד שקלים, גם ממשרד הרווחה וגם ממשרדים אחרים, הם לא כל התקציב, הם חלק, הם פחות מחצי מן התקציב שהתבקש, אבל אני מאלה שמאמינים שחייבים להתחיל עם משהו כדי שיהיה ברור לכולם ש"תפוח האדמה הלוהט" הזה של העוני יושב בכל משרד, ובוודאי על שולחנה של הממשלה.

מאיר כהן: הדוח היה צריך להיות מוצג בימים אלה על שולחן הממשלה.

מאיר כהן: לצערי בגלל כל הוויכוחים וכולי הצגתו נדחתה.

מאיר כהן: פרויקט "נושמים לרווחה", שנפרט.

מאיר כהן: גויסו וצורפו 100 עובדות סוציאליות ונשלחו לרשויות המקומיות.

מאיר כהן: נבחרו 5,000 משפחות, בהשקעה של 100 מיליון שקלים – ליווי צמוד של מנטורים שמוציא את המשפחות מעוני לחיים אחרים.

מאיר כהן: יש לנו ניסיון רב עם זה עוד מהיותי ראש עירייה.

מאיר כהן: זה הפך להיות לפרויקט לאומי.

מאיר כהן: נמשיך ונצרף בכל שנה אלפי משפחות למעגל התוכנית הזאת שנקראת "נושמים לרווחה".

מאיר כהן: זו הפעם הראשונה שלא מפילים את זה על הכתפיים הצרות של העובדות הסוציאליות שכורעות תחת העבודה אלא גויסו עוד 104 עובדות סוציאליות, בלי מאצ'ינג, ונשלחו לרשויות המקומיות.

מאיר כהן: מגויסים 300 מנטורים, שהם סטודנטים לעבודה סוציאלית, לרפואה, לחינוך וכולי.

מאיר כהן: כל 15 משפחות מקבלות מנטור אחד שמלווה אותן שנתיים בפרויקט הזה בפעילות סביב כל תחומי החיים.

מאיר כהן: המנטור מלווה אותן בתוכנית בריאות, בנגישות של המשפחה, במערכת החינוך, הכול מכול.

מאיר כהן: לא מספיק 5,000 משפחות, זה טיפה בים, אבל זה התחלה, שלהערכתי מאוד-מאוד מבטיחה.

מאיר כהן: ביטחון תזונתי – דיברנו על זה.

מאיר כהן: יישום חקיקה: ועדת סילמן, בשעה טובה ומוצלחת.

מאיר כהן: יש תקצוב, שינוי בגישה של הוצאת ילדים מהבית במשרד הרווחה.

מאיר כהן: שינינו את הפאזה.

מאיר כהן: המוצא האחרון הוא הוצאת ילדים מהבית.

מאיר כהן: אתם שומעים, אתם מלווים.

מאיר כהן: לצערי במקרים מסוימים עולים חברי כנסת וחובטים בעובדים הסוציאליים.

מאיר כהן: היה חבר כנסת שהגדיל לעשות וקרא להם "חוטפי הילדים".

מאיר כהן: זאת ההזדמנות להגיד כאן שכאשר אנחנו מיישמים את דוח ועדת סילמן זה כרוך בראשונה בהורדה מהכתפיים הדלות שלהם את כל שאלת הוצאת הילדים מן הבית, והדבר השני, לתקצב לאותן משפחות את זכות הערעור ונציגות משפטית והקמת ועדות ערעור מחוזיות, דבר שמבחינתנו מאוד-מאוד חשוב.

מאיר כהן: חוק האומנה.

מאיר כהן: אנחנו רואים את זה בשינויים תקציביים.

מאיר כהן: ברוב מדינות העולם 80% מהילדים הולכים למשפחות אומנה ו-20% הולכים לפנימיות.

מאיר כהן: לצערי הרב אצלנו במדינת ישראל זה בדיוק ההיפך.

מאיר כהן: אנחנו נערכים לזה מבחינה תקציבית.

מאיר כהן: אנחנו מחפשים משפחות אומנה.

מאיר כהן: 2-3 ילדים, או 4-6 ילדים שגדלים במשפחת אומנה אין שום ספק שעתידם מבוסס יותר מאשר ילדים שגדלים בפנימיות.

מאיר כהן: חוק ניצולי השואה, בשעה טובה ומוצלחת.

מאיר כהן: מיליארד שקלים בבסיס התקציב.

מאיר כהן: זה אמנם בסעיף אחר אבל זה בפיקוח משרד האוצר ומשרד הרווחה.

מאיר כהן: הכנת חוק שירותי רווחה לאוכלוסיית השיקום.

משה גפני: אין את זה פה, את התקציב לניצולי השואה.

מאיר כהן: זה מופיע בסעיף 25.

מאיר כהן: זה לא מופיע כאן.

מאיר כהן: חוק האוטיזם, בשעה טובה ומוצלחת נגמר ויוגש מתוקצב.

מאיר כהן: שיפור המשילוּת, רפורמה בפיקוח.

מאיר כהן: יש לנו מפקחים שנמצאים עכשיו בעיצומים.

מאיר כהן: הוספו תקנים לפיקוח.

מאיר כהן: רואים את זה בתקציב.

מאיר כהן: הם העיניים והאוזניים של מדינת ישראל במקומות הכי רגישים, בעצבים הכי חשופים של החברה הישראלית.

מאיר כהן: איני מרוצה ממה שקורה שם.

מאיר כהן: שינינו.

מאיר כהן: נערכים על זה מאבקים של ארגוני עובדים.

מאיר כהן: זה לגיטימי.

מאיר כהן: אנחנו יושבים איתם ומקווים מאוד שבסופו של דבר ההיגיון יגבר וייעשה מה שצריך.

מאיר כהן: אדוני המנכ"ל, בבקשה.

<יוסי סילמן: תודה רבה, כבוד השר.

<יוסי סילמן: ראשית, כמובן, אני שולח את תנחומי למשפחות השכולות ולמשפחות הפצועים.

<יוסי סילמן: אירוע בהחלט קשה.

<יוסי סילמן: השר הגדיר לנו לאחר תהליך חשיבה במשרד את היעדים העיקריים ומה ה-zoom-in של המשרד בשנת 2015.

<יוסי סילמן: אגע בכמה דגשים.

<יוסי סילמן: היעד הראשון הוא הובלת היישום הממשלתי של המלצות הוועדה למלחמה בעוני ופיתוח מדיניות ושירותים מודעי-עוני במשרד.

<יוסי סילמן: הדבר הזה מבחינתנו מוביל לכמה כיוונים.

<יוסי סילמן: אל"ף, ישיבה עם כל משרדי הממשלה הרלוונטיים, לראות איך מבצעים פה איגום משאבים וסנכרון של המאמץ ביישום חלק מן ההמלצות של המלחמה בעוני.

<יוסי סילמן: ובכלל, הטענה שלנו, שגם בתוך משרד הרווחה על בסיס התקציבים הקיימים יש הרבה יכולות לפתח את המודעות בעוני ולתת להם מענה.

<יוסי סילמן: אני יכול להציג כמה דוגמאות ששינינו כחלק מהתפיסה.

<יוסי סילמן: היום, לשמחתי, בהנחיית השר, כל המפעלים המוגנים – היו שם קרוב ל-10,000 נכים, שמסתבר שבמשך 60 שנים לא היו להם ארוחות.

<יוסי סילמן: מייד הכנסנו ארוחות צהרים לכל המפעלים המוגנים; הקמנו מועדונים לקשישים ללא עורף משפחתי.

<יוסי סילמן: מדובר פה על אלפי קשישים שמקבלים ארוחת בוקר וארוחת צהרים; סל העצמה; וכמובן ניצולי שואה.

<יוסי סילמן: לכן אנחנו בהחלט מנסים לקחת גם את השירותים הקיימים במשרד ולתת להם היבט רחב יותר של נושא השפעת העוני על העשייה המשרדית.

<יוסי סילמן: היעד השני הוא דבר שהתחיל בו השר ואנחנו מרחיבים אותו, זה פיתוח מענים לבני נוער ונשים המנוצלים בזנות.

<יוסי סילמן: זו תופעה חברתית קשה ביותר ועד לאחרונה, בואו נודה על האמת, היה הסתר-פנים לבעיה.

<יוסי סילמן: אבל אני חושב שבשנה וחצי האחרונות בהחלט לא חוששים להתמודד עם התופעה.

<יוסי סילמן: פתחנו מרכזים, גם בתל-אביב וגם בחיפה, ואנחנו מרחיבים את זה עכשיו לדרום, ויש לנו בירושלים.

<יוסי סילמן: בהחלט אנחנו מתקצבים את העניין הזה.

<יוסי סילמן: אני חייב להגיד, אנחנו גם רואים ברכה בעמלנו.

<יוסי סילמן: אנחנו רואים שאנחנו מצליחים לחלץ חלק מן האנשים ממעגל הזנות.

<יוסי סילמן: זה בהחלט פרויקט ייחודי שאנחנו נרחיב אותו בשנת 2015.

<יוסי סילמן: היעד השלישי, אנחנו מגבשים במשרד תוכנית שמטרתה לטפל בכל נושא הקשישים.

<יוסי סילמן: אין ספק שזה האתגר המונח לפתחנו.

<יוסי סילמן: דרך אגב, אנחנו לא קוראים להם קשישים אלא מאותגרי גיל, כך אנחנו מעדיפים.

<יוסי סילמן: אבל בכל מקרה, אין ספק שאנחנו רואים את התופעה של קשישים רבים שכמובן מסיימים את תחום התעסוקה וחלקם ללא עורף משפחתי.

<יוסי סילמן: אנחנו באמת מרכזים מאמץ ואנחנו הולכים להרחיב את השירותים, כולל איגום משאבים על-ידי משרדים אחרים.

<יוסי סילמן: אנחנו מרחיבים את הקהילות התומכות בקשישים, את המועדונים, שירותים בקהילה וכמובן גם נושא התעסוקה, שאנחנו חושבים שהגיל השלישי, הקשיש או מאותגר הגיל בן 67- - -

מיכל רוזין: אנחנו כבר מאותגרי גיל, הגענו לגיל שאנחנו מאותגרי גיל.

משה גפני: אם כולם מאותגרי גיל אז אפשר להגיד גם שאתם מאותגרי תקציב בגלל שמשרד האוצר אומר שנתן לכם הרבה כסף ואני לא מוצא את זה.

<יוסי סילמן: בכל מקרה, הנושא הזה משמעותי ובהחלט אנחנו מרחיבים שם, ונפרט בהמשך.

<יוסי סילמן: האתגר הרביעי הוא יישום דוח סילמן.

<יוסי סילמן: השם של הוועדה הזאת הוא לא-משהו... אבל בכל מקרה, יש לנו בהחלט כיוונים.

משה גפני: מה יש לכם אתם עם השמות?

משה גפני: דווקא פה השם נורמלי...

יצחק כהן: בגלל שהוא למד בפוניבז', נכון?...

משה גפני: מה השאלה...

מאיר כהן: אני רוצה להבין, זה מה שמכשיר אותו אצלכם, שהוא למד בפוניבז'?

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: אראה לך כמה כאלה שהיום אני נלחם איתם.

משה גפני: היתה לו תשתית רעיונית טובה.

משה גפני: הוא מאותגר רעיונות.

משה גפני: ..

אילן גילאון: גם זה לא הולך ברגל.

<יוסי סילמן: בכל מקרה, בהחלט בעקבות המינוי של השר מיצינו את הדוח.

<יוסי סילמן: עכשיו אנחנו עוברים לרמה האופרטיבית של היישום.

<יוסי סילמן: הקצינו לזה כ-25 מיליון שקל לפעימה הראשונה בשנת 2015.

<יוסי סילמן: יהיה פה סל גדול יותר לעובדות הסוציאליות לטיפול במשפחה כמכלול ולא רק בילד.

<יוסי סילמן: ניתן גם ייצוג למשפחות שעד היום לא יכלו להגיע לייצוג משפטי בוועדות כאלה או אחרות.

<יוסי סילמן: זה אחת החובות שלנו למשפחות במצוקה שלא מסוגלות לייצג את עצמן, אנחנו נתמוך בהן בעניין הזה.

<יוסי סילמן: אני יכול להגיד גם שהמשרד נענה לאתגר באשר לילדים פוסט-אשפוזיים בקהילה.

<יוסי סילמן: נכנסנו כבר לפיילוט עם בית-צ'רנה בעניין הזה ואנחנו נרחיב את הטיפול גם בילדים הפוסט-אשפוזיים.

<יוסי סילמן: האתגר החמישי הוא פיתוח שירותים לאנשים עם חסמים תעסוקתיים מורכבים.

<יוסי סילמן: אמר השר, וזה נכון, אנחנו לא מתעסקים בתעסוקה.

<יוסי סילמן: יש את משרד הכלכלה שעוסק בזה.

<יוסי סילמן: אבל צריך להבין שאנחנו רואים בעבודה כלי שיקומי.

<יוסי סילמן: יש אוכלוסיות שהן מטופלות רווחה, שקורס מחשב עבורן זה לא הנושא המרכזי והשירותים שנותנים להם במשרד הכלכלה לא עונים על הצרכים שלהם.

<יוסי סילמן: לכן, למרות שמשרד הכלכלה לכאורה מתעסק בתעסוקה, אנחנו מפתחים את הכלי הזה.

<יוסי סילמן: הקמנו 4 מרכזי תעסוקה אזוריים ואנחנו הולכים להרחיב את זה.

<יוסי סילמן: עוד פעם, התעסוקה פה היא כלי שיקומי כחלק מהטיפול שלנו בנושא החסמים התעסוקתיים.

<יוסי סילמן: האתגר השישי הוא המשך מדיניות "עם הפנים לקהילה" ופיתוח שירותים קהילתיים לאנשים עם מוגבלויות.

<יוסי סילמן: אני חייב להגיד לכם שהיעד שהגדיר לנו השר הוא יעד אתגרי.

<יוסי סילמן: היום יש לנו כ-7,000 אנשים בעלי פיגור שכלי במוסדות ועוד 3,000 בקהילה.

<יוסי סילמן: אנחנו הולכים לשנות את המגמה.

<יוסי סילמן: אנחנו מתקצבים את זה.

<יוסי סילמן: הרעיון הוא להוציא בכמה פעימות 1,000 אנשים ששוהים במעונות של פיגור לפיתוח דיור בתוך הקהילה.

<יוסי סילמן: המגמה שלנו היא להתחיל להסיט את הכיוון.

<יוסי סילמן: אדם חדש שמאובחן יופנה מייד לקהילה.

<יוסי סילמן: מה קורה עם אלו שכבר נמצאים במעונות במשך שנים?

<יוסי סילמן: אנחנו יודעים שיש לנו 1,000 אנשים מתוך 7,000 ששמנו לעצמנו כיעד לפתח להם שירותים בקהילה.

<יוסי סילמן: כמובן הדבר הזה מצריך תוכנית מערכתית של ה-NIMBY, איך אתה רותם את הקהילה, איך אתה מכניס את המודעות על מנת לא ליצור התנגדות בתוך השטח.

<יוסי סילמן: אבל זה לא רק דיור אלא צריך לתת להם גם תעסוקה, צריך לתת להם תרבות פנאי.

<יוסי סילמן: לכן בכל המכלול הזה אנחנו באמת במגמה מאוד-מאוד חשובה לדיור בקהילה.

<יוסי סילמן: אני שמח מאוד גם על מיזם שאנחנו עורכים עם משרד הבינוי, של 15 יחידות דיור לנכים קשים מרותקי-בית, שיקבלו דירה.

זהבה גלאון: לגבי המאותגרים שכלית, על אילו גילאים מדובר?

<יוסי סילמן: כברירת מחדל, כל מאובחן חדש, ולא חשוב מה גילו, שעוד לא חווה את המעון יגיע מייד לקהילה.

<יוסי סילמן: מתוך אלו שבתוך הפנימיות, אנחנו הולכים עד גיל 50 כי אנחנו יודעים ממחקרים שמעל גיל מסוים כאשר אדם נמצא כבר 20-30 שנים במקום אם אתה מוציא אותו אתה מקצר את תוחלת החיים שלו.

<יוסי סילמן: לכן העניין הזה רגיש מאוד.

<יוסי סילמן: באשר למוגבלים שכלית החדשים, כברירת מחדל – ישר לקהילה, אלא אם כן יש אפיונים של אי-שקט קשה וכולי, שנמצא להם את הפלטפורמה המתאימה.

<יוסי סילמן: אבל לאלו שקיימים, זה עד גיל 50, להוציא חריגים.

מאיר כהן: השיח מורכב מאוד עם המשפחות.

מאיר כהן: ההוצאה שלהם גורמת לאי-שקט אצל המשפחות כי אז יש מחויבות-יתר, כך לטענתם, למרות שאנחנו מעמידים להם את המעטפת גם בתוך הקהילה.

מאיר כהן: לצערי דווקא אצל בני משפחה אנחנו נתקלים בהתנגדות לשינוי הזה.

מאיר כהן: הם אומרים: אנחנו יודעים שהוא בפנימייה, הוא סגור, אנחנו באים פעם בחודש.

מאיר כהן: מה אתה מוציא אותו עכשיו לגור ברחוב?

<יוסי סילמן: אני יכול להגיד בעניין המגמה הזאת, בשבוע הבא נצא למכרז משותף עם משרד הבינוי לגבי השכרה.

<יוסי סילמן: בעצם משרד הבינוי יממן 15 יחידות דיור לנכים קשים מרותקי-בית, שכירות ל-20 שנים, והמשרד ייתן להם את המעטפת.

<יוסי סילמן: זה אחד הפרויקטים שבשלו.

<יוסי סילמן: עוד פעם, זה חלק מן המגמה שלנו של פיתוח משאבים בקהילה, לבצע את המגמה הזאת.

<יוסי סילמן: אנחנו כמובן צריכים שותפות לעניין.

<יוסי סילמן: השר מנחה בצורה ברורה, ואנחנו עורכים גם דיונים.

<יוסי סילמן: זה לא פשוט מול ועד המעונות הפרטיים וכולי, אבל אנחנו יוצרים איזה תמריץ לעניין הזה.

<יוסי סילמן: זה אתגר חשוב.

<יוסי סילמן: יש לנו תוכנית ברורה למדי לעניין.

<יוסי סילמן: האתגר השביעי הוא פיתוח השירותים החברתיים וחיזוק הקהילות ביישובי עוטף עזה.

<יוסי סילמן: למדנו את הלקחים של מבצע "צוק איתן".

<יוסי סילמן: אני יכול להגיד לכם שיש לנו כמה לקחים, כמה דברים שבלטו מאוד.

<יוסי סילמן: אחד מהם הוא מיקומה של העובדת הסוציאלית באירועי חירום.

<יוסי סילמן: השר וגם אני ראינו בביקורים את העובדות הסוציאליות כעמוד התווך היישובי.

<יוסי סילמן: אלה עוֹבדות שמגיעות ראשונות למקום נפילת הטילים ובעצם מובילות שם ומקבלות גיבוי מלא מראש הרשות המקומית.

<יוסי סילמן: בפן החיובי אזכיר את צוותי הצח"י – צוותי חירום יישוביים – שהמשרד מוביל.

<יוסי סילמן: לעומת זה, יש לנו גם כמה לקחים שאדבר עליהם בהמשך.

<יוסי סילמן: יש החלטה של השר על 74 מיליון שקל לנושא המאצ'ינג.

<יוסי סילמן: זה מאפס ועד 40 ליישובי הדרום.

<יוסי סילמן: בהחלט אני חושב שנוכל לפתח שם המון שירותים ייחודיים ולהעצים אותם בכלל כחברה, כקהילה.

<יוסי סילמן: זה בהחלט יעד מאתגר.

מאיר כהן: ראשי העיריות התחייבו, כל ראשי העיריות, והעברנו החלטת ממשלה, שכל הכסף שנשאר, כלומר אם לדוגמה בשדרות החלק שעיריית שדרות הוציאה היה 6 מיליון שקלים, ברור לראש עיריית שדרות ש-6 מיליון השקלים נשארים אך ורק לשירותי רווחה.

מאיר כהן: כלומר, הגדלנו את סלי הרווחה בערים האלה באופן משמעותי.

מאיר כהן: בולט במיוחד הדבר ביישובים קטנים, ביישובים מאשכולות סוציו-אקונומיים 3 ו-4.

מאיר כהן: אנחנו עדיין לא אנשי בשורה למגזר הערבי.

מאיר כהן: אמרתי, גם במגזר הערבי וגם במגזר החרדי אני מאמין שאצליח לשנות את ההתנגדות הנחרצת של מרכז השלטון המקומי כי אם אנחנו לא נוותר, אם מדינת ישראל תמשיך לדרוש 25% השתתפות מיישובים חלשים יהיה קשה מאוד לפתח מענים, בין אם בקהילה, בין אם כמעט בכל התחומים, אבל בולט הדבר ברווחה.

מאיר כהן: אנחנו יכולים לגייס 3 מיליון שקלים ליישוב חלש ולהגיד לו: בוא תבנה מבנה לקשישים – ויושב כאן חזקי מהביטוח הלאומי שעוזר מאוד – והוא אומר: "אין לי מיליון שקלים" ובסוף השנה, לצערי הרב, הכסף הזה הולך.

מאיר כהן: לאן?

מאיר כהן: ליישובים חזקים.

אראל מרגלית: כלומר, אם אין לו את המאצ'ינג הוא לא נכנס לפרויקט.

יצחק כהן: הם פעמיים נהנים: פעם כשהם עשירים ופעם כשהם גוזלים מעניים.

מאיר כהן: לכן המשימה של המשרד הזה, ואמרתי את זה גם למשרד האוצר, אני אומר את דעתי, והייתי ראש רשות מקומית, אי אפשר יותר להמשיך כך שביישובים באשכולות סוציו-אקונומיים 1-4, ואפילו 5, נחייב בהשתתפות של 25%.

מאיר כהן: אי אפשר.

מאיר כהן: זה לא קורה.

מאיר כהן: אסור שזה יהיה.

מאיר כהן: אפשר לעשות איזה מדרג.

מאיר כהן: אני מאלה שאומרים לא לתת שום דבר בחינם, אבל יש הבדל בין לדרוש 5% השתתפות לבין לדרוש 25% השתתפות.

אראל מרגלית: נגיד שלא היה נדרש מאצ'ינג, יש יכולת ביצוע ביישוב כדי להרים את הפרויקטים?

ניסן סלומינסקי: זאת השאלה השנייה, אבל אותה אפשר לפתור.

אראל מרגלית: אם אתה היית מביא את כל הכסף והיישוב היה מקבל אותו וצריך לבצע את זה- - -

מאיר כהן: ברגע שאני נותן 100% מהתקציב, מה אנחנו עושים?

מאיר כהן: אנחנו בודקים כמה עולה הפרויקט הזה, לבנות אותו ולהחזיק אותו.

מאיר כהן: עולה 5 מיליון שקל – אנחנו אומרים: אנחנו מביאים 75% ואתה תביא 25%.

ניסן סלומינסקי: נניח נותנים את ה-100%.

ניסן סלומינסקי: הוא שואל אם לא יקרה שהרשות המקומית תיקח את זה ולא תצליח בסוף להקים.

ניסן סלומינסקי: אני מניח שאתם תהיו בפיקוח על העניין הזה.

<יוסי סילמן: אל"ף, יש פיקוח.

<יוסי סילמן: בי"ת, אנחנו מודעים לרשויות מקומיות שיש בהן חשב מלווה.

<יוסי סילמן: אני חושב שההחלטה של השר בעניין הזה נכונה.

<יוסי סילמן: אנחנו לוקחים אחריות.

<יוסי סילמן: יש מקרים שאנחנו מוציאים את המכרזים בשביל הרשות המקומית.

<יוסי סילמן: אם יש שם חוסר תפקוד כללי אנחנו לוקחים אחריות, בלית ברירה, אבל לא נרצה שהאוכלוסייה תיפגע בגלל חוסר התפקוד והיכולת לממש.

<יוסי סילמן: ההערה שלך נכונה מאוד בעניין הזה.

<יוסי סילמן: היעד השמיני הוא חיזוק החשיבה התוצאתית.

<יוסי סילמן: זה מהלך שאנחנו מובילים.

<יוסי סילמן: אנחנו רוצים למדוד כל דבר בתוצאות.

<יוסי סילמן: בלי סיפורים, בלי חוויות.

<יוסי סילמן: אנחנו מכניסים את זה להמון שירותים.

<יוסי סילמן: כאשר נשת

<יוסי סילמן: פר בעניין הזה והכול יהיה על בסיס הליך אמפירי של קבלת תוצאות ובחינה אני חושב שנדע שאנחנו יותר יעילים.

<יוסי סילמן: היעד התשיעי הוא המשך השיפור בהיערכות שירותי הרווחה לשעת חירום.

מאיר כהן: אם יורשה לי להפריע למנכ"לי.

מאיר כהן: חשוב גם כאן להגיד לאנשי ועדת הכספים הוותיקים יותר, הרבה מאוד כסף הוזרם למאות תוכניות – אני משער שגם במשרדים אחרים אבל אני מדבר על משרד הרווחה – במיוחד לתוכניות לתעסוקה, במיוחד לתוכניות להשמה.

מאיר כהן: כאשר אנחנו בודקים היום תוכניות שהתחילו ב-2008 וב-2009 ומסתבר ש-100 איש נכנסו לתוכנית שעלתה הון תועפות, מיליוני שקלים, ו-3 חודשים מתום התוכנית עדיין אין ולו אדם אחד שהושם לעבודה מתוך ה-100, ומייד אחרי כן התחילו את אותה תוכנית.

מאיר כהן: לכן יש מערך של הערכה ומדידה.

מאיר כהן: זה המון כסף.

מאיר כהן: לעתים נכון היה לעשות את זה, אבל היו חייבים לבדוק מה יש לאזור להציע.

מאיר כהן: אי אפשר לעשות הכשרה בעיר פיתוח בצפון או בדרום של 100 עובדות הנהלת חשבונות סוג 2, אי אפשר.

מאיר כהן: זה עלה הון תועפות למדינה אבל הן לא קיבלו השמה לעבודה כי באזור מגוריהן יש רוויה, אף אחד לא יכול היה לקבל עבודה.

באסל גטאס: מי מחליט על סדר העדיפויות?

מאיר כהן: אני שמח שהיום, בגלל השיח שלנו עם משרד הכלכלה, אני אומר להם, היות ואני מכיר את האוכלוסייה המוחלשת כי אנחנו נוגעים בה, בואו תעשו מיפוי של מקומות העבודה, תתחילו במיפוי.

מאיר כהן: אי אפשר לפתוח בדימונה קורס למנהלות חשבונות ואי אפשר לפתוח 4 קורסים לעוזרות של מטפלות גננות, אי אפשר, כי יש רוויה.

מאיר כהן: אי אפשר רק לסמן "וי" ולהגיד שיש לנו פחות מובטלים כי ברגע שהם נכנסים לקורס הזה הם נגרעים מקרב המובטלים.

מאיר כהן: לכן הוחלט במשרד ששום תוכנית לא תצא לפועל בלי ליווי.

אלכס מילר: כבוד השר, בעבר היתה יוזמה כאשר התאחדות התעשיינים הודיעה ש-5,000 עובדים חסרים בתחום הטכנולוגיה.

אלכס מילר: כולנו מכירים את מצבן היום של מכללות להנדסאים וטכנאים.

אלכס מילר: השאלה אם יש אפשרות לעשות איזו התאמה בין דרישות השוק היום לבין המצב הבעייתי במכללות.

<יוסי סילמן: כשהשר אומר:

<יוסי סילמן: לא ניגש לתוכנית סתם – זה לעשות סקר שוק, לעשות מיפוי צרכים ובהתאם לזה לבנות תוכנית, ולא לבנות תוכנית ואחר-כך למצוא לְמה היא מתאימה.

מאיר כהן: אספר לך על שילוב מעניין של משרד הרווחה, משרד הכלכלה ואיגוד התעשיינים.

מאיר כהן: קמ"ג דרש 25 הנדסאים.

מאיר כהן: היה איתור של הרשות המקומית ושל משרד הרווחה של חבר'ה ממשפחות מוחלשות שסיימו י"ב כיתות וסיימו את הצבא, שקשה להם להיכנס לתוך האקדמיה בגלל תעסוקתם.

מאיר כהן: נרשמו כל ה-25 לקורס, סיימו ונקלטו בקמ"ג.

מאיר כהן: על זה אני מדבר.

באסל גטאס: מה התפקיד של שירות התעסוקה בעניין הזה?

ניסן סלומינסקי: זה היה חריג שנתתי לשאול אבל באמת נשתדל לערוך דיון מסודר.

ניסן סלומינסקי: יהיה זמן לשאלות.

ניסן סלומינסקי: אחרת אנחנו יוצאים לכל מיני זוויות חשובות אבל לא מגיעים לעיקר.

מאיר כהן: הזכרתי את זה רק בגלל שאנחנו השילוב בין רווחה ותעסוקה ויש לנו שיתופי פעולה עם משרד הכלכלה ועם התאחדות התעשיינים.

מאיר כהן: לצערי הרב כשאנחנו בודקים אחורה, אני חוזר על כך, הושקעו כספים ואנשים לא הושמו למקומות עבודה.

<יוסי סילמן: היעד התשיעי הוא המשך השיפור בהיערכות שירותי הרווחה לשעת חירום.

<יוסי סילמן: נגעתי בזה, אבל אני חייב להגיד לכם שאנחנו מסתכלים גם צפונה.

<יוסי סילמן: אף אחד לא יודע שפתחנו מרכז חוסן ברמת הגולן.

<יוסי סילמן: החוכמה היא להקדים ולהבין את המגמות.

<יוסי סילמן: אנחנו הולכים לקלוט 142 צוותי צח"י בצפון, ובהחלט בנוסף לעוטף עזה אנחנו כבר מסתכלים קדימה ומפתחים חוסן קהילתי.

<יוסי סילמן: הדבר הבא, אחד מהלקחים של "צוק איתן" הוא מיגון השירותים בתוך הקהילה על מנת להבטיח רציפות תפקודית.

<יוסי סילמן: הרי הדבר הכי חשוב, שמרכז יום לקשיש ימשיך לעבוד גם תחת אש.

<יוסי סילמן: זה בעצם הדבר האמיתי.

<יוסי סילמן: השר הקצה לזה קרוב ל-10 מיליון שקלים.

<יוסי סילמן: כמובן פה צריך לקבוע סדרי עדיפויות.

<יוסי סילמן: אבל אני מקווה שאנחנו נגיע תוך שנה לכך שכל השירותים שנמצאים בתוך הקהילה ימוגנו ולמעשה נוכל להבטיח רציפות תפקודית גם תחת אש כי הבנו שכאשר סוגרים מרכז יום לקשיש באירועים קשים והוא נשאר בבית זה דבר הרסני לחלוטין.

<יוסי סילמן: זה חלק מן העניין.

<יוסי סילמן: אנחנו עושים מיפוי נזקקים.

<יוסי סילמן: אני חייב להגיד לכם שיש לנו עבודה מצוינת עם הביטוח הלאומי.

<יוסי סילמן: אנחנו יודעים היום להגיע גם לנזקקים שלא רשומים במשרד הרווחה אלא רשומים בביטוח הלאומי.

<יוסי סילמן: במצב חירום אנחנו מעבירים את הנתונים לרשויות המתאימות על מנת להבטיח באמת שיגיע עובד סוציאלי לכל אחד ואחד, גם אם הוא לא רשום במשרד הרווחה.

<יוסי סילמן: עוד פרויקט שאנחנו מובילים בעניין הזה הוא מתנדבים.

זהבה גלאון: לא הבנתי.

זהבה גלאון: אתה יכול להרחיב בעניין הזה?

<יוסי סילמן: כן.

<יוסי סילמן: יש אנשים, למשל חולי נפש, שרשומים בביטוח הלאומי.

<יוסי סילמן: הם לא רוצים להיות רשומים ברווחה בשל הסטיגמה בחברה.

<יוסי סילמן: לכאורה אני יודע רק על מי שרשום ברווחה.

<יוסי סילמן: במצב חירום ביטחוני אדם כזה זקוק לעזרה ואף אחד לא מגיע אליו כי למעשה הוא מתחת לרדאר.

<יוסי סילמן: ואז יש לנו מעטפת.

<יוסי סילמן: פעם בחודש הרשימות מעודכנות.

<יוסי סילמן: אני לא מפרסם אותן בשגרה כי יש פה חיסיון, יש פה היבט משפטי עדין מאוד, אבל במצב חירום אני יודע לשלוח רשימה לכל מחלקת רווחה של כל רשות מקומית, שמות של כל האנשים, גם כאלה שאנחנו לא מכירים.

<יוסי סילמן: למעשה אם אוכל קצת לפני – אז מגיעים אליהם לסיורי בית, אני מכניס אותם למעגל הנזקקים.

<יוסי סילמן: זה קפיצת מדרגה.

<יוסי סילמן: דרך אגב, זו רשימה שמתעדכנת פעם בחודש.

זהבה גלאון: מה הפער בין הרשימה הזאת למטופלים על-ידי משרד הרווחה?

<יוסי סילמן: מאות אחוזים.

<יוסי סילמן: ראשית, אנחנו לא מתעסקים בחולי נפש, צריך לזכור, זה משרד הבריאות.

מיכל רוזין: זה חלק מן הבעיה, שאין שיתוף פעולה בין הרווחה לבריאות.

<יוסי סילמן: בחירום אנחנו אחראים על הכול, אז אין מי שייך ומי לא שייך.

<יוסי סילמן: הפעלנו את זה בחלק מן המקומות ב"צוק איתן".

מאיר כהן: הלקח של "צוק איתן" הביא אותי לכך שאמרנו: לפני שנתחיל לריב, שני המשרדים, במצב חירום משרד הרווחה לוקח אחריות.

מאיר כהן: הפער הוא של מאות אחוזים.

מאיר כהן: רשומים אצלנו 400 איש- - -

<יוסי סילמן: אנשים לא רוצים להיות רשומים כי זה סטיגמות.

מיכל רוזין: זה לא שהם לא רוצים להיות רשומים אלא יש חלוקה בין משרד הבריאות ומשרד הרווחה.

<יוסי סילמן: לא רק זה.

<יוסי סילמן: רבים מהם חולי נפש והם לא רוצים להירשם ברווחה.

<יוסי סילמן: יש להם את הפרטיות שלהם.

<יוסי סילמן: אם את רוצה, אוכל לפלח לך כמה רשומים אצלנו וכמה לא.

<יוסי סילמן: פעם בחודש הרשימות מתעדכנות.

<יוסי סילמן: יש לנו את זה בכספת, אני לא מפיץ את זה כי אני שומר על חיסיון.

<יוסי סילמן: במצב חירום אני יודע להפיץ את זה לכל אחד.

מיכל רוזין: זה מידע שקיים בביטוח הלאומי.

מיכל רוזין: כלומר, יש כאן שלושה גופים שכל אחד עושה את החלק שלו.

<יוסי סילמן: צריך לזכור שבשגרה אסור לו להעביר אלי מידע.

<יוסי סילמן: יש פה חיסיון.

מאיר כהן: זה לא משנה.

מאיר כהן: יש גוף אחד שהחליט לקחת אחריות.

מיכל רוזין: אני אומרת להיפך, זה צריך להיות מידע למצבי חירום ביטחוניים.

מאיר כהן: קל מאוד במצבי חירום להגיד.

מאיר כהן: נכון, הלוואי ובשגרה זה היה.

מאיר כהן: מצבי החירום גורמים לנו להיות הרבה יותר פתוחים.

מיכל רוזין: ויעילים.

מאיר כהן: את צודקת.

<יוסי סילמן: אני יכול להגיד עוד דבר.

<יוסי סילמן: אנחנו בשלב של גיוס מתנדבים לשעת חירום.

<יוסי סילמן: גם בעניין הזה אנחנו בקפיצת מדרגה.

<יוסי סילמן: היעד העשירי של המשרד הוא רפורמה בפיקוח – דיבר על זה השר – וגם רפורמה בשירותים החברתיים.

<יוסי סילמן: אני לא מוצא לנכון להתעכב על זה.

<יוסי סילמן: היעד האחד-עשר הוא שיפור המשילות.

<יוסי סילמן: אין ספק שאנחנו בתהליך במגמה להגיע לכך שהפיקוח יהיה משמעותי יותר, גם עם מקל וגזר, וגם להעניק למפקח יכולת להעניש ולא רק לעשות נו-נו-נו.

<יוסי סילמן: אני חושב שהעניין הזה ישפר בצורה דרמטית את התפקוד של המשרד.

<יוסי סילמן: אני יכול להציג נתונים שבשנת 2013 כל משפחה חמישית בישראל טופלה בשירותי הרווחה.

<יוסי סילמן: אנחנו מדברים על כך ש-20% ממשקי הבית מטופלים בשירותי הרווחה.

<יוסי סילמן: עוד פעם, זה ברמות השונות, שעוד מעט אדבר עליהן, חלקם ילדים בסיכון, עוני וכולי, אבל שנבין את התמונה.

באסל גטאס: כשאתה אומר שמטופלים במשרד, זה כולל ביטוח לאומי?

<יוסי סילמן: לא, רק במשרד הרווחה.

<יוסי סילמן: יש פה איזה פילוח שאני לא בטוח שאתם יכולים לראות.

מאיר כהן: זה כולל אלפי תיקים של זוגות שמתגרשים והתיקים האלה לא אינטנסיביים.

מאיר כהן: לעתים זה לטובת בית-המשפט, כלומר לא כולם אנשים רעבים, אבל זה שיעור גדול מאוד ובולט.

<יוסי סילמן: אפשר לראות בשקף הזה את השיעור מכל אשכול שצורך את שירותי הרווחה.

<יוסי סילמן: אפשר לראות שבאשכול 1 קרוב ל-40% מהאנשים צורכים את שירותי הרווחה.

<יוסי סילמן: זה לא במספרים מוחלטים.

מאיר כהן: אשכול 1 זה 99% ישובים בדואים-ערבים.

מאיר כהן: יש כמדומני שני ישובים יהודיים שנמצאים באשכול סוציו-אקונומי 1.

באסל גטאס: ישובים חרדיים.

מאיר כהן: הפילוח הזה מעניין.

<יוסי סילמן: חשוב לי להדגיש שזה לא במספרים מוחלטים אלא שיעור מאותם תושבים שצורכים שירותי רווחה ביישוב.

<יוסי סילמן: אפשר לראות: 40% באשכול 1, וכמובן זה הולך ויורד, באשכול 2 קרוב ל-30%, באשכול 5, שבמספרים המוחלטים הוא הכי גדול, צורכים כ-17% את שירותי הרווחה.

<יוסי סילמן: הופתעתי לראות שבאשכול 10, בסביון, 7% צורכים את שירותי משרד הרווחה.

<יוסי סילמן: בטח זה סכסוכי גירושים, אם אני מבין נכון.

מיכל רוזין: יש טענה, שבגלל שאנחנו בודקים לפי אשכולות, ועיר כמו תל-אביב-יפו למשל נחשבת באשכול גבוה יחסית אבל אנחנו יודעים שיש שם שכונות וחלקים של העיר שהם במידה מסוימת יכולים להיחשב אשכול 1 או 2- - -

יצחק כהן: העיר מספיק חזקה כדי לטפל בהם.

מיכל רוזין: זה לא נכון.

מיכל רוזין: עובדה שזה לא נכון.

מיכל רוזין: אולי העיר חזקה אבל למדינה יש אחריות לתושבים במקומות האלה.

יצחק כהן: ראש העירייה צריך לקחת את זה בחשבון.

מיכל רוזין: אבל לא כשעיר כמו ירושלים או תל-אביב סופגת דברים שהם מעבר למוניציפלי, כשהיא סופגת דברים רחבים יותר.

מיכל רוזין: למשל תושבי דרום תל-אביב והפליטים.

מיכל רוזין: אין מה לעשות, זה סוגיה לאומית.

מיכל רוזין: אז מה אם הם באים לעיר תל-אביב?

מיכל רוזין: אז מה אם העיר עשירה?

מיכל רוזין: זו תופעה לאומית.

<יוסי סילמן: דרך אגב, בשנת 2014 לראשונה משרד הרווחה לקח אחריות על כל הפליטים בדרום תל-אביב.

<יוסי סילמן: לא פליטים אלא מהגרים.

<יוסי סילמן: לא משנה.

<יוסי סילמן: שינינו את ההגדרה ואנחנו מטפלים בכל הילדים בסיכון כמו בכל ילד ישראלי.

מיכל רוזין: מדוח המבקר.

<יוסי סילמן: הקצינו 4 מיליון שקלים.

<יוסי סילמן: אנחנו פותחים שם מועדונים.

<יוסי סילמן: זה כבר בביצוע.

מיכל רוזין: זה מאצ'ינג עם העירייה.

מיכל רוזין: כן העירייה נתנה פה כסף.

<יוסי סילמן: 25%.

<יוסי סילמן: אני חושב שזה פריצת דרך גם בטיפול באנשים מתחת לרדאר.

יצחק כהן: חולדאי נותן 25%.

מאיר כהן: אגב, הוא דורש, וזו זכותו.

יצחק כהן: חולדאי צריך לתת 85%.

מאיר כהן: להערה של חברת הכנסת רוזין, גם בירושלים וגם בתל-אביב ההתייחסות אחרת.

מאיר כהן: זכותו של ראש עירייה להגיד: זה שיש לי רזרבות לא אומר שאתן 50%.

מאיר כהן: יש פעמים שהוא נותן 50% ויש פעמים שלא.

מאיר כהן: אחרי הביקור הנורא של כולנו ב"מחסני הילדים" התחייבנו לקחת על זה אחריות.

מאיר כהן: אנחנו עושים בחלק שיתופי פעולה עם העירייה, בחלק שיתוף פעולה עם עמותות נהדרות שעובדות שם, אבל אנחנו בכל מקרה נותנים 75%.

מאיר כהן: הקצינו לזה מיידית 4 מיליון שקלים.

מיכל רוזין: צריך גם שיתוף עם משרד הכלכלה כי בגילאי 0-3 שנים לא פתרנו את העניין הזה עם 4 מיליון שקלים.

מיכל רוזין: גם החלופות האלה מועברות בין משרדי הממשלה השונות.

מיכל רוזין: מעונות יום נמצאים במשרד הכלכלה עדיין.

מאיר כהן: אני משער שיהיו שאלות וכולנו נדבר על תקציבים.

אראל מרגלית: למה מעונות יום באמת לא נמצאים אצלכם?

<יוסי סילמן: השאלה אחרת, למה הם לא במשרד החינוך.

אראל מרגלית: זה שערורייה במקום אחר מקום בארץ.

אראל מרגלית: ניסן סלומינסקי הביא לכאן את האנשים מכמה מקומות בארץ- - -

<קריאה: יותר הגיוני שזה יהיה במשרד החינוך.

<יוסי סילמן: בהפרדה בין המשרדים היתה על זה מלחמה גדולה ואנחנו הפסדנו.

מיכל רוזין: אנחנו ממשיכים להיאבק.

ניסן סלומינסקי: ניתן לחנן פריצקי לדבר עכשיו ואחר-כך תשאלו שאלות.

ניסן סלומינסקי: לפעמים בשאלות אנחנו מושכים את הדיון לכיוון מסוים.

<חנן פריצקי: בוקר טוב.

<חנן פריצקי: אני מנהל אגף התקציבים של משרד הרווחה.

<חנן פריצקי: נסתכל על תקציב משרד הרווחה לשנת 2015, קצת שינויים, קצת מגמות.

<חנן פריצקי: בהמשך למה שאמרו השר והמנכ"ל קצת נכניס את זה למספרים.

<חנן פריצקי: תקציב משרד הרווחה בשנת 2015 הוא 6 מיליארד ו-95 מיליון שקלים, יחד עם הכנסה מותנית של 1.8 מיליארד שקלים.

<יוסי סילמן: זה בעצם המאצ'ינג וההשתתפות של הרשויות המקומיות.

מיכל רוזין: כמה מתוך זה הוא ביטוח לאומי?

<יוסי סילמן: זה לא קשור לביטוח הלאומי.

<חנן פריצקי: תקציב משרד הרווחה הוא 6.095 מיליארד שקלים.

<חנן פריצקי: התקציב המותנה הוא 1.8 מיליארד שקלים.

<חנן פריצקי: רוב ה-1.8 מיליארד שקל מגיע מהרשויות המקומיות.

<חנן פריצקי: יש פה גם השתתפות פונים.

<חנן פריצקי: ברוב השירותים אנחנו מקפידים מאוד על כך שהפונים גם ישתתפו, שגם המשפחות ישתתפו בשירותי רווחה, הכול כמובן בהתאם למבחני הכנסות שהם מודעים להם, מתוך עיקרון שכל מי שמקבל שירות צריך באיזה מקום גם לשאת בעלות.

<חנן פריצקי: התוספת האחרונה היא ביטוח לאומי, אבל מן הבחינה הזאת הדבר היחיד שיש בו הכנסות פה הוא רק קצבאות נכות.

<חנן פריצקי: אנחנו מקבלים חלק מהפיצול של קצבאות נכות לחוסים שנמצאים אצלנו במסגרות חוץ-ביתיות.

<חנן פריצקי: זה הדבר היחיד שנמצא מביטוח לאומי.

<חנן פריצקי: אנחנו מדברים על מוגבלים, שאצלם עושים פיצול קצבה ורק אם הם נמצאים במסגרות של 24 שעות ביממה חלק מזה מגיע חזרה למשרד.

<חנן פריצקי: אנחנו רואים גידול משמעותי מאוד בתקציבי משרד הרווחה בשנים האחרונות.

<חנן פריצקי: הגדלנו את היקף השירותים ונכנסנו למספר תחומים חדשים שלא נכנסנו אליהם עד היום, עם הרחבה גדולה מאוד של הטיפול שלנו באוכלוסיות חדשות שבהן אנחנו נוגעים בשנים האחרונות.

<חנן פריצקי: אדבר על זה קצת בהמשך.

<חנן פריצקי: השקף הזה הוא אחד השקפים שמייצגים הכי הרבה את תקציב משרד הרווחה.

<חנן פריצקי: הוא בעצם מראה מה משרד הרווחה עושה.

<חנן פריצקי: הדבר המרכזי שאתם רואים פה הוא שקרוב ל-6 מיליארד שקל מתקציב משרד הרווחה בשנת 2014, שעמד על 7.3 מיליארדי שקלים, הולך לאספקת שירותי רווחה.

<חנן פריצקי: שירותי רווחה מבחינתנו זה שירותים החל במסגרות הטוטליות ביותר של החוסים הכי קשים, דהיינו כאלה שזקוקים לטיפול 24 שעות ביממה 7 ימים בשבוע.

<חנן פריצקי: אנחנו מדברים פה על בתי אבות, על פנימיות לילדים בסיכון, על מסגרות לנשים מוכות, מסגרות שמקיפות 24 שעות ביממה, ואנחנו מקיפים את כל סל השירותים בטיפול; עובר בשירותים בקהילה, חוסים שנמצאים בקהילה ולהם אנחנו נותנים מגורים בקהילה עם שירותים בתוך הקהילה; המשך בחוסים שנמצאים בבית ומקבלים שירותי קהילה במגוון תחומים: מסגרות תעסוקה, מסגרות יום, מועדונים, שירותים שונים שאנחנו מספקים; ועובר בחוסים שנמצאים בבית ומקבלים שירותים אחת לשבוע, אחת לשבועיים – מרכזי מניעת אלימות למיניהם, מרכזי טיפול באלכוהול ושירותים שונים.

<חנן פריצקי: אתם רואים שזה מגיע להיקף של כ-6 מיליארד שקלים.

<חנן פריצקי: שם מרבית השירותים שאנחנו נותנים.

<חנן פריצקי: כל השירותים שאנחנו נותנים מסופקים באמצעות המחלקות לשירותים חברתיים ולכן אתם רואים בשקף שאנחנו מממנים את המחלקות לשירותים חברתיים, את העובדים בתוך המחלקות לשירותים חברתיים.

<חנן פריצקי: זה מתוך התקציב סדר גודל שמתקרב ל-700 מיליון שקלים.

<חנן פריצקי: לשם מגיעים כל הפונים.

<חנן פריצקי: זה בגדול מבט-על על תקציב הרווחה.

באסל גטאס: למה שכר העובדים הסוציאליים מופיע בנפרד, לא בתוך הסל של השירותים?

<חנן פריצקי: אפשר להראות את זה בכל מיני פילוחים.

<חנן פריצקי: תיאורטית אתה צודק, אפשר היה להראות את זה גם בתוך שירותים.

באסל גטאס: אתה רוצה לומר שה-6 מיליארד לא כולל את שכר העובדים הסוציאליים?

<חנן פריצקי: ה-6 מיליארד שקל כולל את כל אספקת השירותים.

<חנן פריצקי: זה כולל את כל השכר בתוך אספקת השירותים.

<חנן פריצקי: ה-600 מיליון שקל שאתה רואה פה זה העובדים ברשויות המקומיות שבעצם מנהלים את המחלקות לשירותים חברתיים.

<חנן פריצקי: הם אלה שהפונים רואים כשהם מגיעים למחלקה לשירותים חברתיים ואותם אנחנו מממנים.

<חנן פריצקי: אקדים כבר שאלה לגבי הרזרבה.

<חנן פריצקי: הרזרבה היא נושא שדיברו עליו בשנה האחרונה הרבה מאוד בשולחן הזה.

<חנן פריצקי: אני חייב להצהיר פה – אני לא יודע לגבי משרדים אחרים, אצהיר לגבי המשרד שלנו – בעשור האחרון כל הרזרבה הלכה למשרד, ואף יותר, הלכה אך ורק לשירותים חברתיים.

<חנן פריצקי: יש לנו מטרה מרכזית מאוד, לשמור על השירותים שלנו מעודכנים ריאלית.

יצחק כהן: מה זאת אומרת?

יצחק כהן: לאן היא היתה צריכה ללכת?

ניסן סלומינסקי: לעתים הרזרבות נלקחות לצרכים אחרים שהאוצר לוקח.

ניסן סלומינסקי: במשרד הרווחה הן תמיד הולכות לתקציב המשרד.

מיכל רוזין: התקציב של 2014 נוצל במלואו?

<חנן פריצקי: תקציב 2014 לא רק נוצל.

<חנן פריצקי: בסופו של יום משרד האוצר צריך להוסיף לנו סדר גודל של 200 מיליון שקל לטובת השירותים החברתיים.

<חנן פריצקי: יש לנו מאבק קשה מאוד, אבל אנחנו מצליחים בסוף לשמור על כל השירותים שלנו ריאליים, לדאוג לכך שכל עלויות השכר, כל עלויות האחזקה יתורגמו אל תוך השירותים החברתיים.

<חנן פריצקי: אנחנו גם מגדילים ומרחיבים את סלי השירותים שאנחנו נותנים.

<חנן פריצקי: עשינו את זה במסגרות לנוער עבריין, עשינו את זה במסגרות לילדים בסיכון.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד, ברשותך, סליחה שאני מתפרץ, משהו שלא ינעם לאוזני חלק מן האנשים.

מאיר כהן: שיסלחו לי אפילו חברי מהמשרד ואנשי משרד האוצר.

מאיר כהן: אחת הבעיות שאנחנו מגלים היא כל שאלת ההפרטה של שירותים חברתיים במדינת ישראל.

מאיר כהן: זאת בעיה.

מאיר כהן: אני לא זוכר שכאשר הייתי מנהל בית-ספר כמעט כל דבר היה מופרט כפי שקורה היום.

מאיר כהן: עם השנים משרד הרווחה בעצם הפריט את השירותים.

מאיר כהן: אגב, זה קיים בכל העולם.

מאיר כהן: אני חושב שדווקא במדינת ישראל היו צריכים להיות הרבה יותר זהירים.

מאיר כהן: ההפרטה הזו גם בנתה כל מיני תעריפים, לעתים ריאליים ולעתים כאלה שיוצרים בעיה.

מאיר כהן: הרזרבות האלה, חלק גדול מן הכסף הוא ממש לתיקון העוולות האלה, ואני שמח שזה נשאר בתוך המשרד.

מאיר כהן: כאשר מסתבר שתעריף מסוים לא מספיק, בין אם זה למשפחות אומנה ובין אם זה – למשל בנושא של שיקום האסירים, של רש"א (הרשות לשיקום האסיר), הפסקנו את ההפרטה של רש"א, החזרנו את רש"א למשרד והעלינו את התעריפים.

יצחק כהן: זאת תוכנית ישנה.

מאיר כהן: לא, זאת לא תוכנית ישנה, אדוני.

מאיר כהן: זאת תוכנית של שנה.

יצחק כהן: היתה תוכנית ורש"א התנגדה.

מאיר כהן: רש"א התנגדה ולמשרד הרווחה היה נוח כך.

מאיר כהן: רש"א חזרה אלינו עם מנכ"ל חדש ועם תקצוב שונה לגמרי, מ-14 מיליון ל-28 מיליון שקל, הכפלנו את התקציב.

אילן גילאון: כל זה לא משנה.

אילן גילאון: התובנה היא שאת הרווחה אי אפשר בכלל, באופן מוחלט, לנהל על-פי גורמים פרטיים משום ששם אתה צריך למקסם רווחים ולצמצם הוצאות.

אילן גילאון: מאיר כהן, אתה יודע, זה נגמר בהתעללות בחסרי ישע.

אילן גילאון: זאת השאלה לגבי כל מיני מוסדות שמנוהלים על-ידי יזמים כלכליים.

מאיר כהן: אני רוצה לספר לך, אתמול נערך דיון במשרדי על כך שלפעמים יש מתווך באמצע.

מאיר כהן: משרד הרווחה החליט שבנושא אומנה הוא בונה סל של 1,150 שקלים בנוסף לקצבה לכל ילד במשפחת אומנה, עבור חוגים וכולי.

מאיר כהן: אמרו למפעילים: אתם תעשו את האיזון בתוך המשפחות.

מאיר כהן: הגיעו המשפחות ואמרו שכולם מקבלים "פלאט".

מאיר כהן: נוח למפעילים לתת לכולם "פלאט" של 1,150 שקלים.

מאיר כהן: אז אחד שמוציא 350 מקבל יותר, ואחד שמוציא 2,000 מקבל פחות.

מאיר כהן: זה משהו מוטרף לגמרי.

מאיר כהן: אנחנו חייבים לתקן את זה מייד.

מאיר כהן: התיקון הגדול שאנחנו עושים, אנחנו בוחנים מחדש את כל התעריפים שהוסכם עליהם.

מאיר כהן: בחלק לא מבוטל מהתעריפים, פרט להתייקרות, מסתבר שיש דברים אחרים.

מאיר כהן: אני לא יודע למה ילד מוגבל שנמצא במשפחה המדינה יכולה להגיד שמגיע לו רק חוג אחד.

מאיר כהן: ואם יש ילד מוכשר שצריך שני חוגים?

מאיר כהן: זאת בדיוק המלחמה שאנחנו עושים ואנחנו מנצלים את הרזרבות האלה.

אילן גילאון: אנחנו הולכים לחקיקה בתחום הזה, שאולי תעזור לך, שהשירות יהיה צמוד, שאפשר יהיה לגרור אותו ממקום למקום בלי התניה.

אילן גילאון: הרי המשפחה ב-90% מן המקרים היא המקום הכי נכון והכי נוח שהמטופל יהיה בתוכה, ולא מוסד, זה ברור.

ניסן סלומינסקי: אתה צודק.

אילן גילאון: אני שמח שגם אתה חושב כך.

<חנן פריצקי: זה, בגדול, תמונת משרד הרווחה ממעוף הציפור.

<חנן פריצקי: השקף הבא מתייחס לתוספות המרכזיות לשנת 2015.

<חנן פריצקי: קיבצנו אותן בשלושה נושאים מרכזיים: טיפול בילדים ונוער בסיכון, טיפול ממוקד במשפחות במצוקה, וטיפול במוגבלים וחוסים במצבי סיכון.

<חנן פריצקי: אלה שלושת הדברים המרכזיים שקיבלו תוספות בשנת 2015.

<חנן פריצקי: בטיפול בילדים ונוער בסיכון יש לנו תוספת של 80 מיליון שקל.

<חנן פריצקי: במסגרת זו יש לנו את חוק האומנה, התוכנית הלאומית.

<חנן פריצקי: אנחנו ממשיכים להרחיב את התוכנית הלאומית ליישובים נוספים, לקבוצות נוספות, לשכונות נוספות.

<חנן פריצקי: גם בדרום תל-אביב יש לנו פרויקט, בהתאם לשאלתה של חברת הכנסת רוזין.

<חנן פריצקי: יש לנו פרויקט לטיפול בפוגעים מינית בפעם הראשונה.

<חנן פריצקי: עד היום התעסקנו יותר בטיפול בנפגעים והשנה נכנסנו גם לטיפול בפוגעים.

מיכל רוזין: הסתיימה המחלוקת?

<חנן פריצקי: הסתיימה המחלוקת.

<חנן פריצקי: אנחנו מטפלים גם בזה.

זהבה גלאון: הסתיימה באיזה מובן, שהם תחת משמורת?

<חנן פריצקי: לאו דווקא.

<חנן פריצקי: פוגעים מינית – עד כה התעסקנו יותר בקורבנות והיום אנחנו מתעסקים גם בפוגעים.

<מירב דדיה מולד: גם ילדים וגם עוברי חוק.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על פוגעים שנמצאים נניח בבתי-כלא או לא?

<חנן פריצקי: לא.

<חנן פריצקי: בקהילה.

<יוסי סילמן: או במסגרות חסות הנוער שלנו.

<מירב דדיה מולד: או שהם מתחת לגיל האחריות הפלילית, ילדים פוגעים.

<מירב דדיה מולד: גם הם מקבלים היום טיפול.

<חנן פריצקי: בנוסף לכך, אנחנו מרחיבים את "הבתים החמים".

<חנן פריצקי: עד היום חלק גדול מ"הבתים החמים" היו לנערות במצוקה.

<חנן פריצקי: איתרנו וזיהינו שמדובר גם על בנים שצריכים "בתים חמים" ואנחנו מתחילים להרחיב את מספר "הבתים החמים" לגבי לטובת הבנים.

<חנן פריצקי: נכנסנו באופן מאוד מאוד מסיבי, בהתאם למדיניות השר, לטיפול ממוקד במשפחות במצוקה.

<חנן פריצקי: פה יש לנו מגוון של תוכניות, שאמורות ביחד ליצור שינוי משמעותי מאוד.

<חנן פריצקי: לקחנו על עצמנו, השנה פיתחנו 4 מרכזי תעסוקה שהולכים להתרחב.

<חנן פריצקי: כשאנחנו מדברים על מרכזי תעסוקה מדובר חד וחלק על אוכלוסייה שהיא בתחום הרווחה.

<חנן פריצקי: אנחנו לא דורכים לא על שירות התעסוקה ולא על משרד הכלכלה.

<חנן פריצקי: אנחנו מדברים על חוסים בעלי מורכבוּת תעסוקתית משמעותית מאוד, שבלי מעטפת של משרד הרווחה לא יצליחו לעולם לצאת, לא ממעגל העוני, לא ממעגל היעדר התעסוקה, לא מהמעגלים שבהם הם נמצאים.

מאיר כהן: יש נקודה שדי נעלמה מעינינו במהלך השנים שחלפו.

מאיר כהן: במקלטים לנשים מוכות, הסתבר מבדיקות שערכנו שאימהות לילדים מתבגרים לא הגיעו למקלט או מיעטו להגיע למקלט כי לא היה איפה לשים את הילדים שלהן.

מאיר כהן: אתן מכירות את זה טוב יותר ממני.

מאיר כהן: אנחנו בונים בבאר-שבע – זו הסנונית הראשונה, שמייד יש הקצאת קרקע ויש כסף לכך – מתחם דירות.

מאיר כהן: בעצם המקלטים לא יהיו מין מקלט שבו הילדים וההורים שוהים אלא מתחם שיהיו בו 6 דירות.

מאיר כהן: לכל אישה שמגיעה יש יחידה פרטית שהיא יכולה לגדל בה את הילדים שלה בני 16, 17 ואפילו לפני גיוס.

מאיר כהן: זאת השקעה גדולה מאוד שלנו, בין 8-10 מיליון שקלים.

מאיר כהן: המקום הבא שבו נעשה את זה הוא חיפה, ויש כבר הקצאת כסף לעשות את זה במגזר הערבי.

מאיר כהן: לצערי אנחנו לא כל-כך מוצאים יישוב ערבי שיהיה מוכן להקים דבר חשוב כזה אצלו.

מאיר כהן: אני מקווה שבסוף יימצא ראש העירייה שירים את הכפפה.

באסל גטאס: לתושבי המקום או אזורי?

<חנן פריצקי: אזורי.

<חנן פריצקי: אנחנו בונים את הכול אזורי.

ניסן סלומינסקי: אני חייב להגיד לך שבקלנסואה מצאתי הרבה אומץ ובטירה יש מקלט יוצא מן הכלל.

ניסן סלומינסקי: יש סימנים חיוביים ראשונים.

<חנן פריצקי: כפי שאמרתי, אנחנו מתעסקים הרבה מאוד עם תעסוקה, אבל תעסוקה למוגבלים, תעסוקה לאוכלוסייה שלא קיבלה מענה עד היום מכיוון שהיא נפלה בין הכיסאות ומשרד הכלכלה ושירות התעסוקה לא יכלו להתמודד איתה.

<חנן פריצקי: רק אנחנו, עם הכלים שאנחנו יכולים לתת, עם מעטפת, מנסים להחזיר אותם לשוק העבודה וגם בעצם להוציא אותם ממעגל העוני.

<חנן פריצקי: השנה הצלחנו, אחרי הרבה מאוד שנים, לקבל סכום של 10 מיליון שקל שאתו אנחנו מתעתדים להקטין את ההשתתפויות של משפחות במצוקה.

<חנן פריצקי: חברת הכנסת זהבה גלאון דיברה קודם על ילדים במעונות יום.

<חנן פריצקי: יש לנו קבוצה של יותר מ-17,000 ילדים שנמצאים במעונות יום כאשר ההשתתפות שלהם גדולה מאוד.

<חנן פריצקי: מדובר על אוכלוסייה קשה מאוד, במצוקה קשה מאוד.

<חנן פריצקי: אנחנו הולכים השנה לראשונה להקטין את ההשתתפות של המשפחות על מנת שיותר ילדים יגיעו לשם וזה יקל מאוד על המשפחות להיכנס למסגרות שלנו ויחבר אותן לשירותי הרווחה.

<חנן פריצקי: הנושא הבא הוא טיפול במוגבלים וחוסים במצבי סיכון.

<חנן פריצקי: דיברו השר והמנכ"ל על חוק האוטיסטים.

<חנן פריצקי: לא ארחיב על זה.

<חנן פריצקי: אנחנו גם עושים מאמץ רב מאוד להמשיך ולבנות מעונות לנוער עובר חוק.

<חנן פריצקי: יש לנו שם מצוקת תורים גדולה מאוד ותור המתנה ארוך מאוד לנוער עבריין, עם חוסר במקומות במעונות נעולים.

<חנן פריצקי: קיבלנו תקציב גם לבינוי וגם למכסות על מנת להכניס אותם למסגרות.

<חנן פריצקי: אנחנו ממשיכים גם לטפל בתורי המתנה.

<חנן פריצקי: אנחנו מקווים מאוד שהשנה גם לגבי מוגבלים נצליח להתמודד עם כל תורי ההמתנה לכל מי שממתין לטיפול כלשהו, גם במסגרות חוץ-ביתיות.

סתיו שפיר: אפשר שאלה קטנה בנושא הזה?

סתיו שפיר: יש תחושה שהמערכות לא מחוברות.

סתיו שפיר: הרי כבר שנתיים לפני שילד עם מוגבלות, עם אוטיזם או עם פיגור, מסיים בית-ספר אפשר לדעת שהוא יהיה צפוי לצאת מבית-הספר ולהיות זקוק או לסוג של תעסוקה או לבית לחיים.

סתיו שפיר: הדברים האלה ניתנים לחיזוי.

<יוסי סילמן: למה את אומרת שיש בעיה?

<יוסי סילמן: אני לא מכיר בעיה.

<יוסי סילמן: אני יודע אולי למה את מתכוונת, לילדים בגיל הרך שמאובחנים עם אוטיזם.

סתיו שפיר: לא, אני מתכוונת לשלבים של המעבר, בגילאים 18-21.

<יוסי סילמן: ממש לא.

<יוסי סילמן: יש לנו תחזיות.

<יוסי סילמן: אנחנו נערכים.

סתיו שפיר: עובדה שהרבה מאוד הורים מגיעים לשלב שהילד – שהוא כבר מבוגר – מגיע לגיל 21-22 והם מתחילים לחפש עבורו את הבית לחיים, עוברים ונודדים בין המקומות הקיימים ולא מצליחים למצוא ואז מתחילים לבנות את הבית בעצמם.

סתיו שפיר: גם פה הקשר בין המשרד לאלו"ט, להורים עצמם, לאפשרות הבחירה שניתנת בכלל להורים לבחור את הסביבה בשביל הילד שלהם הוא קשר רופף ופעמים רבות נראה כאילו המערכת נמצאת בהפתעה.

מאיר כהן: אני רוצה שיקומו אנשי אלו"ט ויגידו שהקשר רופף.

סתיו שפיר: אני אומרת את זה מתוך המשפחות וההורים, לא מתוך הארגונים.

מאיר כהן: אני נפגש עם אנשי אלו"ט בכל שבוע.

סתיו שפיר: מאיר כהן, אין פה טענה לא כלפי המשרד וממש לא כלפי אלו"ט.

סתיו שפיר: אנשים עושים עבודה מצוינת.

סתיו שפיר: ועדיין הרבה מאוד משפחות- - -

<דפנה אזרזר: אנחנו פה והקשר לא רופף.

סתיו שפיר: אני מקבלת פניות רבות ומכירה את הנושא מקרוב.

סתיו שפיר: הרבה מאוד משפחות נותרות ללא מענה.

סתיו שפיר: אני שואלת איך עובד הקשר.

מאיר כהן: גם חוק- - - וגם חוק הרווחה נותנים לזה מענה.

<דפנה אזרזר: נכון שבפועל אין מספיק מוסדות לילדים בגיל הזה.

<דפנה אזרזר: הורים מתחילים לחפש פתרונות כשהילד מגיע לגיל 21.

סתיו שפיר: ולגייס בעצמם מיליוני שקלים כדי לבנות בתים לחיים.

סתיו שפיר: כשהילד מגיע לגילאים האלה הורים מתחילים לגייס בעצמם מיליוני שקלים כדי לבנות בעצמם מעונות.

מאיר כהן: יש לי המון מה להגיד על זה, אבל לא בפורום הזה.

ניסן סלומינסקי: תרשמו את זה כשאלה.

אילן גילאון: אני רוצה לשאול אותך שאלה מספרית.

אילן גילאון: יש לי אי-הבנה פה.

אילן גילאון: הוא עונה על זה ממילא, עכשיו הוא מדבר על זה.

אילן גילאון: אני מוצא כאן קיצוץ של יותר מ-50% בשירות לילד ולנוער.

אילן גילאון: איך זה מתיישב עם מה שאתה אומר?

סתיו שפיר: אני מכירה את הנושא מאוד מקרוב.

שמעון סולומון: לא שאין בעיה, יש פה כל מיני בעיות.

סתיו שפיר: יש בעיה.

סתיו שפיר: זה לא נאמר מתוך מתקפה.

סתיו שפיר: אל תיבהלו מכל מה שאני שואלת.

בועז טופורובסקי: שום תשובה לא מקובלת עליך.

בועז טופורובסקי: את חושבת שרק את צודקת.

בועז טופורובסקי: זה לא מקובל עליך.

אילן גילאון: זה לא ויכוח.

אילן גילאון: זה שאלת אינפורמציה.

בועז טופורובסקי: היא לא מקבלת שום תשובה שלא מתאימה לְמה שהיא רוצה.

בועז טופורובסקי: די, נגמר.

באסל גטאס: ליש עתיד יש סף סבלנות נמוך לביקורת.

באסל גטאס: כנראה עם התקרבות הבחירות הסף הזה יורד עוד יותר.

בועז טופורובסקי: כל עוד יש- - -

באסל גטאס: תירגע.

בועז טופורובסקי: תירגע אתה.

באסל גטאס: מי אתה?

באסל גטאס: תירגע.

באסל גטאס: תדבר בצניעות, בכבוד.

בועז טופורובסקי: תדבר אתה בצניעות.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, חנן פריצקי ימשיך הלאה ואחר-כך יהיו שאלות.

<חנן פריצקי: כפי שאמרתי, אנחנו מטפלים גם בתורי המתנה.

<חנן פריצקי: יש גם תשובות לכל נושא.

אילן גילאון: אבל מה עם 20 מיליון שקלים?

<חנן פריצקי: אני מבטיח שבעוד שנייה תקבל תשובה.

<חנן פריצקי: אם לא, אענה בשמחה.

<חנן פריצקי: אמרתי, אנחנו מטפלים גם בתורי המתנה.

<חנן פריצקי: אנחנו מקווים מאוד לסיים עם זה.

<חנן פריצקי: יש לנו צוואר בקבוק בבנייה של מעונות נעולים לנוער עבריין, זו הבעיה המרכזית שיש לנו.

<חנן פריצקי: קיבלנו עכשיו תקציב גדול מאוד לטובת בנייה של מעונות ואנחנו מקווים מאוד שזה יסגור את צוואר הבקבוק.

<חנן פריצקי: הדבר האחרון שאציג, ואולי כך גם אתן תשובה לחבר הכנסת גילאון, אנחנו מדברים על חלוקה תקציבית לשנים 2014 ו-2015 בהתאם לשירותים.

<חנן פריצקי: אתם רואים ששירותים לאנשים עם מוגבלויות מהווים סדר גודל של יותר מ-2 מיליארד שקל, אחריהם שירותים לילד ונוער עם 1.3 מיליארד שקל.

<חנן פריצקי: יש לנו כוח אדם ברשויות המקומיות, שדיברנו עליו: משפחות – 141 מיליוני שקלים; זקנים – 205 מיליוני שקלים.

<חנן פריצקי: השקף הבא, לגבי 2015, מראה את אותו שקף בדיוק באותה חלוקה.

<חנן פריצקי: בכל התחומים יש עלייה.

באסל גטאס: הסברת את ההבדל בין נטו וברוטו?

<חנן פריצקי: הסברתי בהתחלה ואני מוכן לחזור על זה.

באסל גטאס: איפה המיליארד הנוסף?

<חנן פריצקי: זה הכנסה מהרשויות המקומיות והמאצ'ינג והכנסה ממשפחות.

<יוסי סילמן: אילן גילאון, אתה רואה שיש הרחבה גם בילד ונוער.

<חנן פריצקי: ילד ונוער, ולצורך העניין, ילדים ונוער בסיכון- - -

אילן גילאון: זה מופיע בספר התקציב.

אילן גילאון: אני לא יודע.

אילן גילאון: אמרו לי שיש קיצוץ של 20 מיליון שקל ברשות לחסות הנוער.

<חנן פריצקי: לא יכול להיות.

<חנן פריצקי: יש שם גידול משמעותי מאוד.

<חנן פריצקי: אנחנו נבדוק.

<חנן פריצקי: אבל לגבי ילדים ונוער בסיכון באופן כללי, התקציב ב-2014- - -

<קריאה: אין שם קיצוץ.

<חנן פריצקי: אבדוק את זה מייד כשאסיים לדבר.

<חנן פריצקי: אנחנו מדברים על ילדים ונוער בסיכון, שם התקציב עלה מ-1.3 מיליארד שקל ל-1.4 מיליארד שקל בשנת 2015.

<חנן פריצקי: אנחנו מדברים על גידול בכל התחומים, בכל השירותים.

<חנן פריצקי: מן הבחינה הזאת אני חושב שתקציב 2015 מהווה בשורה יפה מאוד לשירותי הרווחה.

<חנן פריצקי: כמובן תמיד אפשר לתת יותר, תמיד אפשר לעשות יותר.

<חנן פריצקי: אני חושב שבנסיבות הנוכחיות יש לנו תוספות יפות מאוד ואנחנו מקווים ששנת 2015 תהיה רק פתיח להמשך גידול בשירותי הרווחה.

<חנן פריצקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: ניתן עכשיו רשות דיבור לחברי הכנסת אבל שלא כמנהגי, שאני בדרך כלל משתדל לא לדבר, בטח לא ראשון, אני רוצה לפתוח ולומר שאם היה יושב כאן לימיני שר הביטחון אני חושב שהחדר היה מלא במצלמות ובטלוויזיה.

ניסן סלומינסקי: כרגע זה "בסך הכול" שר הרווחה.

ניסן סלומינסקי: הוא לא מעניין אף אחד, אין כאן שום תקשורת, אין כאן שום דבר.

ניסן סלומינסקי: כשמדברים מי יהיה שר הביטחון, נניח, כולם רוצים לשמוע, שאפילו אולי אין להם קשר, אבל כשמדובר בשר הרווחה אף אחד לא בא.

אילן גילאון: באת "לבאס" אותו עכשיו?...

יצחק כהן: אין פה חברי כנסת מהליכוד ומהבית היהודי.

ניסן סלומינסקי: תנו לי שתי דקות להגיד מה אני מרגיש.

ניסן סלומינסקי: כשמחפשים שר ביטחון כל אחד קופץ על זה רק שיראו אותו.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להגיד לכם, כפי שאנחנו מבינים שבלי ביטחון לא תהיה מדינת ישראל, בדיוק באותה מידה בלי רווחה לא תהיה מדינת ישראל.

ניסן סלומינסקי: על זה אנחנו צריכים להילחם.

מיכל רוזין: הפוך, דרך אגב.

ניסן סלומינסקי: לכן אני מתבייש בזה – כולל אנחנו, אני מכניס גם את עצמי – שאנחנו נלחמים ויש תקציבים לפה ובאמת צריך ביטחון, כל אחד אומר שצריך ביטחון.

ניסן סלומינסקי: למה לא אומרים באופן כל-כך ברור שצריך רווחה?

ניסן סלומינסקי: זו נקודה אחת שבאמת כואבת לי.

מאיר כהן: תלמד, עניים לא מעניינים אף אחד בשום מקום.

מיכל רוזין: הם מעניינים אותנו.

מיכל רוזין: זה לא נכון.

באסל גטאס: אין להם לובי, ובפרט לא לעניים ערבים.

ניסן סלומינסקי: ביהדות זה לא כך.

מיכל רוזין: יש ממשלות שזה עניין אותן מאוד.

מאיר כהן: זה כך גם באירופה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, ביהדות אתה יודע שזה לא כך.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, הנושא הזה בוער בעצמותי.

ניסן סלומינסקי: השר גם יודע, אנחנו נפגשים ודנים על כמה דברים שקשורים לזה, כי באמת הדברים האלה בנפשנו.

זהבה גלאון: זה מעניין, לגבי אילו נושאים אתם נפגשים?

ניסן סלומינסקי: מייד אגיד.

ניסן סלומינסקי: נושא אחד, לדוגמה, הוא המכון לחקר העוני.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עובדים.

ניסן סלומינסקי: לא תמיד יודעים בדיוק מה הסיבות שאדם נכנס לעוני.

ניסן סלומינסקי: יותר מזה, לא תמיד אנחנו בטוחים שמה שנעשה באמת מוציא אנשים מן העוני.

ניסן סלומינסקי: פעמים רבות עושים דברים – לפחות אני מעורב עכשיו, עוזר להקים מכון לחקר העוני.

ניסן סלומינסקי: דיברתי על זה עם השר.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שיהיה שיתוף פעולה.

ניסן סלומינסקי: לנסות לאתר את הדברים האלה ולפתח איזו מתודה שגם ילמדו אותה עובדים סוציאליים וכל האחרים, כדי שתהיה תורה מוכחת ושלא כל אחד יפעל לחוד.

ניסן סלומינסקי: זו דוגמה אחת.

ניסן סלומינסקי: דוגמה שנייה, אני מעורב גם בפרויקט "נושמים לרווחה", השר יכול להעיד על זה אפילו, בפרטי הפרטים של הדברים.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה פרויקט אדיר.

ניסן סלומינסקי: באמת כל הכבוד למשרד ולשר שהרים את זה, 100 מיליון שקל, תוספת של עוד 5,000 משפחות בפריסה.

ניסן סלומינסקי: זה דבר ממש מדהים.

ניסן סלומינסקי: דבר שלישי, יש גופים רבים שעוסקים בדברים האלה, גופים פרטיים.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע, אני גם קשור מאוד לכמה גופים שעוסקים בזה באמת.

ניסן סלומינסקי: צריך אולי למצוא דרך ליצור איזה קשר וגשר בין הגופים האלה וביניכם.

ניסן סלומינסקי: פעמים רבות בשכונה אחת יכולים לעבוד כמה גופים בנפרד.

ניסן סלומינסקי: בקיצור, צריך למצוא את הגשר ואת הקשר הזה שיכול לעזור.

ניסן סלומינסקי: מצד אחד, יש עמותות שעוסקות בזה ויש כאן יהודים טובים שמוכנים להשקיע הרבה מאוד כסף, ומשקיעים בנושא הזה בלי לבקש שום דבר, בלי שאפילו יודעים עליהם.

ניסן סלומינסקי: צריך למצוא את הגשר ואת הקשר בין הדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: דבר חשוב נוסף, יש משפחות שהדרך להוציא אותן מהעוני היא רק להיכנס אליהן, לשבת איתן ולהראות להן איך לנהל את התקציב שלהן נכון ואז הן יוצאות מן העוני.

ניסן סלומינסקי: מה ש"פעמונים" עושה לדוגמה ואולי גם אחרים.

יצחק כהן: חינוך פיננסי.

יצחק כהן: הממשלה הזאת קיצצה את התוכנית.

ניסן סלומינסקי: גם הדברים האלה, ויש.

ניסן סלומינסקי: יש עמותות שעושות את זה, ואפשר לעשות.

יצחק כהן: המדינה צריכה לעשות את זה, בדיוק את הדברים שאתה מדבר עליהם, אבל הממשלה קיצצה את התקציב.

ניסן סלומינסקי: אני אומר מה קיים.

ניסן סלומינסקי: לכן אני פונה אליהם.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף, דובר על ההתנגשות.

ניסן סלומינסקי: גם הרמב"ם אומר שיש 8 דרגות בצדקה, כאשר הדרגה הגבוהה ביותר היא למצוא לאיש תעסוקה.

ניסן סלומינסקי: פה יש משרד אחד שעוסק ב-3 או 4 מהדרגות של העוני ופתאום משרד אחר אמור לעסוק בהמשך.

ניסן סלומינסקי: צריך להיות קשר הרבה יותר הדוק, כפי שאתה אמרת, בין הטיפול ובין הסיום שלו – למצוא תעסוקה, כי אחרת אתה יכול לטפל ולטפל, כל החיים לטפל, אבל אתה לא רוצה בכך, אתה רוצה להוציא את האיש מהעוני ולתת לו כלים.

ניסן סלומינסקי: דיברנו גם על הרשות לשיקום האסיר, על אסירים ערבים שמשתחררים.

ניסן סלומינסקי: יש כאן תוכניות שבאמת צריך להשקיע בהן הרבה יותר ממה שמתוקצב פה.

ניסן סלומינסקי: הנושא הזה הוא גם באחריות שלנו ואפשר לעזור להם.

ניסן סלומינסקי: אם הם חוזרים למקום מגוריהם בלי לעבור שיקום הם ימצאו את עצמם לאחר תקופה מסוימת שוב בבתי-הסוהר.

ניסן סלומינסקי: וכמובן אתם יודעים, אסור אף פעם לעסוק רק בחלק הפיזי.

ניסן סלומינסקי: בסך הכול משפחה כזאת, מעבר לכך שהיא בעוני, היא נמצאת פעמים רבות מבחינה נפשית ממוטטת.

ניסן סלומינסקי: היא לא רואה תקווה, היא לא רואה אור, אין לה אמונה שאפשר לצאת מהמצוקה.

ניסן סלומינסקי: צריך לבנות את הנשמה, את הדבר הזה, שחשוב לאין ערוך.

ניסן סלומינסקי: ברגע שאתה בונה את זה, אחר-כך הדברים האחרים הרבה יותר קלים.

ניסן סלומינסקי: ונקודה אחרונה, ניקח לדוגמה את עיר גנים.

ניסן סלומינסקי: יש שם משפחות במצוקה אבל אתה לא יכול לטפל, כי הוא מקבל חוג אחד ומאותו רגע הוא לא יכול להיכנס לשום תוכנית.

ניסן סלומינסקי: לפעמים אתה לא מצליח להבין את ההיגיון.

ניסן סלומינסקי: בסך הכול יש כל-כך הרבה דברים.

ניסן סלומינסקי: רציתי רק להגיד יישר כוח עצום.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע שמבחינתי יושב פה הרבה יותר מאשר שר הביטחון.

ניסן סלומינסקי: רק צריך להרים את הנושא הזה, וחבל שהמדינה מתקצבת את זה בצמצום.

ניסן סלומינסקי: כל התקציב כאן הוא כמו התוספת הרגעית שיש למשרד הביטחון.

באסל גטאס: לא צריך ללכת למלחמות.

באסל גטאס: צריך לעשות שלום.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זהבה גלאון: היום הוא יום קשה אחרי הפיגוע בהר נוף בירושלים.

זהבה גלאון: אנחנו עוסקים בנושא שיכניס עוד משפחות כנראה למעגל המצוקה.

<רות פרמינגר: לא כנראה.

<רות פרמינגר: בטוח.

<רות פרמינגר: זה כבר ידוע.

זהבה גלאון: בטוח, בדיוק.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות לכם על הסקירה המקיפה והמעניינת.

זהבה גלאון: מדברים כאן על העוני.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אתה דיברת על כל מיני אספקטים.

זהבה גלאון: הנתון שהתפרסם לאחרונה בדוח יוניס"ף, ש-35% מהילדים הישראלים חיים בעוני, אני חושבת שהיה מצריך להגדיר את המצב כמצב חירום לאומי.

יצחק כהן: ועדת חקירה ממלכתית.

זהבה גלאון: אין הגדרה לחירום לאומי יותר מההגדרה הזאת – 35% מהילדים.

זהבה גלאון: לכן אני מוטרדת מאוד מהעובדה שמסקנות ועדת אלאלוף, אמנם השר אמר שתהיה ישיבה נפרדת לגבי ועדת האלאלוף, מאין יילקח הכסף, אבל אנחנו עברנו על החוברת של תקציב משרד הרווחה – אין בחוברת התייחסות קונקרטית ליישום מסקנות ועדת אלאלוף במסגרת תקציב המשרד.

זהבה גלאון: אין התייחסות מתי תיושם ההתייחסות הבודדה שקיימת.

זהבה גלאון: יש התייחסות, ציטטתי, יש אזכור של "קידום תוכניות ממוקדות למיצוי זכויות, שיקום תעסוקתי וליווי כלכלי עבור אוכלוסיות רווחה".

זהבה גלאון: בדברי ההסבר כתוב שלעניין הזה מוקצים 120 מיליון שקלים.

זהבה גלאון: אין גידול בגובה הקצבאות או בתקציב שלהן.

זהבה גלאון: זה מאוד-מאוד מטריד אותי.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על עוני.

זהבה גלאון: אני הולכת לשאול תיכף כמה שאלות.

זהבה גלאון: אני רוצה להבהיר מראש, אני מאוד מתרשמת מהסקירה שנתתם.

זהבה גלאון: לא מעצם הסקירה אלא מהעבודה שנעשית.

זהבה גלאון: הלוואי והיה יותר כסף לעשות יותר, ויש כל-כך הרבה בעיות.

זהבה גלאון: אבל אני מוטרדת כי בכל כמה זמן השר וגורמים במשרדו מכנסים מסיבות עיתונאים, מצהירים על כל מיני רפורמות חשובות, כל פעם אני מתרשמת, אבל אחר-כך כשמסתכלים על החוברת של תקציב משרד הרווחה הרפורמות האלה לא רק שלא מתוקצבות אלא הן לא יוצאות לפועל.

<יוסי סילמן: את יכולה להציג דוגמה?

זהבה גלאון: כן, עכשיו אני הולכת לדבר על זה.

זהבה גלאון: באתי מוכנה.

זהבה גלאון: אני חוזרת ומדגישה, לא רק מסקנות ועדת אלאלוף מוסמסו בצורה כזאת אלא גם שורה של כל מיני הצהרות אחרות לא יצאו לפועל.

זהבה גלאון: אתן כמה דוגמאות, אדוני המנכ"ל.

זהבה גלאון: לפני חצי שנה שר הרווחה ושר האוצר כינסו מסיבת עיתונאים חגיגית, אני חייבת להגיד, ומרגשת והבטיחו להגדיל את הסיוע לאימהות החד-הוריות.

זהבה גלאון: בין ההבטחות היתה בין היתר הגדלת התקרה לקבלת מענק יציאה לעבודה, תוכנית הכשרה מקצועית, הגדלת ההנחה במעונות היום.

זהבה גלאון: התוכנית הזאת לא מופיעה בתקציב, אלא אם כן אני לא יודעת לקרוא.

מאיר כהן: היא לא כאן?

מאיר כהן: היא במשרד הכלכלה, היא במס הכנסה, היא בביטוח הלאומי.

זהבה גלאון: בסדר.

<יוסי סילמן: צריך לזכור רק, יש לעשות הפרדה.

<יוסי סילמן: מי שאחראי על התקציבים בפועל זה הביטוח הלאומי.

<יוסי סילמן: אנחנו אחראים על השירותים.

<יוסי סילמן: גם אצלנו מופיע למשל מה שאמר חנן פריצקי, 10 מיליון שקל, כי אנחנו הולכים להקל על משפחות חד-הוריות כאשר יש בהן קטינים בסיכון, אנחנו הולכים להוריד דרמטית את השתתפות ההורים, וזה דרמה.

<יוסי סילמן: מעבר לזה, כל מה שקשור לתקציב ישירות זה הביטוח הלאומי.

באסל גטאס: מה זה עם הגדלת קצבה, השלמת הכנסה וזקנה?

מיכל רוזין: לכן שאלתי כשהוא דיבר על התקציב מה תקציב הביטוח הלאומי.

מיכל רוזין: אי אפשר להסתכל על זה לבד.

<יוסי סילמן: זה לא קשור לביטוח הלאומי.

<יוסי סילמן: הביטוח הלאומי הוא תקציב נפרד.

מאיר כהן: בחודש שעבר מסעיף משרד הרווחה עברו 320 מיליון שקלים לסעיף הביטוח הלאומי, בשיח עם משרד האוצר, להעלאת קצבאות הקשישים.

מאיר כהן: זה לא נמצא בתוך הסעיף הזה.

מאיר כהן: אנחנו אמנם תחת מטרייה אחת אבל אלה שני סעיפים שונים.

מאיר כהן: הבאת דוגמה לא טובה.

זהבה גלאון: אני ממשיכה לשאול ואתם תענו תשובות.

מיכל רוזין: אני מתנצלת שאני צריכה לעזוב.

זהבה גלאון: היו למשל עוד כמה הצהרות:

זהבה גלאון: הגדלת מענקי עבודה מועדפת למי שיעבוד זמן ארוך.

אילן גילאון: זה לא אישי אבל אני צריך לעזוב.

אילן גילאון: אנחנו מנהלים ישיבה.

אילן גילאון: סליחה.

אילן גילאון: תהיה חזק, מאיר כהן.

<חנן פריצקי: רק מילה, תוך כדי שאתה יוצא.

<חנן פריצקי: בדקתי את השאלה שלך לגבי חסות הנוער.

<חנן פריצקי: מדובר בשני סעיפים של חסות הנוער.

<חנן פריצקי: פשוט היתה העברה מתקנה אחת לתקנה שנייה כי הגדלנו את המעונות הנעולים על חשבון אחרים, ושניהם ביחד עולים.

אילן גילאון: חבר'ה, אנחנו רוצים להבין.

אילן גילאון: למה כל פעם אתם מכפילים ברגליים, מחלקים בשתיים.

אילן גילאון: ישראלים, דברו פשוט.

<חנן פריצקי: בסך הכול יש תוספת.

זהבה גלאון: אדוני, היו הצהרות לגבי הגדלת מענקי עבודה מועדפת למי שיעבוד זמן ארוך יותר.

מאיר כהן: לצערי הרב משרד האוצר, אני אומר את זה כאן, לא קיבל את המלצתי.

זהבה גלאון: הקמת קרן ייעודית לטיפול בעוני מכספי קצבאות הילדים שקוצצו בתקציב הקודם והפעלת תוכנית לביטחון תזונתי.

זהבה גלאון: או שהם לא יושמו או שיושמו באופן חלקי.

מאיר כהן: כולם יושמו באופן מלא.

<יוסי סילמן: נוספו לנו 70,000 ילדים למפעלי הזנה.

מאיר כהן: הכול שקוף.

מאיר כהן: אני סותר את דבריך.

מאיר כהן: אגב, היתה מסיבת עיתונאים אחת.

מאיר כהן: לא היה דבר אחד שלא הוצאנו לפועל.

מאיר כהן: 230 מיליון שקלים לביטחון תזונתי בבסיס התקציב.

מאיר כהן: מה שנותר זה 60 מיליון שקלים לעמותות.

מאיר כהן: 30 מיליון שקלים יצאו לעמותות לפני שבועיים.

מאיר כהן: ביום שני הזה 30 מיליון השקלים הנותרים לצערי – ואני אומר את זה כאן ואנשי משרד המשפטים לא נמצאים כאן – משרד המשפטים מחודש ינואר ועד חודש נובמבר לקח לו בכדי לקבל את ההצעה שלנו למבחני התמיכות.

מאיר כהן: היה לי עימות קשה מאוד עם אנשי משרד המשפטים, שהגיע לטונים גבוהים, כי אמרתי, אחרי שהשגנו את הכסף אי אפשר שלוקח 11 חודשים בכדי להחליט על אופי התמיכות.

מאיר כהן: גם אחרי שישבנו אצל היועץ המשפטי לממשלה והכריע היועץ המשפטי לממשלה, אמרו אנשיו: לא, עם כל הכבוד שהכרעת אנחנו יורדים לפרטי פרטים.

מאיר כהן: רק ביום שני שעבר הצלחנו לשחרר כסף שהיה אמור להיות מיועד להאכיל אנשים רעבים.

מאיר כהן: שנה שלמה הוא המתין במסדרונות הכנסת, במשרד המשפטים וגם במשרד הרווחה, כי לא הגיעו לתמימות-דעים.

מאיר כהן: בסופו של דבר העמותות הגדולות, שאני תמכתי שהן יעשו פריסה ארצית – לא הסכים משרד המשפטים.

זהבה גלאון: אם אתה מדבר על הביטחון התזונתי, אם נגעת בזה, אולי תוכל לפרט מה היה הניצול בשטח או החלוקה בפועל של 230 מיליון השקלים שהיו אמורים להיות מחולקים.

מאיר כהן: 120 מיליון שקלים למשרד החינוך, תוספת של 72,000 ילדים למעגל התזונה.

<יוסי סילמן: ביצוע מלא.

מאיר כהן: מתוכם אחוז גבוה מאוד – אני מוכן לבדוק אותו ולהגיד מהנתונים שאקבל – במגזר הבדואי ובמגזר הערבי.

מאיר כהן: עוד 60 מיליון שקלים שהולכים להקמת מועדונים מאושרים לקשישים, לחלק של התזונה, של ארוחת בוקר וארוחת ערב.

מאיר כהן: 162 מועדונים כאלה ברחבי הארץ.

מאיר כהן: כל המפעלים המוגנים של משרד הרווחה, כולם בלי יוצא מן הכלל: "המשקם" וכולם, 10,000 אנשים מקבלים ארוחת צהרים חמה בכל יום, לאחר שמעולם לא קיבלו.

מאיר כהן: הם מקבלים ארוחת צהרים לאורך זמן.

מאיר כהן: זה בבסיס התקציב.

זהבה גלאון: ה-230 מיליון שקל בבסיס התקציב?

מאיר כהן: בוודאי.

זהבה גלאון: גם ב-2015?

מאיר כהן: ב-2015 זה נמצא בבסיס התקציב.

מאיר כהן: אני רוצה להגדיל את הסכום.

מאיר כהן: אני מחכה עוד לרזרבות.

מאיר כהן: אלה דברים שברגע ששמנו אותם לא חוזרים אחורה.

מאיר כהן: אין דבר כזה.

מאיר כהן: אי אפשר להגיד למישהו ב"המשקם": שנה שלמה קיבלת ארוחת צהרים חמה ולא תקבל יותר.

זהבה גלאון: לא סיימתי.

זהבה גלאון: הוא עונה יותר מאשר אני שואלת, שזה בסדר, אני מבסוטית מהתשובות.

זהבה גלאון: לא סיימתי.

זהבה גלאון: אמרת שאתה מקצה זמן.

זהבה גלאון: המשרד נתן פה פרזנטציה מקיפה, וטוב שכך.

זהבה גלאון: יש לי עוד שאלה וחצי פחות או יותר ואני שמחה לקבל תשובות, אז תן לנו לשאול שאלות.

זהבה גלאון: לקראת הקיצוץ בקצבאות הילדים בתקציב הקודם הובטח להעביר את הקיצוץ לקרן לטיפול בעוני.

זהבה גלאון: אני רוצה לשאול כמה שאלות.

זהבה גלאון: האם הוקמה הקרן?

זהבה גלאון: מה התקציב שלה?

זהבה גלאון: השר כהן אמר שלפיד הבטיח להגדיל את תקציב הרווחה ב-2.5 מיליארד שקלים בשנים הקרובות, זאת היתה הבטחה שניתנה בנובמבר 2013.

זהבה גלאון: מה קורה בפועל?

זהבה גלאון: וגם אם תוכל להתייחס, וזו השאלה האחרונה, לְמה שבו פתחתי, למסקנות ועדת אלאלוף.

זהבה גלאון: אמנם אמרת בפתח הדברים שלך שאתה תקיים ישיבה נפרדת, אבל איפה מתוקצב הכסף ליישום מסקנות ועדת אלאלוף?

זהבה גלאון: מה הולך להיות עם זה?

זהבה גלאון: זה מה שאשאל בינתיים.

יצחק כהן: זה איגום משאבים קיים.

מיכל רוזין: חלק מהדברים כבר נאמרו.

מיכל רוזין: אני מצטרפת כמובן לזהבה גלאון.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד משהו קצת יותר כללי.

מיכל רוזין: אני חושבת שזה אולי אחת הבעיות של המשרד, ובכלל.

מיכל רוזין: כאשר התחילה הקדנציה של הממשלה הזאת, אם היתה נקודת אור אחת היא שאמרנו: משרד האוצר והמשרדים החברתיים הולכים לאנשים שאולי ידברו אחד עם השני, שיעשו שיתוף פעולה.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש פה בעיה אינהרנטית בתפיסה של המשרד, שכל אחד מסתכל על החלק הקטן שלו, עם הפנס שלו על הדברים שבאחריותו.

מיכל רוזין: לפעמים יש כפל קצבאות או כפל טיפול ולפעמים ההיפך, כלומר אוכלוסיות נופלות בין משרדים מכיוון שהן מקבלות רק פה או רק פה או אין שיתוף פעולה.

מיכל רוזין: אני חושבת שאחד הדברים, גם לפי כל מדדי ה-OECD הפערים שלנו, העוני, עוני של ילדים, כפי שזהבה גלאון הגדירה, הוא מהגבוהים ב-OECD, במצב הגרוע ביותר.

מיכל רוזין: אי אפשר לנתק, אי אפשר לדבר רק על תקציב רווחה ומה אנחנו נותנים כבר למי שמגיע לעוני ולמי שמגיע למקומות האלה.

מיכל רוזין: אנחנו צריכים לדבר גם על איך אנחנו בכלל מגיעים למקום הזה.

מיכל רוזין: כאשר מדובר על זה שתשלומי העברה מקוצצים והם הנמוכים ביותר בתוך ה-OECD אז אי אפשר לדבר על תקציב משרד הרווחה בלי להתייחס לקצבאות ביטוח לאומי, במיוחד שזה תחת משרד הרווחה.

מיכל רוזין: זה קצת ניתוק של דברים.

מיכל רוזין: זה כמו לדבר על חולי נפש בקהילה ולומר: הרי הם בסל שיקום ויש להם דיור מוגן ויש להם את התקציבים שלהם, זה לא אצלנו, אבל רק במצבי מלחמה וסכנה פתאום נראה אותם.

מיכל רוזין: חוסר הראייה של המערכת את הכלל – אתה יודע, קורה פעמים רבות שפה בוועדות אנחנו יושבים, גם אני יושבת-ראש ועדה, ופתאום משרדים מתחילים לדבר בכלל אחד עם השני.

מיכל רוזין: הם אומרים: אה, בואו באמת ניפגש ונדבר.

מיכל רוזין: זה קורה כמעט בכל יום בכל ועדה.

מיכל רוזין: אז בוודאי ובוודאי משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד הבריאות והביטוח הלאומי.

מיכל רוזין: התחושה היא שכל אחד עובד עם התקציב שלו.

<יוסי סילמן: אני אומר לך שזה לא המצב.

ניסן סלומינסקי: תרשום את השאלות ותענה בסוף.

מיכל רוזין: אני יכולה גם לפרט.

מיכל רוזין: אני לא רוצה לגזול הרבה זמן.

מיכל רוזין: גם פירטתי אתמול לשר דוגמה ספציפית שהוא הבטיח לטפל בה עכשיו.

מיכל רוזין: יש דוגמאות כאלה, שכאשר אתה לוקח – ואני יודעת שגם לגבי האוטיסטים הקמתם ועדה ואתם עושים בעניין הזה שינוי מחשבתי.

מאיר כהן: בשבוע הבא הצעת החוק תוגש.

מיכל רוזין: אני נותנת את זה כדוגמה נכונה.

מיכל רוזין: אני חושבת שצריך לעשות שידוד מערכות.

מיכל רוזין: לא מספיק שאתם תבואו ותגידו: בסדר, לי יש תקציב כזה, 230 מיליון שקל, לביטחון תזונתי ויש לי זה ויש לי זה.

מיכל רוזין: אי אפשר.

מיכל רוזין: חייבים לשבת כל המשרדים החברתיים ולעשות תוכנית אחת מתכללת.

מיכל רוזין: כל עוד לא נעשה את התוכנית הזאת אז אלה יגידו: לא נגדיל קצבאות זקנה, ואלה יגידו: לא נגדיל את הקצבאות לנכים.

מיכל רוזין: לכל אחד יש רק את התחום שלו ו"זה לא התפקיד שלי", אבל אתה תיתן לנכים השלמות והשלמות ועובדים סוציאליים אך הם ירדו מתחת לקו העוני כי הביטוח הלאומי לא מגדיל את הקצבאות שלהם, וכדומה וכדומה.

מיכל רוזין: אי אפשר לעשות את הניתוקים האלה.

מיכל רוזין: כאשר אנחנו יושבים ודנים נקודתית רק בנושא של תקציב הרווחה בלי להסתכל על שאר הדברים אני חושבת שאתם עושים חטא לעצמכם ולחברה כולה.

באסל גטאס: רבותי, כבוד השר והצוות שלו.

באסל גטאס: אני מצטרף לחברים בתודה על ההצגה היפה והמעניינת.

באסל גטאס: אני רוצה להתמקד בכמה נושאים, כמובן, מטבע הדברים, הקשורים לחברה הערבית, גם בגלל שהמשרד שלך הוא המשרד הכי חשוב מבחינת המגזר, אם כי רוב המשפחות הערביות נמצאות מתחת לקו העוני ויש לנו בעיות חברתיות מכאן ועד הודעה חדשה, וגם בגלל אחריות המשרד שלך על הביטוח הלאומי.

באסל גטאס: אני רוצה להגיד שבשנה שעברה ובשנה הזו – ופה גם להוסיף אולי תודה לעמי צדיק ולמרכז המחקר והמידע של הכנסת – הזמנתי שני דוחות ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

באסל גטאס: אחד עוד לא נחשף, אחשוף אותו עכשיו בפניך, ואחד שכבר ערכנו עליו ימי עיון: השוואות תקציביות בתוך המשרדים, כמה מהתקציבים שהם בבסיס התקציב מושקעים או מופנים לאזרחים הערבים.

באסל גטאס: אתן לך את הדף הקשור למשרד שלך ואקרא ממנו כמה מספרים.

מאיר כהן: מאיזו שנה זה?

באסל גטאס: מ-2012-2013.

מיכל רוזין: דוח חדש.

מיכל רוזין: הוא מדבר על 2012-2013.

באסל גטאס: כן, הוא יצא בקיץ, בחודש יולי.

באסל גטאס: בתקציב הכללי, מתוך התקציב הארצי המקורי הופנה לרשויות המקומיות הערביות 12% ב-2012 ו-12.3% ב-2013.

באסל גטאס: זה נראה סביר.

באסל גטאס: אני אומר לך, בהשוואה למשרד הבינוי אתה "עשר", כי שם מוקצה 1.5%-2%.

מיכל רוזין: גם זה היה צריך להיות תחתיכם.

מיכל רוזין: דיור ציבורי היה צריך להיות תחתיכם ולא תחת משרד הבינוי.

באסל גטאס: אבל מבחינת הצרכים לא צריך להשוות לשיעור שלנו באוכלוסייה לדעתי.

באסל גטאס: סך כל התקציבים – באופן כללי אני מדבר, וזה אתגר שאני מעביר אליך כי צריך באמת לעבוד על זה – שמופנים לצרכים של החברה הערבית צריכים להיות הרבה יותר מ-12%.

באסל גטאס: גם בתקציב התקנה בנוגע לתוכניות פיתוח במגזר הדרוזי והצ'רקסי, שם לבד יש תקנה על סך 8 מיליון שקל ב-2012, שירדה ל-2.4 מיליון בשנת 2013, כ-70% ירידה, יש שיעור ביצוע כמעט מלא.

מאיר כהן: זה תוכנית בינוי ממשלתית.

באסל גטאס: תקנה בנושא תוכנית פיתוח למגזר הדרוזי והצ'רקסי בתוך משרד הרווחה.

באסל גטאס: מה שמדהים, אני מפנה את תשומת לבך ולב כל הצוות לתקציב העמותות או לתקציב התמיכות.

באסל גטאס: בתקציב התמיכות המשרד שלך נתן בשנת 2012 כמעט 82 מיליון שקל, ב-2013 ניתנו 40 מיליון שקל.

באסל גטאס: זו ירידה דרסטית, אני לא יודע למה.

מאיר כהן: אסביר לך.

מאיר כהן: חבר כנסת גפני, אתה רוצה להסביר?

משה גפני: בקדנציה הקודמת אני הסברתי.

משה גפני: בקדנציה הזאת אני מדבר.

באסל גטאס: במגזר הערבי, מסך כל 82 מיליון השקלים ניתנו 800,000 שקל בלבד, כלומר 1%.

באסל גטאס: בשנת 2013 ניתן 1.2 מיליון שקל.

באסל גטאס: זה תקציב גם לעמותות וגם לעמותות ששייכות ל- - -

<יוסי סילמן: צריך לזכור, המבחן פתוח לכל הציבור.

באסל גטאס: אני יודע.

באסל גטאס: דיברתי עם השר על העניין הזה.

באסל גטאס: זה לא מצדיק, אתה לא יכול כך לרחוץ בניקיון כפיך.

באסל גטאס: אתה צריך לעבוד כמשרד, לעשות reach-out.

מיכל רוזין: הם לא מבקשים, אז זה באחריותכם.

מאיר כהן: כן, זה באחריותנו ואנחנו משלמים את זה.

באסל גטאס: לעשות reach-out, להנגיש.

<יוסי סילמן: אנחנו נותנים את זה בשירותים.

<יוסי סילמן: אנחנו לא יכולים להקים עמותות.

מיכל רוזין: זאת הדרך, כי אתה נותן את הכסף דרך עמותות.

ניסן סלומינסקי: עוד מעט השר צריך ללכת.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש לקצר.

באסל גטאס: אני קורא מדוח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת שיזמתי ביוני.

באסל גטאס: את זה אני נותן לכם.

באסל גטאס: אתה יכול להשתמש בזה.

באסל גטאס: לגבי העוני, כשהגעתי לכאן דיברנו על דוחות העוני.

משה גפני: למה החזרת להם את הנייר?

משה גפני: זה נייר שלך.

באסל גטאס: נתתי מתנה.

באסל גטאס: אתה רוצה גם?

באסל גטאס: אתן לך גם מתנה, הרב גפני.

באסל גטאס: אתן לך במתנה גם את נתוני ההתגייסות של החרדים ב-4 השנים האחרונות.

ניסן סלומינסקי: השר ואנשיו יעזבו בשעה 12, כך גם סוכם מהתחלה, לכן אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: לא הבאתי היום שעון ולא כלום.

סתיו שפיר: אבל אמרת שהם מגיעים היום לכמה שעות.

ניסן סלומינסקי: הם באו לשעתיים.

ניסן סלומינסקי: לכן אני מבקש לקצר בדברים.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר לא רק לגביך.

באסל גטאס: אני מדבר על העוני.

באסל גטאס: כבוד השר, העליתי בפניך, ואפילו מעל דוכן הכנסת, סוגיה חמורה ביותר, שחשבתי שוועדת אלאלוף צריכה להתעמק בה, והיא שכל הקצבאות של הביטוח הלאומי לא נלחמות בעוני במגזר הערבי.

באסל גטאס: אצלנו לא חשוב תוחלת העוני אלא חשוב עומק העוני.

באסל גטאס: אתה ואני דיברנו על זה.

מיכל רוזין: ונושא התעסוקה, ששוב זה לא אצלכם.

באסל גטאס: זה אצלו.

באסל גטאס: תיכף אתייחס לוועדת אלאלוף.

באסל גטאס: תשמע היטב, גם אתה אדוני היושב-ראש, זה חשוב.

באסל גטאס: לפני העברת תשלומי ההעברה של הביטוח הלאומי שיעור העוני בין המשפחות הערביות הוא 59%.

באסל גטאס: אחרי תשלומי ההעברה זה יורד ל-54%.

באסל גטאס: כלומר, כל ההשפעה של הביטוח הלאומי בהקצבות מורידה את שיעור העוני ומעלה מעל לקו העוני רק 8.4%.

באסל גטאס: אצל היהודים, כולל החרדים, לפני תשלומי ההעברה 26% מהמשפחות עניות, ואחרי תשלומי ההעברה 14% עניות.

באסל גטאס: כלומר, ההשפעה, 45% מהמשפחות העניות עולות מעל קו העוני בעקבות תשלומי ההעברה.

באסל גטאס: זה עניין אדיר.

באסל גטאס: פניתי לעמי צדיק, הם עבדו במשך 3 חודשים על דוח שמסרו לי אותו בשבוע שעבר.

באסל גטאס: אני עוד לא מפרסם אותו כי יש עוד דברים שעליהם אנחנו צריכים לדבר.

באסל גטאס: מתברר שעומק העוני הוא שחשוב.

באסל גטאס: כמובן זה יגיע אליכם.

באסל גטאס: אם בודקים איך הקצבאות השונות משפיעות על תוחלת העוני מתברר שהכי פחות משפיעה היא קצבת ילדים כי היא הכי קטנה.

באסל גטאס: קצבאות הזקנה והבטחת הכנסה וכולי הן הגורם המשמעותי.

באסל גטאס: אבל בקרב הערבים העניים נמצאים כל-כך מתחת לקו העוני שהם לא עולים מעליו גם כשזה מופיע.

באסל גטאס: אני מצפה ליישום מסקנות ועדת אלאלוף.

באסל גטאס: כפי שאני רואה, אתם מתוקצבים ב-320 מיליון שקל בתקציב 2015, מה שנקרא קצבאות זקנה.

באסל גטאס: אני שואל כמה מזה ילך בשביל להילחם באמת בעוני.

יצחק כהן: קודם כול, אני רוצה לברך את השר מאיר כהן, שהוא שר רווחה שלא רואה את עניין הרווחה מכורסת המיניסטר.

יצחק כהן: הוא היה ראש עיריית דימונה והוא יודע רווחה מה היא ולא צריך להסביר לו מה צריך לעשות.

יצחק כהן: הוא יכול להסביר מה צריך לעשות, רק שיתנו לו את המשאבים המתאימים והוא יעשה את זה כפי שצריך.

מיכל רוזין: גם את האחריות בתחומים מסוימים שלא נמצאים תחתיו.

יצחק כהן: רק שיתנו לו, הוא יודע לעשות את העבודה.

יצחק כהן: שאלת למה אין פה תקשורת.

יצחק כהן: למה אין פה חברי כנסת?

ניסן סלומינסקי: לא שאלתי את זה כי לא רציתי לפגוע.

יצחק כהן: התקשורת עסוקה עכשיו ברצח בירושלים.

ניסן סלומינסקי: אתה צודק, אבל לא רציתי לפגוע בחברי הכנסת אז היה מספיק לשאול למה אין תקשורת, להראות את היחס של כולם לרווחה.

מיכל רוזין: ממרצ הגיעה חצי סיעה.

ניסן סלומינסקי: לדידי יושב פה מישהו שהוא יותר משר הביטחון.

מאיר כהן: היות והייתי בהר נוף הבוקר אז באמת נמצאים שם הרבה חברי כנסת, שבחלקם גרים שם.

יצחק כהן: עובדה שיש פה מפלגות שמיוצגות ויש מפלגות שלא מיוצגות בכלל, ומעניין למה.

ניסן סלומינסקי: זה חלק מהבושה.

יצחק כהן: מאיר כהן, המודל של האלכסון הופעל בחוק ועבד מצוין, ואתה תמכת בו.

יצחק כהן: אני לא רואה פתרון אחר בהיעדר תקציבים, כדי שתוכל לנייד תקציבים ממקום שלא צריך אותם למקום שצריך אותם.

יצחק כהן: למה אתה בתור שר לא מנסה לדחוף את העניין הזה?

יצחק כהן: זה עובד כבר במשרד אחד וזה יכול לעבוד במשרד שלך.

יצחק כהן: אני יודע ש-15 הרשויות המקומיות הגדולות העשירות ומדושנות העונג מתנגדות לזה ומפעילות לובי, מפעילות כוחות, מפעילות הכול.

יצחק כהן: לא צריך להיבהל מהן.

מאיר כהן: אני ממש לא נבהל מהן.

יצחק כהן: הייתי מצפה שאתה תוביל בממשלה.

מאיר כהן: עכשיו עשיתי ביטול של 80 מיליון שקל.

מאיר כהן: אני לא לגמרי פוסל את הטיעונים של ראשי העיריות, במיוחד של תל-אביב, שאומרים: אתה תמיד מתייחס אלינו כאל עשירים אבל גם לנו יש פריפריה.

יצחק כהן: שיפתחו בפניך את הספרים.

מאיר כהן: אני מודיע לך שבשנה הבאה, בתקציב 2016, משרד האוצר יוסיף עוד 200 מיליון שקל לביטול מאצ'ינג, חד וחלק.

יצחק כהן: אם זה לא יהיה מערכתי ואם זה לא יהיה פרמננטי- - -

מאיר כהן: מערכתי.

מאיר כהן: היום 200 מיליון שקלים בבסיס התקציב פותרים את הבעיה.

יצחק כהן: מה פתאום.

יצחק כהן: אתה צריך פה להביא יותר מ-800 מיליון שקל.

יצחק כהן: אם 1.8 מיליארד זה המאצ'ינג- - -

מאיר כהן: לא.

יצחק כהן: אבל זה לא שעושים לך טובה, פעם נותנים לך 200 מיליון שקל ופעם 50 או 80 מיליון שקל.

יצחק כהן: אתה צריך משהו שהוא מבוסס, מעשי, פרמננטי ולרדת מהסיפור הזה.

יצחק כהן: לא יכול להיות שדימונה ותל-אביב יהיו באותו אחוז במאצ'ינג, לא יכול להיות.

יצחק כהן: בדקנו את זה.

יצחק כהן: יש את הפיילוט שעובד מצוין.

יצחק כהן: אז צעקו.

יצחק כהן: יופי.

יצחק כהן: אז חולדאי בא לפה עם ראשי עיריות חולון והרצליה וצעקו פה.

יצחק כהן: בסדר, אז מה.

יצחק כהן: לא נבהלנו.

יצחק כהן: הבטחת הכנסה – זה עומד על 2,997 שקל לזוג עם שלושה ילדים.

יצחק כהן: אתה יודע שאברכים, שבכלל הסכימו להפלות אותם ונתנו להם 1,000 שקל עלובים מתוך איזו קומבינה מסריחה, להעביר משם, להעביר ממשרד החינוך, 1,000 שקל, שליש מהבטחת הכנסה.

יצחק כהן: באתי להגיד שאברכים שהסכימו כבר לקבל 1,000 שקל, שליש מהבטחת הכנסה שעומדת על 3,000 שקל, אמרו להם: אתם לא משרתים בצבא, אתם לא מראים כושר השתכרות.

יצחק כהן: שלושה ילדים וצפונה – 1,000 שקל.

יצחק כהן: גם את זה לקחו להם, ל-10,000 משפחות.

יצחק כהן: אין בושה למדינה הזאת?

יצחק כהן: אין בושה?

יצחק כהן: למה, בגלל שהאוכלוסייה הזאת מתפללת ב-7 בבוקר ורוצחים אותה?

יצחק כהן: בגלל שהם לא צורחים ולא יוצאים לרחובות?

יצחק כהן: אני לא מבין את הדבר הזה.

יצחק כהן: מה היא השנאה לחרדים, למה?

יצחק כהן: 10,000 משפחות שקיבלו שליש.

יצחק כהן: למה שליש?

יצחק כהן: כי אמרו להם: אתם לא משרתים בצבא, אתם לא לומדים, לא מגלים כושר השתכרות, לכן הענישו אותם בשני-שלישים ונתנו להם 1,000 שקל.

יצחק כהן: גם את זה לקחו מהם.

יצחק כהן: אין בושה?

יצחק כהן: ודבר אחרון, היה ברור שקיצוץ הקצבאות, אפילו מנכ"ל הביטוח הלאומי פרופ' מור יוסף אמר שזה יעלה ב-40,000 רעבים את סך כל הילדים מתחת לקו העוני.

מאיר כהן: בינתיים כל הנתונים שאיתם אנחנו מתעסקים הם נתונים שלכם, של שנים רבות, של ממשלות שישבתם בהן.

יצחק כהן: לא קיצצנו.

מאיר כהן: לא קיצצתם, אבל גם לא פתרתם.

יצחק כהן: אני לא בא בטענות אליך.

יצחק כהן: אני בטוח שאם יתנו לך את המשאבים תדע מה לעשות איתם, תנצל כל שקל.

יצחק כהן: הטענה לא מופנית אליך אלא אל הממשלה שאתה יושב בה, שקודם כול קיצצה 600 מיליון שקל מתקציב ישיבות א' והגדילה את תקציב ישיבות ב'.

יצחק כהן: היא לקחה את קצבאות הילדים, קיצצה אותן לרמה שזה בושה מול מדינות ה-OECD.

יצחק כהן: אנחנו צריכים להיות המדינה מספר אחת בעולם המערבי בנתוני העוני?

יצחק כהן: מדינה שנותנת 70 מיליארד שקל לתקציב הביטחון, שאף אחד לא יודע מה הולך שם ואין שקיפות, נותנת פחות מ-10% לתקציב של 30% מאזרחי המדינה שנמצאים במצב מחפיר?

סתיו שפיר: תודה רבה.

סתיו שפיר: התשובה שקיבלתי קודם היתה לא רק חלקית אלא אפילו מזלזלת ואני רוצה למקד את השאלה שלי.

סתיו שפיר: איך זה היה מרגיש לכם כהורים או אחים לילדים עם מוגבלויות לשלוח את הילד, שהוא כבר לא ילד אבל הוא תמיד ילד, גם כשהוא כבר בגיל 21 או 25, לסוג של מעון?

סתיו שפיר: זה נקרא "בית לחיים", אבל לא תמיד הוא ממש בית.

סתיו שפיר: הילדים האלה נכנסים למקום שבו המדריכים שלהם מרוויחים 23 שקלים בשעה, לפעמים 24 שקלים בשעה, לפעמים לא נותנים להם כסף על השעות שהם צריכים להיות שם בשינה בלילה כי זה שעות שינה, ואז כמובן כוח האדם שנמצא שם הוא לא כוח האדם הכי מוכשר בעולם, שלא לדבר על כך שאין שום תוכניות הכשרה.

סתיו שפיר: כדי להתקבל לעבוד בהוסטל כזה לא צריך כלום, שום דבר.

סתיו שפיר: פשוט להיות מוכן להרוויח שכר מינימום ולעשות את העבודה הכי קשה בעולם, מלקחת אנשים לשירותים ועד להיות איתם כשהם בוכים ומשתוללים כשההורים לא מגיעים לביקור.

סתיו שפיר: זה כוח האדם ב"בתים לחיים" או בהוסטלים האלה.

סתיו שפיר: שלא לדבר על מה שהורים צריכים לעבור כשהם רק מחפשים את ההוסטל הזה, שגם לא נמצא והם צריכים לבנות אותו.

סתיו שפיר: אז כן, יש השתתפות של המדינה ויש השתתפות של אלו"ט ויש כל מיני השתתפויות, אבל בסוף ההורים צריכים לגייס מיליוני שקלים כדי לבנות בית נורמלי לחיים לילד שלהם, מיליונים, אם הם עושים את זה בעצמם.

סתיו שפיר: אם הם הולכים למקומות הציבוריים הם צריכים לחכות הרבה מאוד זמן בתור כי אף אחד לא נערך מראש, ואל תספרו לי שטויות, עם כל הכבוד אליכם.

מאיר כהן: אני מוכן לא לזלזל בך אם לא תגידי שמה שאנחנו אומרים זה שטויות.

ניסן סלומינסקי: היא מדברת מהלב.

מאיר כהן: גם אני מדבר מהלב.

יצחק כהן: ניסן סלומינסקי, אל תהיה ציני.

ניסן סלומינסקי: אני ממש לא ציני.

סתיו שפיר: בכל הסיפור של המבוגרים עם מוגבלויות, עם אוטיזם, עם פיגור, המצב מחפיר.

סתיו שפיר: אני יודעת שיש את חוק האוטיסטים.

סתיו שפיר: ראיתי אותו כבר בכמה גרסאות.

סתיו שפיר: אני באופן אישי לא מבינה מה הגרסה הנוכחית.

סתיו שפיר: אבל ככל שמדובר בבתים לחיים ובהוסטלים המצב מחפיר.

סתיו שפיר: אני לא ראיתי – וביקרתי בהרבה מאוד הוסטלים כאלה – פיקוח, לא ראיתי ביקורי פתע.

סתיו שפיר: ראיתי עובדים שאין להם שום הכשרה, שאחראים על 8 ילדים.

סתיו שפיר: סליחה שכל פעם אני קוראת להם ילדים.

סתיו שפיר: לא מדובר בילדים.

סתיו שפיר: עובדת אחת אחראית על 7 או 8 מבוגרות עם אוטיזם או עם פיגור והיא יכולה לשבת ולצפות בטלוויזיה כל היום ואף אחד לא יעשה שם ביקורת ויוודא שהיא באמת מטפלת ונענית לצרכים שלהן.

סתיו שפיר: ראיתי הורים שמשלמים מכספם עבור המלווים באוטובוס בהסעות למרכזי התעסוקה כי הרשויות פתאום מחליטות שהן לא משתתפות או שזה לא נכלל בתוך הסכום שמגיע להם.

סתיו שפיר: אני רואה הורים שממתינים בתור במשך חודשים, אם לא שנים, כדי לקבל מקום באחד מהבתים לחיים הטובים.

סתיו שפיר: יש לי כמה שאלות פשוטות מאוד.

סתיו שפיר: אחת, האם בכלל ידוע לכם מספרם של האוטיסטים והמפגרים שזקוקים לבית לחיים בשנים הקרובות, שיוצאים ממערכת החינוך המיוחד?

סתיו שפיר: האם אתם נערכים לזה?

סתיו שפיר: כמה הוסטלים או בתים לחיים כאלה בכלל קיימים וכמה המשרד בונה מידי שנה?

סתיו שפיר: אילו תמריצים המשרד נותן לישובים, לקיבוצים, כדי להקים בשטחם בתים לחיים כאלה, כדי להגדיל את ההיצע של הבתים לחיים?

סתיו שפיר: כמה מפקחים נמצאים במשרד ומבקרים באותם הוסטלים ובתים לחיים, כדי לוודא שההתנהלות שם הולמת?

סתיו שפיר: בסופו של דבר המשפחות האלה משאירות שם את הילדים שלהן לכל החיים.

סתיו שפיר: יום אחד ההורים ילכו והילדים יישארו בידיים של מערכת הרווחה.

סתיו שפיר: חוסר הביטחון שיש בתוך המערכת הזו הוא פשוט לא נורמלי, ואפשר להיערך לזה, כי הרי כבר מגיל צעיר מאוד אפשר לאבחן את הילד ולדעת שבעוד 18 שנים הוא יצטרך את העזרה.

סתיו שפיר: את התכנון העתידי הזה, את זה אני רוצה לראות בתוך התקציב, את זה אני רוצה לראות בתוך הפעילות שלכם.

סתיו שפיר: הצד השני הוא הצד של העובדים.

סתיו שפיר: אי אפשר לצפות שמקום כזה יהיה מקום טוב לטיפול בבני אדם אם העובדים שלו מרוויחים פחות משכר מינימום, בלי תנאי העסקה ועבודה, בלי שום אפשרות לקידום.

סתיו שפיר: אלה אנשים שעושים את העבודה הכי קשה שיש, הסייעים והמדריכים, העבודה הכי קשה שיש.

סתיו שפיר: הם צריכים לקבל שפע של בונוסים על מה שהם עושים, כאילו היו המנכ"לים של החברה הכי גדולה בישראל, והם לא מקבלים את זה.

מאיר כהן: אני מבקש את הזכות לענות לה.

מאיר כהן: זאת נקודה מאוד-מאוד חשובה.

מאיר כהן: צריך להתייחס להתרגשות של סתיו שפיר.

משה גפני: אתה עוזב עכשיו?

מאיר כהן: הוזמנתי לכאן עד לשעה 12:00.

מאיר כהן: אמרו לי שעתיים אז באתי לשעתיים.

מאיר כהן: אני מוכן להאריך בעוד רבע שעה.

ניסן סלומינסקי: לכן בשלב מסוים כבר ביקשתי שאנשים יקצרו בדבריהם.

ניסן סלומינסקי: חמד עמאר, בבקשה, אבל באמת בקצרה כי אנחנו רוצים לשמוע את התשובות של השר.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני יודע מה השר מנסה לעשות ולקדם במגזר הדרוזי אבל אני חייב להגיד כמה דברים שחייבים תיקון.

חמד עמאר: כולם יודעים כאן את המצב הקשה במגזר הדרוזי מבחינה כלכלית, עדה שמסתמכת על משכורת אחת, מפרנס אחד, לא שני מפרנסים.

חמד עמאר: בגלל הריחוק והימצאותנו בצפון, באזור מרוחק מכל אזור תעשייה או מקום עבודה, רוב הנשים לא יוצאות לעבוד.

חמד עמאר: לכן אנחנו מסתמכים על משכורת אחת, כך ביותר מ-70% מן המשפחות במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: הנקודה השנייה, שידועה גם למשרד הרווחה, אצלנו רוב הקשישים נשארים בבית והמשפחה מטפלת בהם.

חמד עמאר: קשה מאוד למצוא משפחה ששולחת את האבא לבית אבות, בדרך כלל אנחנו מטפלים בהם.

חמד עמאר: וגם ילדים עם פיגור שכלי, המשפחה לוקחת על עצמה לטפל בהם וזה כרוך בהוצאות רבות שאף אחד לא לוקח בחשבון.

חמד עמאר: לכן אני מבקש ממשרד הרווחה, התקציב לעדה הדרוזית בנוי באופן קשיח, לא תקציב לפי הצרכים של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: נפגשתי עם ראשי רשויות דרוזיות שהכינו לי חומר על כל משרד ומשרד.

חמד עמאר: אני יודע בדיוק מה קורה בכל משרד ומשרד מבחינת התקציבים.

חמד עמאר: התקציב שלכם קשיח.

חמד עמאר: אומרים: למגזר הדרוזי אנחנו מקצים 5 מיליון שקל.

חמד עמאר: אולי אנחנו צריכים 10 מיליון שקל?

חמד עמאר: אולי אנחנו צריכים 20 מיליון שקל?

חמד עמאר: התקציב הקשיח, לא תקציב לפי הצרכים, מפריע מאוד.

חמד עמאר: לכן אנחנו חייבים לשנות את התפיסה הזאת ולהתחיל לבנות תקציב לפי הצרכים של האוכלוסייה.

חמד עמאר: העדה הדרוזית היא אוכלוסייה מיוחדת שהצרכים שלה מיוחדים, לכן התקציב צריך להיות בנוי לפי הצרכים האלה.

חמד עמאר: הנושא הבא הוא המאצ'ינג, ה-25%.

<יוסי סילמן: דיבר על זה השר רבות.

חמד עמאר: אני רוצה גם להתייחס כי העלו את הנקודה הזאת בפני.

חמד עמאר: אם הוא דיבר על זה והוא נותן פתרון לבעיה הזאת – מועצות מקומיות לא מגישות, לא מבקשות, לא משתמשות בכסף שיש להן בגלל שאין להן את היכולת.

חמד עמאר: אם יש מקרה חריג שמצריך אותם להוצאה מיוחדת הם לא יכולים לעשות את זה.

חמד עמאר: אתם מחייבים אותם באופן אוטומטי במאצ'ינג ואז הם שוקעים בחובות אדירים.

חמד עמאר: אם ניקח את שתי הנקודות האלה, לבנות את התקציב לפי הצרכים- - -

מאיר כהן: אם תביא לי ראש רשות מקומית אחד, דרוזי או ערבי, שבגלל החוב לא עשה משהו אני מתפטר מהכנסת.

מאיר כהן: שים לב למה שאני אומר.

חמד עמאר: אל תלך עד כדי כך רחוק.

<יוסי סילמן: זה אגדות.

<יוסי סילמן: אני רק יכול להגיד לך שאנחנו בדקנו את זה.

<יוסי סילמן: המימוש הכספי, גם ברשויות המקומיות הערביות והדרוזיות, עם כל ה"קיטורים", קרוב ל-98%.

<יוסי סילמן: שים לב, כולם "מקטרים" על המאצ'ינג אך יש מימוש בפועל.

<יוסי סילמן: לא נשאר כמעט כסף.

חמד עמאר: אני לא חשוד.

חמד עמאר: כתבו לי את זה ראשי רשויות מקומיות.

חמד עמאר: יכול להיות שהם שמעו משהו באוויר.

מאיר כהן: אין ראש רשות מקומית בארץ הזאת שבגלל שאין לו מאצ'ינג או בגלל שאין לו תקציב לא מוציא ילד לפנימייה או ילד בסיכון.

מאיר כהן: אין דבר כזה בארץ.

מאיר כהן: כנגד כל החוקים וכנגד כל הדברים.

מאיר כהן: זה הוראה אישית שלי, והם יודעים לעשות את זה.

מאיר כהן: אתה מדבר על המגזר הדרוזי.

מאיר כהן: 5 מיליון השקלים שראית זה תוספת לתקצוב, כי יש החלטת ממשלה.

מאיר כהן: הם מקבלים את התקצוב הרגיל ובנוסף לכך יש עוד 5 מיליון שקלים.

מאיר כהן: תקראו את הדברים.

חמד עמאר: אם ראשי רשויות מקומיות נותנים לנו נתונים לא נכונים – אלה הנתונים שקיבלנו מראשי הרשויות המקומיות.

חמד עמאר: המכתב נשלח מטעם פורום ראשי הרשויות הדרוזיות.

מאיר כהן: הם היו אצלנו.

מאיר כהן: הם לא אומרים לך את הכול.

מאיר כהן: אין דבר כזה.

חמד עמאר: אני מקווה שלא נגיע למצב שילדה צריכה טיפול והם לא יכולים לתת לה אותו בשל היעדר תקציב.

מאיר כהן: אין דבר כזה.

מאיר כהן: ביום שזה מגיע אלינו, אני אומר לראשי הרשויות המקומיות, גם אצל החרדים וגם במגזר הערבי, שישימו איש שימלא את כל הקולות הקוראים.

מאיר כהן: אנחנו מגיעים עם עובדים שלנו אל תוך הישובים.

מאיר כהן: לצערי הרב, כשאני רואה ש-20% מהישובים הערביים לא מתייחסים לשום קול קורא, היום בניגוד לעבר, אני מתקשר לראשי העיריות, מביא אותם אלי ושואל: למה אתם לא ממלאים קול קורא?

מאיר כהן: קחו הדרכה למלא את זה.

חמד עמאר: כל ראש רשות מקומית דרוזית שלא ממלא את הקול קורא, תגיד לי את השם שלו ואני בעצמי אדאג שימלא.

שמעון סולומון: אדבר בקצרה רבה.

שמעון סולומון: קודם כול, תודה רבה על הסקירה המקיפה והמעמיקה.

שמעון סולומון: בפערים שנוצרו עם השנים, גם אם נשקיע פי חמש ופי עשר מהתוספת נטו שהתקבלה עכשיו, שזה גם כן משהו שמראה על העתיד, ואני חושב שזה לא מספיק, אבל מה שמשמח פה הוא הכניסה לעומק ולשאלות שלא נשאלו עד עכשיו.

שמעון סולומון: כאחד שגדל בתוך העוני, כשמדברים על העוני ומסבירים על העוני, אני חושב שחשוב עצם הקמת הוועדה לבדיקת העוני ותקצוב.

שמעון סולומון: ואולי גם בהמשך, אני חושב שאם יתנו לך לעבוד, עצם המינוי של שר במשרה מלאה זה גם אומר כשלעצמו.

שמעון סולומון: אנחנו שומעים את התשובות ואנחנו גם רואים את הדיון הענייני, כי נכנסים לעומק.

שמעון סולומון: זה לא משרה נוספת, עוד דבר שנותנים כלאחר-יד.

שמעון סולומון: אני חושב שזה אומר הרבה.

שמעון סולומון: אני עומד בראש שדולה של העובדים הסוציאליים ואני נפגש עם העובדים הסוציאליים בכל חודש באופן קבוע, עם נציגים קבועים, ואנחנו רואים את השינויים.

שמעון סולומון: אני שומע על השינויים שקורים.

שמעון סולומון: אני חושב שעובדים סוציאליים נמצאים בחזית וכאשר אתה שומע מהם מה נעשה היום, זה דבר שהוא מאוד-מאוד משמעותי.

שמעון סולומון: אולי אנחנו לא מבינים את המשמעות של המאצ'ינג.

שמעון סולומון: עד היום המאצ'ינג גרם לרשויות מקומיות לא להרים את הראש שלהן.

שמעון סולומון: המאצ'ינג הזה העשיר את העשירים וגרם לעוני אצל העניים.

שמעון סולומון: פעם ראשונה אנחנו שומעים כאן איך אנחנו מוציאים גם אנשים פרטיים וגם רשויות מקומיות מתוך העוני.

שמעון סולומון: אני שמח לשמוע פעם ראשונה שהמאצ'ינג הזה הולך להשתנות.

שמעון סולומון: את מפעל הפיס שאלתי אותה שאלה, במפעל הפיס גם יש אותו נוהל של מאצ'ינג.

שמעון סולומון: אני מקווה מאוד שתהיה התקדמות גם ברמה של החוקים.

שמעון סולומון: היום אנחנו מעבירים את החוק בנושא אלימות אינטרנטית כנגד עובדים סוציאליים, שזה גם דבר מאוד-מאוד קשה.

שמעון סולומון: אז גם בנושאי תקציב, גם בנושאי חקיקה, גם אומנה, שעשו שם רפורמה רצינית.

שמעון סולומון: אגיד עוד משהו, מה שלא הזכרתם, על הוספת מומחים, של 4%, שתקועה מ-1996 ועד היום.

שמעון סולומון: בימים האלה הכדור נמצא אצל העובדים הסוציאליים לשם שינוי, כי משרד האוצר כבר נתן אישור שהוא מממן.

שמעון סולומון: אני לא מחדש לך כי אנחנו עובדים ביחד באופן קבוע.

שמעון סולומון: דבר אחד שאני רוצה מאוד לבקש ממך, להמשיך במגמה של שינוי בהגדרת הפריפריה.

שמעון סולומון: היום כבר אי אפשר לדבר רק על הפריפריה הגיאוגרפית אלא גם על פריפריה בתוך הרשויות המקומיות החזקות, בהן יש שכונות מצוקה אדירות שצריך להתייחס אליהן.

שמעון סולומון: אני יודע שאתם מתייחסים אבל צריך לשים את הפוקוס על הנושא הזה כי בתוך ערים חזקות יש שכונות מאוד-מאוד קשות.

משה גפני: אשתדל לקצר בדברי, לא אכנס לפרטים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני המנכ"ל, ראשית, אני רוצה לשבח אתכם על העבודה שאתם עושים.

משה גפני: אם אנחנו, הסיעות החרדיות, היינו צריכים לעמוד מולך, אדוני השר, אז כנראה הכותרות הפוליטיות היו שונות מאלה שהיו בשבועיים האחרונים.

משה גפני: אנחנו לא עומדים מולך, אנחנו עומדים מול אנשים אחרים ולכן המצב כפי שהוא.

משה גפני: אבל זה לא חשוב, על זה נדבר פעם בארבע עיניים, על המצב הפוליטי, שהוא מעניין מאוד.

משה גפני: מכיוון שהזכרת כל הזמן את מה שהיה במשך כל השנים, בסדר, הבנתי שאתם באתם בשביל לעשות פוליטיקה חדשה ובאמת לעשות דברים חדשים.

משה גפני: מתברר שלקחתם את התקציב שאני העברתי, תקציב 2013, ובעצם אתם הולכים אתו יד ביד.

משה גפני: בשנת 2014 זה עלה ב-300 מיליון שקל וזה עולה עכשיו בעוד 400 מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: בסך הכול זה עלה ב-800 מיליון שקל.

משה גפני: מאיפה זה עלה?

ניסן סלומינסקי: מ-2013.

משה גפני: ב-2014 זה היה כבר כמעט 7.3 מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: מ-2013 ועד היום זה עלה.

משה גפני: אתה רוצה להגן על משרד האוצר, תגן, הכול בסדר.

משה גפני: בחייך, תעשה לי טובה, את התקציב אני מכיר כמוך.

ניסן סלומינסקי: אמרתי נתון.

ניסן סלומינסקי: אני לא מגן ולא שום דבר.

יצחק כהן: מה הגידול הטבעי?

<יוסי סילמן: 2%, אבל תבדוק.

<יוסי סילמן: הגידול הטבעי הוא 100 מיליון, כשפה יש תוספת של 550.

ניסן סלומינסקי: אבל מה זה קשור?

ניסן סלומינסקי: נתתי נתון.

משה גפני: אני קורא את הנתון מספר התקציב.

משה גפני: בספר התקציב אין עלייה של 800 מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: מ-2013 ל-2015 יש.

ניסן סלומינסקי: תקרא נכון.

ניסן סלומינסקי: אבל מה זה משנה?

משה גפני: אתה מדבר על עלייה של שנתיים?

משה גפני: אני מדבר על הבדל של שנה.

מאיר כהן: יש אנשים חרשים-אילמים שבשעה 12:00 אני אמור לפגוש.

מאיר כהן: הם היו כאן.

משה גפני: אז תגיד ליושב-ראש שייתן לי לדבר ברצף.

משה גפני: אדבר בקצרה.

משה גפני: אל תיתן לי נתונים.

משה גפני: אני אומר לך, אין שינוי בתקציב הזה.

משה גפני: השינוי הוא שינוי רגיל.

משה גפני: אין בו שום משמעות מהפכנית.

משה גפני: אין בו את דוח אלאלוף על העוני, אין בו שום דבר שאתה יכול להגדיר כמהפכה.

משה גפני: אני לא בא בטענות אליכם.

משה גפני: הרי אני יודע איך מכינים תקציב.

משה גפני: המציאות היא שעם כל האמירות הגדולות האלה, שהולכת להיות מהפכה, בשעה שהפער בין עשירים לעניים במדינת ישראל השנה גדל, והוא היה גם קודם לכן רע, והוא היה גם בזמן שלנו רע, אבל הוא הולך וגדל כל הזמן, המציאות הזאת, התקציב הזה לא מתמודד איתה.

משה גפני: אני אתכם במאבק הזה כדי להביא עוד כסף.

משה גפני: הייתי מצביע בעד משרד הרווחה והשירותים החברתיים, אפילו שאני באופוזיציה, אם הייתם מביאים עוד כסף.

משה גפני: תביאו עוד כסף בגלל שבאמת אנחנו מדברים על אנשים שנמצאים בתחתית המדרג החברתי בגלל סיבות של בריאות, של רווחה, של מצב סוציו-אקונומי נורא ואיום.

משה גפני: אני לא נכנס לפרטים, אבל אין מהפכה בנושא הרווחה והשירותים החברתיים.

משה גפני: אתה, אדוני השר, יודע את זה.

משה גפני: דרך אגב, אני רוצה להגיד לך, יש פה נתון שהכין מרכז המחקר והמידע של הכנסת לגבי תכולת העוני.

משה גפני: נכתב פה שהעוני בשנת 2011, שזו השנה שבה מופיע הנתון הזה, בין 2011 ל-2012 העוני ירד מ-14.2% ל-14.1% בכלל האוכלוסייה, אבל עלה בקרב הערבים, מ-53% ומשהו ל-54% ומשהו, עלה בקרב הקשישים, מ-19% ל-22%, ואילו בקרב החרדים זה ירד – הקבוצה היחידה שם זה ירד, אמנם לא בהרבה, אבל ירד מ-54.3% ל-53.2%.

משה גפני: יש נתון שאני חושב שאתם במשרד, אדוני המנכ"ל, הייתם צריכים לקחת ולהסביר לנו למה זה קורה.

משה גפני: זה אמנם לא בתקופה של השר הנוכחי ואני לא יודע להגיד מה קרה הלאה.

משה גפני: אני רק מסכים עם חבר הכנסת יצחק כהן שברור לי שבנתון הבא, של ינואר 2015, תהיה כניסה לעוני של חרדים, אותם אלה שיפסיקו להם את הבטחת ההכנסה, שזה כבשת הרש, שזה ממש לקחת את המשפחות הכי עניות במדינת ישראל ולהפוך אותן ליותר עניות בגלל שכך קבע בית-המשפט וכך ועדת השרים לענייני חקיקה לא מאשרת חוק שהצענו, שאנחנו ניסינו ליישר את הדבר הזה.

משה גפני: אני פונה אליך, אדוני השר, אתה צריך לבדוק את העניין הזה מכיוון שיכול להיות שאי אפשר לתקן את החוק, אבל דע לך, הולכים לרדת פה אנשים לסף רעב ממש בשל העניין הזה.

משה גפני: אני מסכם את הדברים שלי ואומר, הרצון שלך כשר, הרצון של המנכ"ל, הרצון של הצוות הבכיר של המשרד – אני אומר את זה בשמי – הוא רצון כן ואמיתי.

משה גפני: יש לנו כתובת לעניין הזה וזה נדיר מאוד במשרדי הממשלה.

משה גפני: אצלכם זאת תמונת המצב.

משה גפני: אבל האמירות הבומבסטיות האלה, האמירות היפות במליאת הכנסת ובתקשורת ש"עשינו מהפכה במשרד הרווחה, בשירותי הרווחה", שזה תקציב חברתי – עורבא פרח.

משה גפני: אנחנו קוראים פה את המספרים.

משה גפני: זאת עלייה רגילה של תקציב ממשלתי.

משה גפני: אולי אני טועה כי לא למדתי לימודי ליבה.

משה גפני: אני יכול להוכיח לך בכל סעיף וסעיף.

משה גפני: אני יכול להראות לך מה היה ב-2009, מה היה ב-2010 ומה יש היום במעבר בין 2014 ל-2015.

משה גפני: אין מהפכה.

משה גפני: יש פעילות רגילה, בסדר, אתם בכל אופן אנשים שיודעים להיאבק על התקציב שלכם, אבל זהו.

משה גפני: אין שינוי, למרות שהיה צריך להיות שינוי דרמטי הן בשל מספר האזרחים במדינת ישראל והן בשל מספר האזרחים שנזקקים לשירותי רווחה.

משה גפני: וגם האמירות הבומבסטיות שיש פה איזה משהו.

משה גפני: אין כלום.

מאיר כהן: חבר הכנסת גפני, הוויכוח המהותי על תפיסות חיים לגבי החרדים ויציאתם לעבודה – לא נפתח את זה מחדש עכשיו.

מאיר כהן: השינוי הוא טוב.

מאיר כהן: יש מהפכה אמיתית במשרד הרווחה.

מאיר כהן: המהפכה היא לא תמיד תוספת של 100 מיליון שקל או פחות מ-100 מיליון שקל.

מאיר כהן: יש מהפכות אמיתיות שנעשות גם עם תוספת תקציבית וגם עם התייחסות אחרת לסוגיות שאף אחד לא האיר עליהן בשום פנס.

מאיר כהן: אני מוצא חובה לעצמי, ולכן נשארתי, לענות לסתיו שפיר.

מאיר כהן: את מדברת בהתרגשות גדולה מאוד, זה ברור לי, אבל אנא ממך, לא בכל דבר שלא ימצא חן בעיניך אנחנו "מדברים שטויות".

מאיר כהן: בעבר מעולם לא חשבו על כל הסוגיות האלה שאת חשבת.

מאיר כהן: לפני שנה, בשיתוף פעולה מלא עם אלו"ט ועם ההורים, כתבו את הגרסה האחרונה של חוק האוטיזם.

מאיר כהן: חוק האוטיזם נחתם בשבוע שעבר על-ידי משרד המשפטים.

מאיר כהן: השקעה של חצי מיליארד שקלים.

מאיר כהן: הוא מתוקצב לשנת 2015 ב-100 מיליון שקלים.

מאיר כהן: זה עושה הסדרה בכל הסוגיות שאת דיברת עליהן.

מאיר כהן: הוא אינו עושה הסדרה בשתי סוגיות שהמשרד עוסק בהן.

מאיר כהן: סוגיה אחת, הכשרתם של מדריכים.

מאיר כהן: את צודקת, זה דבר שאני מצאתי כמצב נתון.

מאיר כהן: מדריך בפנימייה, בין אם של אוטיזם ובין אם בפנימיית נוער, צריך אך ורק לסיים 12 שנות לימוד ולהביא מהמשטרה אישור שהוא כשיר, על כל ההיבטים הפליליים.

מאיר כהן: זה לא מספיק.

מאיר כהן: אני מורה בבית-ספר.

מאיר כהן: זה לא מספיק בכדי להכשיר אותו.

מאיר כהן: זאת הפעם הראשונה שאנחנו במשרד הרווחה פותחים קורסים להכשרה.

סתיו שפיר: קורסים מחייבים?

מאיר כהן: אנחנו מחייבים קורסים להדרכה.

סתיו שפיר: לכל מדריך בהוסטל?

מאיר כהן: כל מדריך יחויב.

מאיר כהן: יש לנו מדריכים שעובדים ולא נוכל לפטר אותם.

מאיר כהן: נחייב אותם לצאת להכשרות.

סתיו שפיר: איזה סוג של הכשרה?

סתיו שפיר: כמה שעות?

<יוסי סילמן: נוכל להעביר לך את כל הפרטים.

מאיר כהן: בנינו סילבוס שלם איך תהיה ההכשרה.

סתיו שפיר: הכשרה נמשכת לאורך תקופה.

מאיר כהן: זה יכול להיות יום בשבוע לאורך זמן, זה יכול להיות 3 חודשים.

מאיר כהן: יש סילבוס שלם.

מאיר כהן: אבל אנחנו לא יכולים לקבל החלטה שרק בוגרי בי-איי יתקבלו כי אז לא יהיו אנשים שיעבדו שם.

מאיר כהן: הסיפור הוא שכרם, זה הסיפור.

מאיר כהן: אנחנו מוצאים שם – אני לא רוצה לחשוד בכשרים – מדריכים שעובדים 10 ו-20 שנים וגם חבר'ה צעירים שבסך הכול סיימו יב' שנות לימוד, אבל הם עושים עבודת קודש.

מאיר כהן: הסיפור הוא שכרם.

מאיר כהן: אנחנו מטפלים בזה.

מאיר כהן: חוק האוטיזם פותר את כל הדברים שאת מדברת עליהם.

סתיו שפיר: הבעיה פה היא לא רק אוטיסטים.

סתיו שפיר: החוק צריך לכלול את כל בעלי המוגבלויות.

סתיו שפיר: ציינת את נושא השכר.

סתיו שפיר: האם השכר שלהם יעלה?

מאיר כהן: השכר שלהם, אני לא רוצה להתחייב שהוא יעלה כל עוד התוספות וההסכמים לא נמצאים אצלי ביד.

מאיר כהן: על שכר המדריכים אני נאבק כשר הרווחה כי אי אפשר להחזיק מדריכי לילה שיקבלו שכר מינימום, זה לא יוכל להמשיך להתקיים.

מאיר כהן: אני נאבק.

מאיר כהן: כשאהיה איש בשורה אגיד לך את זה.

מאיר כהן: בנושא של האוטיזם אני חושב שהחוק עושה הסדרה בלתי רגילה ופותר את הבעיות.

מאיר כהן: כך אומרים ההורים, כך אומרים אנשי אלו"ט.

סתיו שפיר: ההורים יצאו להפגין בשנה האחרונה, גם נגד הצעת החוק.

סתיו שפיר: ההגדרה "אוטיזם" היא הגדרה רחבה מאוד, שעל אף רוחבה לא עונה על הצרכים של משפחות רבות שיש להן ילדים בעלי גם פיגור וגם אוטיזם.

סתיו שפיר: האוטיזם יש לו דרגות שונות.

מאיר כהן: יחד עם זה, כבר סיימנו גם את חוק השיקום.

מאיר כהן: אני חושב שמעט ההגינות שאנחנו מבקשים – נכון שיש לנו אחריות על הכול, אני לרגע לא מתכחש לזה, אבל אנחנו עושים תיקונים בדברים שבמשך שנים לא טופלו – זאת המהפכה שאני חלוק עם חבר הכנסת גפני עליה – שבמשך שנים לא נגעו בהם.

משה גפני: לפי דעתי אין מחלוקת בינינו.

סתיו שפיר: מאיר כהן, לא אני ולא אתה היינו פה לפני יותר משנתיים.

סתיו שפיר: אני מדברת על מה שקורה עכשיו.

מאיר כהן: לגבי הפיקוח- - -

סתיו שפיר: כמה מפקחים יש לכם?

<יוסי סילמן: יש לנו 200 מפקחים.

<יוסי סילמן: אין לנו במה להתבייש במעונות שלנו ובמוסדות שלנו.

<יוסי סילמן: לא הכול מושלם.

<יוסי סילמן: אנחנו מפתחים המון מערכי דיור.

<יוסי סילמן: אני אומר לך, יש פיקוח.

סתיו שפיר: כמה?

סתיו שפיר: כמה מפקחים?

סתיו שפיר: כמה מעונות יש לאוכלוסייה שזקוקה להם?

<יוסי סילמן: תני לי לבדוק.

<יוסי סילמן: אני לא רוצה לשלוף נתונים מן המותן.

<יוסי סילמן: עקרונית, יש מפקח על כל 10 מעונות.

<יוסי סילמן: זה המפתח.

סתיו שפיר: מפקח על כל 10 מעונות?

סתיו שפיר: אני מכירה מעונות שלא היה בהם פיקוח במשך כל השנה.

<יוסי סילמן: לא נראה לי.

סתיו שפיר: בוא נלך ביחד ונבדוק.

<יוסי סילמן: נעביר לך דוח מסודר.

<יוסי סילמן: אגיד לך רק דבר אחד על ההורים.

סתיו שפיר: אנחנו לא מדברים על המקומות המיוחסים שבנו בצפון תל-אביב ושאפשר להציג אותם כדוגמה לקהל הרחב.

סתיו שפיר: אנחנו מדברים על מקומות סטנדרטיים, של הורים שאין להם אמצעים.

<יוסי סילמן: תני לי לבדוק.

<יוסי סילמן: אני רוצה להגיד לך משהו אחר.

<יוסי סילמן: יש לנו מה לשפר, אבל אני אומר לך שאין לנו במה להתבייש.

<יוסי סילמן: ודבר אחרון, נכון שמגיעים אלי הורים בעלי אמצעים שרוצים לבנות.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתנצל.

מאיר כהן: הוזמנתי לכאן לשעתיים והובהר מראש כמה זמן תהיה הסקירה וכמה זמן יהיה השיח.

מאיר כהן: יש קבוצה של 50 חרשים שמחכים לי, הם האורחים שלי היום.

מאיר כהן: אני מצטער.

מאיר כהן: סיכמתי עם היושב-ראש שיהיה כאן דיון נוסף באותה מסגרת זמן, עם אלי אלאלוף, עם כל חברי הוועדה, עם כל נציגי המנכ"לים של המשרדים שמטפלים בזה, יישאלו שם כל השאלות ויקבלו תשובות.

מאיר כהן: שאלה שעדיין לא עניתי עליה ונשאלה אני מוכן לענות עליה בכתב.

זהבה גלאון: נשאלת על הטיפול בעוני.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להודות לשר ולצוות שלו.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, כולנו הרגשנו שאנחנו מדברים כאן עם שר מסוג אחר, מה שנקרא, שיש לו לא רק ידע מדהים אלא גם נשמה ולב וגם יודע לעשות ומבין.

<משה רוטמן: רק תנו לו כסף לעשות.

ניסן סלומינסקי: אני מאחל לך שתמשיך הלאה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נשתדל, ככל שאנחנו יכולים, לעזור בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.