הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 19, פרוטוקול מספר 101, 2014-12-09 12:30

עדי קול: צהריים טובים.

עדי קול: אני שמחה לפתוח את הישיבה של הועדה המיוחדת לפניות הציבור.

עדי קול: אנחנו עוסקים פה בנושא ותיק וארוך שנים בטיפול הוועדה הזאת.

עדי קול: יושבי הראש מתחלפים, אבל המחויבות לנושא הזה נשמרת.

עדי קול: אני חושבת שהעובדה שאנחנו ממשיכים לדון בנושא והנושא לא נפתר כל כך הרבה שנים, לדעתי זו תעודת עניות.

עדי קול: ביקשתי משלומית מנהלת הוועדה, שנמצאת כאן לאורך כל השנים האלה, לתאר את ההיסטוריה ואת הדברים שעלו כדי שכולנו נהייה מיושרים לגבי הדברים שנעשו עד עכשיו.

עדי קול: בבקשה שלומית.

<שלומית אבינח: אני עשיתי קצת סדר.

<שלומית אבינח: הדיון הראשון התקיים ב-23 ביולי 2007 בראשות חברת הכנסת סופה לנדבר.

<שלומית אבינח: אז התוודענו בעצם לכל נושא הגבייה כולל פניות ממשרדי עורכי דין.

<שלומית אבינח: כבר אז עלה שמה של עורכת הדין דינה פרנקל על השולחן.

<שלומית אבינח: מאז התקיימו עוד שישה דיונים, 2009, 2010.

<שלומית אבינח: הדיון האחרון התקיים בשנת 2012 בראשותו של חבר הכנסת דוד אזולאי.

<שלומית אבינח: כמנהלת הוועדה לאורך כל השנים שנמצאת בכל הדיונים אני מבקשת לציין שהייתה התקדמות מאוד חיובית ומאוד בונה, ביקורת בונה.

<שלומית אבינח: יאמר לזכותם, האנשים מקבלים שוברים ובשפות שונות.

<שלומית אבינח: אצלנו בוועדה כמות הפניות פחתה.

<שלומית אבינח: יאמר לזכותו של מד"א כשהועדה פונה התשובה בדרך כלל היא חיובית, כלומר, שאזרחים יודעים להגיע לוועדה לפניות הציבור של הכנסת הוועדה לפניות הציבור של הכנסת פונה למד"א ובדרך כלל הדברים שמסתדרים.

<שלומית אבינח: שוב, בכל הדיונים הקודמים עלתה הסוגיה של חובות עבר.

<שלומית אבינח: במד"א טענו כל הזמן שהם ארגון שעובד על תרומות ואין מימון ממשלתי ומאוד קשה להם להתנהל.

<שלומית אבינח: אני יודעת שעברה חקיקה בוועדת העבודה והרווחה שבה דיברו שהם לא יכולים לתת הנחות ולמחוק חובות.

<שלומית אבינח: אני יודעת שעברה חקיקה שהסדירה את הנושא הזה.

<שלומית אבינח: בעצם הם נותרו עם חובות עבר.

<שלומית אבינח: למיטב ידעתי מדובר באגרות לכן אין התיישנות על חובות עבר.

<שלומית אבינח: כלומר, חובות שהם מעבר לשבע שנים גם ל"מד"א", למשרדי עורכי הדין ולחברות הגבייה יש מנדט להמשיך בהליכי הגבייה.

<שלומית אבינח: הטענות העיקריות שעלו וממשיכות להגיע גם היום הן שחברות הגבייה לא ממהרות לשלוח את החוב אלא מחכות.

<שלומית אבינח: הן מחכות תקופה כדי שהחוב יתפח ושהם יקבלו את שכר הטרחה ושל כל הליכי הגבייה.

<שלומית אבינח: גם זה שונה בוועדת החוקה והם הוגבלו.

<שלומית אבינח: כלומר, יש סכומים מוגבלים שניתן לשלוח להתראה.

<שלומית אבינח: עדיין אני רואה בפניות, נמצאים כאן פונים שהעניין שלהם סודר, הם נמצאים כאן בכל זאת כדי לעלות את הבעיה ברמת המקרו.

<שלומית אבינח: הם יספרו על המקרים שלהם.

<שלומית אבינח: אני אומרת שגם הנושא הזה לא הוסדר כי אם החוב יצא מ"מד"א" והוא נמצא בחברת גבייה, עדיין נכון, מד"א לא שולחים את החייב אלא הוא מתנהל אל מול חברת הגבייה או מול משרדי עורכי הדין.

<שלומית אבינח: אני לא יודעת מהם האינטרסים שלהם, אבל בטח לא טובת הלקוח.

<שלומית אבינח: הבעיה העיקרית שעלתה בכל הדיונים, בעצם יש שתי בעיות.

<שלומית אבינח: האחת, מד"א לא יודע מי אושפז או מי לא.

<שלומית אבינח: כלומר, מתוך קובץ החייבים הם לא יודעים מי אושפז ומי לא.

<שלומית אבינח: החוק קובע שאם אדם אושפז החוב הוא של קופות החולים.

<שלומית אבינח: בדיונים הקודמים הוצעה שקובץ החייבים של מד"א יועבר למשרד הבריאות.

<שלומית אבינח: הטענה העיקרית ממשרדי עורכי הדין שייצגו את מד"א הייתה שמדובר בקובץ פרטי ומד"א לא יכול להעביר לכל קופה את המבוטחים שלה אלא למשרד הבריאות בלבד.

<שלומית אבינח: משרד הבריאות יפלח את הקובץ וישלח לכל קופה את שמות החייבים שאושפזו.

<שלומית אבינח: כל הקופות שנכחו בדיון הסכימו להסדר שהוצע.

<שלומית אבינח: הבנתי שההסדר לא התקיים, הקופות נסוגו מההבטחה ומהסכמה שלהן.

<שלומית אבינח: אני גם יודעת שמשרד הבריאות לא העביר את הקובץ מסיבותיו אותם יסבירו הנציגים.

<שלומית אבינח: מידיעתי, נכון להיום החוב המסתובב של מד"א משנת 2003 עומד על סכום של למעלה מ- 255 מיליון שקל כולל קרן, ריבית והצמדה.

<שלומית אבינח: החובות של משרדי הגבייה הם כ- 95 מיליון שקל.

<שלומית אבינח: הנתונים נכונים למאי 2014.

<שלומית אבינח: סביר להניח שהנתונים האלה עלו.

<שלומית אבינח: מטרת הדיון הנוכחי, כפי שאני רואה אותו, היא לראות איך עוזרים לכל החייבים עם חובות עבר שמקבלים חשבונות מאוד מאוד גבוהים.

<שלומית אבינח: כל החקיקה וכל ההסדרים הם עתידיים, מעתה ואליך.

<שלומית אבינח: לגבי העבר אין שום פתרון.

<שלומית אבינח: אני חושבת שהדיון הזה מאוד חשוב.

עדי קול: תודה רבה לשלומית.

עדי קול: לפי שאנחנו צועדים ונכנסים לעומק הדיון אני מבקשת לאפשר לפונים להציג את טענתם.

עדי קול: יוסף בבקשה.

עדי קול: תודה שהגעת.

<יוסף זליג ברסקי: שלום.

<יוסף זליג ברסקי: אני משמש מסמנכ"ל בעמותת "עלי שיח" שהיא מערך דיור לילדים חוסים בעלי פיגור, שיקום, אוטיסטיים, חוסים שאנחנו משכנים אותם בדירות.

<יוסף זליג ברסקי: יש לנו 47 דירות בירושלים עם 260 חוסים.

<יוסף זליג ברסקי: הבעיה שלנו מתחלקת לשתיים כי בעצם אנחנו נמצאים בין הפטיש לסדן.

<יוסף זליג ברסקי: מצד אחד "עלי שיח" היא עמותה שמקבלת את החוסים ממשרד הרווחה.

<יוסף זליג ברסקי: אנחנו לא לוקחים ילדים מהרחוב ואוספים אותם לדירות, אלא הכול חייב להיות תחת תיאום של משרד הרווחה.

<יוסף זליג ברסקי: כשאני מקבל חוסה שהוא אפילפטי והחוק קבוע לגביו שאם "מד"א" אוסף אותו הוא לא אמור לשלם בכלל.

<יוסף זליג ברסקי: אני לא יודע איך זה נוצר, אבל לפעמים או שפונים להורים, ההורים מפנים את הדרישה אלי ואומרים 'הילד נמצא אצלך, תתמודד עם זה' "מד"א" לא מדבר איתי כי בעצם הוא לא תובע אותי בכלל.

<יוסף זליג ברסקי: אני, מצד אחד ההורים לוחצים ומצד שני - - -

<שלומית אבינח: כי החוב מגיע להורים.

<יוסף זליג ברסקי: בדיוק, אבל "מד"א" מתעלם ממני.

<יוסף זליג ברסקי: לי יש פה מסמך של "מד"א": "לכבוד הוסטל 'עלי שיח' רחוב חזון איש, רמת שלמה ירושלים'.

<יוסף זליג ברסקי: הם פינו חוסה והם תובעים אותי כ"עלי שיח".

<יוסף זליג ברסקי: אני לא אפוטרופוס של הילד.

<יוסף זליג ברסקי: יש גם מצב הפוך, פתאום "מד"א" כן מכיר אותי למרות שאני לא הזמנתי את האמבולנס.

<יוסף זליג ברסקי: יכול להיות שזה אזרח שראה ילד נופל.

<יוסף זליג ברסקי: החוסים שלנו הם בדיור עצמאי, אלו ילדים שיכולים לנסוע באוטובוס לעבודה ולחזור ולפעמים יש מצב שהם נופלים בדרך ואוספים אותם.

<יוסף זליג ברסקי: יש להם מדבקה שהם שייכים להוסטל "עלי שיח" ודרכה מגיעים אלינו.

<שלומית אבינח: אבל אפילפטיים פטורים בכלל.

<יוסף זליג ברסקי: הם פטורים, אבל יש מצב שאני נמצא כאן כבר שנתיים במלחמה עם הורים שקיבלו תביעה.

<יוסף זליג ברסקי: אני אומר להם תפנו ותגידו ב"מד"א" ולא מוכנים לקבל אותם.

<מירי כהן: הם חייבים לגשת לקופת החולים כדי להסדיר את זה.

<יוסף זליג ברסקי: לא אומרים להם את זה.

<יוסף זליג ברסקי: הם מקבלים - - -

<מירי כהן: על גבי החשבון כתוב "לך לבדוק - -

עדי קול: אני מבקשת לא להתפרץ בגלל הפרוטוקול.

עדי קול: הפרוטוקול נכתב ולא יודעים מי דיבר.

עדי קול: שנית, הוא מספר לך מקרה שקרה לו.

עדי קול: את יכולה להגיד צריך, אבל לא קרה.

<יוסף זליג ברסקי: יש פה אימא שקיבלה תביעה, פעם ראשונה אחרי שנה וחצי פתאום היא קיבלה תביעה של "מד"א" ואז היא פנתה אלי ואמרה "תשמע, לפני שנה וחצי, בכלל לא ידעתי שהילדה שלי נפלה" כי זה דבר שיכול להתרחש ביום יום לילדה אפילפטית, היא יכולה אפילו פעמיים בשבוע ליפול.

<יוסף זליג ברסקי: היא נופלת, בודקים אם הכול בסדר ושלוחים אותה חזרה.

<יוסף זליג ברסקי: יכול להיות גם מקרים שהיא גם לא מפונה לבית החולים.

<יוסף זליג ברסקי: לי יש מקרים שהרכזות עושות סבב בחדרים ורואים ילדה אפילפטית שהיא כרגע בהתקפה, מטפלות, מסתכלות ולא מזמינות אמבולנס.

<יוסף זליג ברסקי: זאת אומרת שזה יכול לקרות הרבה יותר מאשר אצל אזרחים רגילים.

<יוסף זליג ברסקי: אנחנו מתמודדים גם כשפונים אלינו ומאשימים אותנו כאילו אנחנו הזמנו את האמבולנס.

<יוסף זליג ברסקי: תובעים מאתנו את הכסף וזה מגיע לגביית חובות ולעיקולים או שזה מגיעים להורים וההורים מכירים רק אותנו.

<יוסף זליג ברסקי: צריך למצוא פה פתרון שהילדים, קודם שלילדים האפילפטיים יהיה פתרון ושנית איך מוצאים את הפתרון לילדים שנמצאים בדירות של עמותות ולא אצל ההורים.

<יוסף זליג ברסקי: איך מסדרים שההורים יקבלו את ההודעות האלה ואיך אני לא אשלם אותם.

<יוסף זליג ברסקי: נוצר כאן מצב של כפילות, גם העמותה מחויבת מצד לחץ ההורים וגם ההורים שכמעט ולא מכירים את הילדים נתבעים לשלם את החוב.

<איילה חומה: אני מתנצלת מראש, אף פעם לא דיברתי בפורום כזה.

<איילה חומה: אשתדל לא להיות חובבנית יותר מדי.

<איילה חומה: אבא שלי נפטר לפני שנתיים, אימא שלי נפטרה לפני כמה שבועות.

<איילה חומה: בשני המקרים, אנחנו קמים מהשבעה ומוצאים חשבון מ"מד"א" ואפילו לא כתוב 'משתתפים בצערכם'.

<איילה חומה: כתבתי את זה באתר של הישוב שלי ואישה שאני מכירה שהבן של בן ה-13 נהרג בתאונת דרכים מחרידה, הזמינו אמבולנס בסך הכול כדי לקבוע את המוות.

<איילה חומה: היא קמה מהשבעה וקיבלה חשבון.

<איילה חומה: הכרתי עוד אישה, טוב, את זה שמענו שלא שלחו חשבון, אבל החוב התנפח.

<איילה חומה: אולי שלחו לה והיא שהייתה בזעזוע אחרי המוות אולי בטעות זרקה לפח או משהו דומה.

<איילה חומה: על כך פנים, קיבלתי המון המון תשובות מישוב די קטן, גינות שמרון, של אנשים: 'לעזאזל עם מד"א' ועוד קללות על "מד"א", אני לא מקללת את "מד"א".

<איילה חומה: אני יודעת שהאמבולנס נוסע ושורף דלק ומשלמים לצוות מיומן וזה צריך לבוא מאיזה מקום.

<איילה חומה: אני גם יודעת שאני לא אהיה יותר עשירה או יותר ענייה אם אני לא אקבל את החשבון הזה כי עובדה שקיבלתי את הכסף חזרה מ"מכבי", אבל זה לא משנה.

<איילה חומה: או אם אני לא אקבל את זה מ"מכבי" ואשלם פחות דמי חבר או הממשלה תשלם ואני אשלם פחות מיסים, זה לא משנה כי אנחנו חיים בעולם עם משאבים מוגבלים.

<איילה חומה: אני לא מדברת כאן על הכסף, אבל כשאני יושבת שבעה אני לא מבשלת, השכנים מבשלים בשבילי.

<איילה חומה: בפעם אחרת השכנים ישבו שבעה ואני אבשל עבורם.

<איילה חומה: לא מדובר על כסף, לא מדובר על כמה שעות בחיים שלי אבלה בבישול, מדובר על להיות חלק מחברה.

<איילה חומה: חברה, אנשים, ציוויליזציה תומכת בבנאדם כשהוא מקבל - - -

עדי קול: אני מבקשת שתדייקי את הטענה שלך.

עדי קול: מהי הטענה שלך?

<איילה חומה: מתכנני מחשב מדברים על תהליך שהוא שקוף למשתמש, אני רוצה שגביית התשלום לאמבולנס אחרי מוות תהייה שקופה למקבלים.

<איילה חומה: אני בטוחה שניתן לעשות את זה.

<איילה חומה: אני לא רוצה להאריך מאוד על איך, אולי יש אנשים שהם מומחים ממני על איך.

<איילה חומה: אבל כשאני אלך לעולמי, שהילדים שלי לא יקבלו חשבון.

<איילה חומה: שקופת חולים תקבל חשבון או שהמוסד לביטוח לאומי או מישהו אחר יקבל את החשבון מבלי שזה יגיע אלי, מבלי שאני אמלא טופס, מבלי שהילדים ידעו מזה כי זה לא הרגע.

<איילה חומה: "מד"א" עבד, גם חדר מיון עבד, לא קיבלתי חשבון מחדר מיון.

עדי קול: תודה.

עדי קול: אני עוצרת אותך כי הבנו את הטענה.

עדי קול: אנחנו קצרים בזמן ולכן אנחנו ממשיכים.

עדי קול: אני מחלקת את הדיון לשניים.

עדי קול: יש כאן שני פונים שיש להם בעיה ספציפית לגבי גביית חובות בצורה מסוימת.

עדי קול: אחר כך אני אבקש שנדבר על חובות העבר.

עדי קול: אשמח לשמוע תשובה והתייחסות.

<שלומית אבינח: יש עוד שני פונים.

עדי קול: בבקשה .

<יוסף בר: שלום.

<יוסף בר: שמי יוסי בר, אני מנהל בית ספר ברכסים, בית ספר לילדים מיוחדים.

<יוסף בר: אנחנו לצערנו הרב נזקקים הרבה פעמים לשירותים של "מד"א".

<יוסף בר: זה הזמן להגיד תודה מכל הלב לאנשי "מד"א" שמגיעים ומתחשבים ומטפלים בצורה יוצאת דופן במקרים שאנחנו זקוקים לעזרתם.

<יוסף בר: זה לא מובן מאליו, הם מגיעים ברגישות נדרשת ומטפלים בצורה יוצאת דופן לטובה.

<יוסף בר: אני מבקש להחמיא לוועדה כאן, באמת גיליתי יעילות מרשימה בפניות שלי ועל כך שטיפלו - - -

עדי קול: אני מצטערת שאני מקצרת אותך, אנחנו קצרים בזמן היום.

עדי קול: אני אבקש להיות ממקודים בפנייה.

<יוסף בר: חשוב לי לציין מאוד את ההתנהלות של משרד עורכי הדין דינה פרנקל.

<יוסף בר: זו התנהגות שערורייתית בעיני.

<יוסף בר: כתבתי לוועדה ואני שמח שאני מציג את זה כאן.

<יוסף בר: בעצם יש לנו ילדה שהצוות של "מד"א" פינה אותה ורשם במקום את הכתובת צפת הוא רשם עיר אחרת, חיפה.

<יוסף בר: הצוות של "מד"א" טעה.

<יוסף בר: לא הגיעה פנייה.

<יוסף בר: ביום שהגיעה הפנייה זה היה כבר שנתיים אחרי זה.

<יוסף בר: הפנייה הגיעה בתוספת ריביות של 1,200 שקל.

<יוסף בר: האימא פנתה ישר אלינו, כמו שאר ההורים, אנחנו משלמים מיד את החוב ל"מד"א".

<יוסף בר: פנינו ל"מד"א" ואמרנו שמאחר וזו פנייה ראשונה אנחנו משלמים את הקרן בלבד ונגמר הסיפור.

<יוסף בר: עורכת הדין דינה פרנקל ובעיקר אנשים מטעמה מאוד מאוד לא אהבו את זה.

<יוסף בר: הם צלצלו אלינו ודיברו בצורה מאוד מכוערת, כשאני אני אומר 'בצורה מאוד מכוערת' זה בית ספר שמתעסק בילדים חריגים.

<יוסף בר: הסברנו להם שאנחנו לא מתכוונים לשלם להם את הריבית אלא אם כן הם יציגו שהם שלחו את המכתב שנתיים קודם, הם לא הצליחו לעשות את זה.

<יוסף בר: בדיוק על אני מדבר, אז הם צלצלו לאימא, האימא היא אימא אומנת לילדה בעלת תסמונת דאון עם פיגור שכלי בנוני, ואמרו לה 'אם לא תשלמי הרגע את החוב אנחנו נפנה לאימא הביולוגית', שלא ראתה את הילדה שלה כבר 16 שנה, 'ונעקל לה את המטלטלין מהבית אם את לא משלמת כרגע את החוב'.

<יוסף בר: את ה-400 או 500 שקל הפרש.

<יוסף בר: האימא בכתה להם בטלפון ואמרה 'אל תפנו להורים הביולוגים, הם לא יודעים בכלל מה עם הילדה.

<יוסף בר: זה יכאב להם'.

<יוסף בר: 'אז עכשיו תשלמי'.

<יוסף בר: וכפו עליה לשם.

<יוסף בר: עשו לה הנחה, התחשבות גדולה.

<יוסף בר: כפו עליה לשלם על המקום 250 שקל בכרטיס אשראי.

<יוסף בר: ביקשתי מהוועדה, חוץ מכך שמחזירים לה את הכסף, באמת בזכות הוועדה החזירו לאימא את הכסף, פשוט להתנצל בפני האימא על ההתנהגות הברוטלית שהם התנהגו בטלפון.

<יוסף בר: עד עכשיו, לצערי, לא "מד"א" ולא דינה פרנקל, בעצם היא זאת שצריכה לעשות את זה, לא טרחו לצלצל והתנצל.

<יוסף בר: הם רק טרחו לצלצל לאימא ולהגיד לה 'שיוסי בר לא יפנה יותר לוועדה.

<יוסף בר: דברי אתו, זה עושה לנו רע, שלא יפנה יותר לוועדה'.

<יוסף בר: עד כאן דבריי.

עדי קול: הפונה הנוספת, רוצה לדבר?

עדי קול: לא.

עדי קול: בבקשה נשמח לשמוע את תגובתכם.

<אורן בלושטיין: ראשית, תודה.

<אורן בלושטיין: אם היינו מקבלים את התלונות לפני הדיון היינו בודקים אותן.

<אורן בלושטיין: נאמר לנו על ידי הוועדה שאין מקרים ספציפיים שיש לבדוק אותם.

עדי קול: הדברים כפי שאתה מבין כבר טופלו.

עדי קול: אנחנו מדברים מתוך הדברים האלה - - -

<אורן בלושטיין: אנחנו התכוננו לחובות עבר ולא למקרים פרטניים כי לא קיבלנו.

<אורן בלושטיין: אני אענה מהותית למקרים.

עדי קול: בדיוק, אנחנו לא מדברים על המקרים הפרטניים.

עדי קול: כאמור המקרים הפרטניים האלה נפתרו.

עדי קול: הוועדה פנתה, קיבלו תשובות.

עדי קול: אנחנו מעריכים את התשובות.

עדי קול: מדובר על מדיניות גביית החובות.

עדי קול: אנחנו מרגישים שיש כאן חוסר רגישות באופן ברור למשפחות הנפטרים, חוסר הבנה בנהלים כאשר יש עמותות וילדים שנמצאים תחת חסותם של הורים.

עדי קול: כמובן גביית החובות על ידי משרדי עורכי הדין.

<אורן בלושטיין: אני אתחיל ואומר שאנחנו קיבלנו הרבה פניות בעבר.

<אורן בלושטיין: תיקנו הרבה תהליכים על דברים שפעלו בעבר.

<אורן בלושטיין: אנחנו סבורים שהיום המשרדים פועלים באופן נכון.

<אורן בלושטיין: ככל שיש תקלות שעולות בפנינו אנחנו מטפלים באופן נקודתי.

<אורן בלושטיין: המקרה שהאדון תיאר כאן לא אמור להתקיים, זה ברור לחלוטין.

<אורן בלושטיין: כפי שאני מבין זה גם לא משהו שאנחנו יודעים.

<אורן בלושטיין: בכל אופן הדברים מטופלים בכל פנייה לגופה ומסודרים.

<אורן בלושטיין: ההנחיות של המשרדים הן ברורות.

<שלומית אבינח: השם דינה פרנקל עולה כל הזמן.

<אורן בלושטיין: ההנחיות של המשרדים הן ברורות.

<אורן בלושטיין: הן אמורים לפעול באמות מידה נאותות תחת הנחיות מאוד ברורות לגבי אילו פעולות נעשות, מתי נעשות, מה סדר הפעולה שנעשה.

<אורן בלושטיין: כל זה - - -

עדי קול: איזו בקרה יש לכם שזה נעשה?

<אורן בלושטיין: את כל זה "מד"א" בודק בזמן אמת באופן ממוחשב.

<אורן בלושטיין: אלו תהליכים ממוחשבים - - -

עדי קול: איך?

עדי קול: איך יכולים לדעת אם הם התקשרו לאימא האומנת?

<אורן בלושטיין: אם תתני רגע להסביר את כל המעטפת כי אני משער שאני מבין מה שאת שואלת.

<אורן בלושטיין: שוב, אם יש עשב שוטה שעשה פעולה שלא אמור לעשות - - -

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: זה עשב מרכזי - - -

<אורן בלושטיין: אנחנו מטפלים - - -

אורי מקלב: אם זה עשב שוטה תעקרו אותו.

<אורן בלושטיין: אנחנו מטפלים בו נקודתית וזה בדיוק מה שאני אומר.

<אורן בלושטיין: מטפלים גם כתוצאה מתלונה של מישהו.

<אורן בלושטיין: יש כאן טענות כלליות - - -

עדי קול: זה אומר שאתה יודע רק בדיעבד.

עדי קול: כלומר שכבר נעשו - - -

<אורן בלושטיין: אני אומר שההנחיות הן ברורות והתקלות לא אמורות לקרות.

עדי קול: הבנתי את התשובה שלך.

עדי קול: איזו בקרה שוטפת נעשית על משרד עורכי הדין דינה פרנקל?

<אורן בלושטיין: אני אומר שהבקרה היא תהליכית והבקרה היא - - -

עדי קול: אתה אומר שרק בדיעבד.

<אורן בלושטיין: הבקרה היא תהליכית בזמן אמת על דברים שבוצעו.

<אורן בלושטיין: מדי פעם אנחנו גם עושים בקרה של לקוחות סמויים שאנחנו מציגים שפונים אלינו.

<אורן בלושטיין: תהליכית, אנחנו גם רואים שבשנה האחרונה כמעט, אני לא יודע ממתי המקרה הזה, אבל אנחנו לא נתקלים בסיטואציות כאלה.

<אורן בלושטיין: העובדה, המזכירה גם נאותה להגיד את זה.

<אורן בלושטיין: לטעמנו זה דבר שהלך ונעלם כבר, שהוא כבר כמעט לא קיים.

<אורן בלושטיין: עדיין יכולות להיות טעויות.

<אורן בלושטיין: גם במקרה הספציפי הזה אנחנו חושבים שההתנהלות הייתה שונה קצת ממה שהאדון הציג כאן.

<אורן בלושטיין: אם חברת הכנסת תרצה לשמוע,את המקרה הספציפי הזה הממונה על הגבייה מכירה והיא בדקה אותו וגם טיפלה בו, התמונה היא קצת שונה ממה שאנחנו מכירים.

עדי קול: אני עדיין שואלת אותך איך אתה עושה בקרה באופן שוטף.

<אורן בלושטיין: עניתי.

עדי קול: לא, לא ענית לי.

עדי קול: אמרת שמדי פעם אתם עושים עם לקוחות סמויים.

<אורן בלושטיין: אין בקרה.

<אורן בלושטיין: אני לא יכול להיות אוזן לכל טלפון ולכל פניה.

<אורן בלושטיין: יש הנחיות, המשרדים פועלים על פי ההנחיות, אנחנו אוכפים שהם יפעלו על פי הנחיות וזה מה שקורה.

<אורן בלושטיין: ככל שמגיעה תלונה אנחנו מבררים אותה, בודקים אותה, מנחים בהתאם.

<אורן בלושטיין: אם נמצא משהו שאינו תקין מנחים, יכול להיות שמדובר במשהו כללי שהוא צריך להיות הנחיה לכל המשרדים.

<אורן בלושטיין: באופן גורף, לאחרונה, אנחנו לא מוצאים כאלה דברים.

אורי מקלב: עם כמה משרדים אתם עובדים?

<אורן בלושטיין: ארבעה.

אורי מקלב: הנתח שווה בכל המשרדים?

<אורן בלושטיין: לא.

<אורן בלושטיין: חלק יותר וחלק פחות.

אורי מקלב: מי המשרד שאצלו הנתח הגדול?

<אורן בלושטיין: אני לא יודע להגיד לך כרגע את הנתונים.

<אורן בלושטיין: אם תרצה נוכל להציג את הנתון.

<אורן בלושטיין: אני לא יודע להגיד כרגע.

<אורן בלושטיין: "דינה פרנקל" זה משרד שעובד בצורה טובה - - -

אורי מקלב: היושבת ראש, האם יש לכם מסקנות מהפניות להורים - - -

<אורן בלושטיין: אם תרצה לשמוע את התשובה למקרה הקונקרטי הזה, הבנתי שאת זה אתם לא רוצים.

<אורן בלושטיין: הממונה על הגבייה יכולה לענות כי היא מכירה אותו, היא בדקה את המקרה הספציפי הזה.

עדי קול: כן, אני מבקשת לדעת לגבי בקשת ההתנצלות.

<שני דניאלס ורמוס: המקרה הזה הגיע מהוועדה ונבחן על ידנו.

<שני דניאלס ורמוס: הבעיה המרכזית במקרה של הילדה שהייתה שם, לנו לא היה מושג שהיא הייתה חסויה שלהם.

<שני דניאלס ורמוס: הוא לא סיפר לנו שהחסויה הזאת - - -

אורי מקלב: לכם או למשרד עורכי הדין?

<אורן בלושטיין: ל"מד"א".

עדי קול: אנחנו מבינים שהייתה תקלה ולכן נצברו החובות ולקח שנתיים עד שזה הגיע.

עדי קול: אנחנו רוצים לדעת - - -

<שני דניאלס ורמוס: דיברו עם האימא האומנת, דיברו אתה, הכול הלך אחורה והכל הלך צעד אחד אחורה.

אורי מקלב: מה זה דיברו?

<קריאה: אני דיברתי עם האימא הבוקר.

עדי קול: האם אנחנו יכולים לבקש מכם להוציא התנצלות בכתב?

<אורן בלושטיין: התשובה היא כן.

עדי קול: תודה רבה.

<שני דניאלס ורמוס: אני מבקשת לומר משהו בעניין העמותות.

<שני דניאלס ורמוס: אנחנו לא יודעים שהחסויים האלה שייכים לאותן עמותות.

<שני דניאלס ורמוס: הכתובות המופיעות תחת החסויים האלה הן הכתובות היכן שהם גרים באמת, אצל האימא האומנת או ההורים הביולוגיים.

<שני דניאלס ורמוס: זו הכתובת שמופיעה במרשם האוכלוסין.

<שני דניאלס ורמוס: כלומר, כשאני בודקת במרשם האוכלוסין - - -

עדי קול: סליחה, חבר הכנסת מבקש לומר משהו ואני מבקשת שתקשיבי.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים, כשיש תקלה כזאת שמתברר שמי שטעה בכתובת, אנחנו מבקשים להבין מהו התהליך המהיר ביותר שמסדירים את זה.

<שני דניאלס ורמוס: מתקנים.

אורי מקלב: כאן במקרה הדבר היותר מזעזע היה ההתייחסות של משרד עורכי הדין אם כן ידעו שלא מדובר בהורים הביולוגיים.

אורי מקלב: כאן אי אפשר להשתמש בטיעון הזה.

אורי מקלב: כאן הם ידעו והם השתמשו במידע שיש להם.

אורי מקלב: אני בכלל לא יודע איך הם קיבלו אותו.

אורי מקלב: כנראה שצריך לברר איך הם יודעים להגיע גם לאימא האומנת וגם לאימא הביולוגית.

אורי מקלב: אבל, הם כן ידעו והתנהלו באופן שהם התנהלו.

אורי מקלב: כאן צריכה להיות החלטה, אני מצפה מ"מד"א" שיהיה כאן פרוטוקול שבו קראתם למשרד ושתנהל בירור.

אורי מקלב: צריך להיות כאן בירור כי זה לא יכול לעבור כך סתם.

אורי מקלב: פרוטוקול עם מסקנות, עם החלטה של הדבר.

אורי מקלב: הוועדה בוודאי תהייה מעוניינת לשמוע מה היה בדיון, מה היו טענות משרד עורכי הדין, מה אמרתם להם, מהן המסקנות בעקבות אירוע הזה, מה עם התנצלות להורים וכדומה.

<שני דניאלס ורמוס: אם זכור לי נכון, אנחנו שלחנו את התגובה שלנו לוועדה.

<שלומית אבינח: אמרתי, העניין הסתדר.

<שני דניאלס ורמוס: גם תגובה על מה שעשינו.

<שני דניאלס ורמוס: אם תוכלי להראות את התגובה שלנו כי אני לא זוכרת את - - -

עדי קול: אורי, אני עוצרת כאן כי אני רוצה לקדם את הדיון.

עדי קול: יש את התשובה.

עדי קול: אני מבקשת לדבר מדיניות.

עדי קול: אני רוצה לשמוע על ההתמודדות שלכם עם תקלות כאלה.

עדי קול: נכון, אמרת שאין לכם דרך לבדוק באופן שוטף את "דינה פרנקל".

עדי קול: כעת יש מקרה ואנחנו יודעים והשאלה מה אתם עושים במקרה הזה ואיזה תהליך בקרה אתם עושים וכמובן תהליך ההתנצלות.

עדי קול: אני מבקשת התייחסות לטענה לגבי נפטרים.

<שני דניאלס ורמוס: סליחה, לעניין ההתנצלות רשום פה בצורה מפורשת שמשרד עורכי דין פרנקל, זה היה אמור להיות סעיף ג' אך משום מה השתבש פה, בפסקה השלישית כתוב במפורש שדיברו אתה ואין לה שום טענה ועניין כלפי משרד הגבייה.

<יוסף בר: אבל הדברים פשוט לא נכונים.

<שני דניאלס ורמוס: שאין לה שום עניין כלפי אותו עורך דין שדיבר.

<שני דניאלס ורמוס: שוב, - - -

<יוסף בר: לא עורך דין דיבר, דיבר פקיד.

<יוסף בר: הדברים פשוט לא נכונים.

עדי קול: אני מבקשת להתקדם לגבי מדיניות נפטרים.

<אורן בלושטיין: עלו כאן שתי שאלות, אחת לגבי חולי אפילפסיה וגם לגבי נפטרים.

<אורן בלושטיין: אני אתייחס לשתי השאלות.

<אורן בלושטיין: כל נושא ההחזרים זה על פי הנחיות של קופות החולים.

<אורן בלושטיין: כל קופה פועלת בצורה שונה - - -

בנימין בן-אליעזר: לחולי אפילפסיה ודיאליזה זה ברור.

<אורן בלושטיין: מיד.

<אורן בלושטיין: תנו לי לסיים את המשפט.

<אורן בלושטיין: לגבי הנפטרים, אדם שנפטר בבית, עד כמה שידוע לנו למעט "מכבי" קופות החולים לא משתתפות בהחזר.

<אורן בלושטיין: זה באופן עקרוני ההנחיות.

<אורן בלושטיין: זה מה שאנחנו יודעים וזה מה שקורה ביום-יום בפרקטיקה.

<אורן בלושטיין: מתי אנחנו מודיעים למשפחה, אני לא יודע את המקרה הספציפי שלך, אבל ראשית כל אני משתתף בצערך, באופן כללי ככלל, מתום הפינוי לאחר 30 יום לפחות יוצאת תזכורת ראשונה בדואר רגיל לחיוב.

<אורן בלושטיין: לאחר מכן, לאחר 60 יום יוצאת תזכורת שנייה ולאחר 90 יום תזכורת שלישית.

<אורן בלושטיין: בתזכורת כמובן מוסבר שעליו לפנות לקופת החולים ושקופת חולים אמורה לתת - - -

עדי קול: האם כתוב שאתם משתתפים בצערה של המשפחה?

עדי קול: האם אנחנו יכולים לדרוש מכם שיהיה כתוב?

<אורן בלושטיין: אנחנו מקבלים את מה שהיושבת ראש מבקשת.

<אורן בלושטיין: אנחנו נוודא שככל שנדע שמדובר בנפטר יצויין.

<אורן בלושטיין: לדעתי יש אזכור לנושא, אבל אנחנו נוודא שזה קיים.

עדי קול: אני מבקשת לקבל אישור לוועדה שבדקתם את זה ושמופיעה השתתפות בצער המשפחה במכתב.

עדי קול: תחזרו לוועדה עם תשובה.

<אורן בלושטיין: אנחנו נודיע לוועדה שזה בוצע.

<אורן בלושטיין: אנחנו מקבלים את זה וזה יבוצע.

<שני דניאלס ורמוס: בהנחה שנדע שהוא נפטר.

<איילה חומה: הבנק יודע שהוא נפטר, חברת הביטוח יודעת שהוא נפטר?

עדי קול: איילה, אני מבקשת.

עדי קול: קיבלנו את בקשתך וזה יטופל.

<אורן בלושטיין: הקשר שלי לתהליך נגמר או בפינוי או בזה שאדם נפטר בבית.

<אורן בלושטיין: ככל שאדם נפטר בבית אני יודע את זה ולכן נוכל להוסיף.

<אורן בלושטיין: ככל שאדם נפטר בבית החולים כתוצאה מפינוי, אז אין שום דרך לדעת את זה.

עדי קול: אנחנו מבינים, נכון.

<אורן בלושטיין: ראשית את זה נעשה.

<אורן בלושטיין: אין בררה לגשת לחייב, כלומר למשפחה.

עדי קול: אני מבינה את זה.

עדי קול: נכון, נפטר.

<איילה חומה: אני עבדתי בבנק, ידענו כשמישהו נפטר.

<איילה חומה: משרד הפנים הודיע לנו.

עדי קול: גברתי אני עוצרת אותך כרגע כי קיבלנו את בקשתך לגבי ההודעה להשתתפות בצער.

עדי קול: את זה ביקשנו כרגע.

<אורן בלושטיין: לגבי חולי אפילפסיה, שוב, - - -

עדי קול: הוא דיבר על הבעיה עם העמותה.

<אורן בלושטיין: אני אומר שלגבי חולי אפילפסיה, כל גוף אחר, על פי התקנות ועל פי החוק אני נדרש לחייב את המפונה ולא שום גוף אחר.

<אורן בלושטיין: אני כבר מודיע שאנחנו כן מתחשבים וכן מחייבים גופים ככל שברור לנו שהגוף הוא האחראי על האדם.

<אורן בלושטיין: אין לי שום דרך לבקש מהצוות שבא לטפל בחולה לברר מי האפוטרופוס של אותו אדם אלא אם מציגים ואומרים לו.

<אורן בלושטיין: במקרה שמודיעים לו אנחנו עושים הכול כדי כן לחייב את האפוטרופוס החוקי.

<אורן בלושטיין: על פניו, שוב, גם אם פנו אליך כעמותה אתה יכול לפנות אלינו ואנחנו נבדוק את הפנייה הספציפית.

<אורן בלושטיין: לא אמורים לפנות אליך כגוף אלא כשאתה אפוטרופוס של מישהו.

<אורן בלושטיין: אנחנו אמורים לחייב או את האדם או את האפוטרופוס החוקי שלו.

<אורן בלושטיין: אלו התקנות וזה הדין וכך אנחנו נדרשים לפעול וכך אנחנו נוהגים.

<אורן בלושטיין: אני מזכיר לכולם שאנחנו תחת תקנות אגרה, זו לא החלטה שלנו.

<אורן בלושטיין: יש קריטריונים מאוד ברורים שהכנסת חוקקה שעל פיהם אנחנו נוהגים ועל פיהם אנחנו פונים.

<אורן בלושטיין: יתרה מכך, אני כבר אומר שכעת אנחנו בתהליך עם "מכבי" שכל פינוי, קודם כל אנחנו פונים ל"מכבי" לפני שפונים בכלל לאדם עצמו.

<אורן בלושטיין: "מכבי" אמרו לנו שאם יש השתתפות הם יעבירו את ההשתתפות ככל ש"מכבי" משתתפת - - -

עדי קול: למה רק עם "מכבי" אתם עושים את זה?

<אורן בלושטיין: כי זה מה שהצלחנו כרגע.

<אורן בלושטיין: אנחנו נשתדל להגיע להסדר עם שאר הקופות.

<אורן בלושטיין: "מכבי" הרימה את הדגל.

<אורן בלושטיין: "מכבי" אמרה 'אנחנו מוכנים'.

<אורן בלושטיין: שאר הקופות כרגע לא מוכנות לתהליך הזה.

<אורן בלושטיין: אנחנו כן מנסים לקדם את זה גם עם שאר הקופות.

<אורן בלושטיין: למעשה כאן

<אורן בלושטיין: אנחנו מוציאים עוד יותר את האזרח מהחיוב.

<אורן בלושטיין: צריך להבין, בסוף תמיד נגיע לאזרח עם הדלתא שתישאר ככל שאין השתתפות.

עדי קול: אני מקבלת את התשובות.

עדי קול: בינתיים אני מבקשת לעבור לחובות העבר.

<אורן בלושטיין: חובות העבר, יושבת ראש הוועדה אמרה - - -

עדי קול: חבר הכנסת אורי מקלב שישב בראש הוועדה התעסק בנושא הזה גם כן.

<אורן בלושטיין: לגבי חובות העבר יש לנו שתי בעיות מרכזיות.

<אורן בלושטיין: בעיה ראשונה, אין לנו זהות מוחלטת לאיזו קופת חולים אותו אדם היה שייך בזמן הפינוי מאחר והם רשאים לזוז כל הזמן בין הקופות החולים.

<אורן בלושטיין: לכן ברוב החייבים אין לי למי לפנות, אין לי את קופת החולים לפנות אליה.

<אורן בלושטיין: פנינו למוסד לביטוח לאומי כדי לקבל מהם את המידע הזה.

<אורן בלושטיין: כעת התהליך הזה בבדיקה ויתכן וזה ייתן לנו מזור לתהליך.

<אורן בלושטיין: ככל שהמוסד לביטוח לאומי יגיד לי שפולני היה מבוטח בתאריך הזה בקופה הזאת, אני אוכל לפנות לקופה ולומר 'רבותיי, הוא היה מבוטח אצלכם.

<אורן בלושטיין: תבדקו אם אתם רשאים או שהוא רשאי לקבל אצלכם החזרים'.

<אורן בלושטיין: אני התקדמתי עם "מכבי".

<אורן בלושטיין: "מכבי" הסכימו גם לתהליך שבו אנחנו מתקדמים בעניין הזה.

<אורן בלושטיין: נעבוד עם שאר הקופות.

<אורן בלושטיין: אני מקווה שהתהליך הזה יבשיל - - -

עדי קול: כדי שתוכל להגיע לקופות אתה צריך קודם כל שהמוסד לביטוח לאומי יסכים לתת לך את הרשימה.

<אורן בלושטיין: נכון.

<אורן בלושטיין: עם המוסד לביטוח לאומי אנחנו כבר בתהליך עם וועדת מידע שלהם.

<אורן בלושטיין: ככל הנראה את המשוכה הזאת אנחנו עוברים.

<אורן בלושטיין: ככל הנראה כן נקבל את המידע הזה.

<אורן בלושטיין: שוב, תשובה סופית נקבל בעוד כחודשיים.

<אורן בלושטיין: זה יקדם אותנו משמעותית כי זו הלקונה הגדולה שהייתה לנו.

<אורן בלושטיין: משרד הבריאות ניסה להשלים את החלק הזה, אבל בכוחות משותפים לא הצלחנו להגיע למטרה הזאת.

<אורן בלושטיין: ככל הנראה נגיע למטרה וזה יאפשר לי להתקדם אל מול קופות החולים.

<אורן בלושטיין: נכון לרגע זה אין דרך להתקדם.

<אורן בלושטיין: ברור לכולם שמדובר באנשים שפונו, קיבלו תזכורות על תזכורות על תזכורות ולא הסדירו את החוב הזה.

עדי קול: שוב, מתי הם קיבלו את החוב?

<אורן בלושטיין: אמרתי, כל הזמן אנחנו בבקרה מתי הם מקבלים תזכורות ותהליכים.

<אורן בלושטיין: אני כבר אומר, הם בטוח קיבלו מ"מד"א" ולא משום משרד אחר ולא משום יד שהיא שלוחה של "מד"א".

<אורן בלושטיין: מ"מד"א" הם קיבלו שלוש תזכורות - - -

עדי קול: כן, רק שזה קרה שנתיים אחרי הפינוי.

<אורן בלושטיין: לא.

<אורן בלושטיין: לא.

<אורן בלושטיין: אני דוחה בתוקף את הדבר הזה כי התהליך שלנו הוא תהליך מחשובי, אוטומטי והוא יוצא 30, 60, 90 גם בשנת 2003.

עדי קול: חלק מהפניות שהגיעו אלינו הן מאנשים שקיבלו את הפנייה הראשונה אחרי תקופה ארוכה שהיא יותר מ- 60 יום.

<אורן בלושטיין: גברתי צודקת, זה היה מדובר רק על תאונות דרכים בגלל שהייתה בעיה עם "אבנר".

עדי קול: אתה מתחיל בזה שאתה אומר לי שזה לא קרה, וכשאני אומרת שזה כן קרה אתה אומר, 'זה קרה כי הייתה בעיה עם "אבנר"'.

עדי קול: אל תתחיל ותאמר שזה לא קרה.

עדי קול: היו מקרים כאלה והיו מקרים כאלה עם אנשים עם חובות עבר שקיבלו את הפנייה רק אחרי זמן ארוך.

<אורן בלושטיין: שוב, זה נעצר.

<אורן בלושטיין: התהליך היה רק "אבנר" בתאונות דרכים - - -

אורי מקלב: כמה זמן מיום האירוע עד למכתב שלכם?

<אורן בלושטיין: הראשון, כחודש.

אורי מקלב: מהו זמן המקסימום שאתם נוקטים בתהליך?

אורי מקלב: מזמן המקרה לגבייה אצלכם, הגבייה המנהלית של עיקולים וכדומה.

אורי מקלב: כמה זמן ייקח מהמקרה?

אורי מקלב: למשל, מקרה אירע בינואר 2014, המכתב הראשון אחרי חודש, - - -

<אורן בלושטיין: תזכורת שנייה אחרי חודשיים שלושה וכל הזמן הפעולות הן רצופות.

אורי מקלב: כמה זמן זה יכול להיות מעבר למה שאתם נוקטים בתהליך עד לגבייה?

<אורן בלושטיין: בסוף יש תאריך סופי.

<אורן בלושטיין: הרי יש תקנות של וועדת נתניהו שישבה וקבעה אילו פעולות צריך לעשות ומה התדירות שלהן.

<אורן בלושטיין: אנחנו פועלים לפי התקנות האלה שאומרות שאחרי כך וכך שנעשתה פעולה הזאת והפעולה הזאת, ובסוף אתה מגיע לתאריך סיום שסיימת את כל הפעולות והחוב עדיין קיים ואין מה לעשות אתו עד ש- - -

אורי מקלב: מה תענה על כך שאני מציג לך מכתב שנשלח לגברת חנה ליפשיץ מרוחב ארץ יוסף ירושלים מתאריך 2.12.14.

אורי מקלב: אתם מבינים שאני לא יצרתי אותו במעבדה שלי, זה מכתב שהגיע לאחר שנקבע שהוועדה תתקיים ב-9 בדצמבר.

אורי מקלב: מכתב שנשלח על ידכם ב- 2.12.14 על חוב - - -

<אורן בלושטיין: מכתב של "מד"א או של - - -

אורי מקלב: של "מד"א של סמך עמר.

<אורן בלושטיין: זה מעורכי הדין, לא "מד"א".

אורי מקלב: אבל יש סמל.

<אורן בלושטיין: זה בסדר.

<אורן בלושטיין: זה ממשרד עורכי דין פרנקל, זה מכתב שלהם.

אורי מקלב: בכלל לא מופיע כאן שזה ממשרד עורך דין פרנקל.

אורי מקלב: זה מופיע כמכתב שלכם.

עדי קול: הופיע מכתב של מגן דוד אדום.

עדי קול: לא כתוב בשום מקום שזה משרד עורך דין פרנקל.

<אורן בלושטיין: סמך זה שלהם, זה משרד עורכי דין פרנקל.

<שני דניאלס ורמוס: תוכל להראות לי את המכתב ואני אגיד לך.

אורי מקלב: כשתאריך ההתחייבות רשום ה- 15.7.2006.

אורי מקלב: שמונה וחצי שנים.

אורי מקלב: תגיד לי - - -

<אורן בלושטיין: בסדר, הם פועלים.

<אורן בלושטיין: קודם כל המכתב הזה הוא נכון.

<אורן בלושטיין: זה אדם שקיבל תזכורות מ"מד"א" 30,60,90 יום, היה ארסנל של פעולות.

<אורן בלושטיין: אני מוכן לבדוק את המקרה הספציפי ולהשיב עליו.

<אורן בלושטיין: נעשו פעולות ולאורך כל השנים כל הזמן שולחים לאנשים מכתבים.

אורי מקלב: למה התהליך הזה לא קורה אחרי שנה?

<אורן בלושטיין: הוא קורה, בוודאי שהוא קורה.

<אורן בלושטיין: בוודאי שהוא קרה, אין שאלה בכלל.

עדי קול: הם לא משלמים - - -

<אורן בלושטיין: נכון וזה חוזר על עצמו כל הזמן.

אורי מקלב: אם אדם מתעורר עם המכתב הזה זה סימן שהוא לא קיבל - - -

<אורן בלושטיין: הוא לא שילם.

<אורן בלושטיין: אני מסכים אתך שהוא לא שילם.

אורי מקלב: מכתב אולי הוא קיבל, אבל התהליכים התחילו רק אחרי וחצי.

<אורן בלושטיין: לא נכון.

<אורן בלושטיין: אם היית מראה מכתב שלי, של "מד"א" שיצא אחרי שמונה שנים הייתי יכול לקבל את מה שאתה אומר.

<אורן בלושטיין: אני מוכן לבדוק את המקרה הספציפי הזה ולהשיב עליו.

<אורן בלושטיין: אני אומר לך מבלי לבדוק שאתה טועה.

אורי מקלב: זה מקרה שהגיע אלי.

<אורן בלושטיין: תן לי אותו, אני אבדוק ואשיב לך.

עדי קול: אני עוצרת אותך כי יתכן שהם קיבלו כמה מכתבים באמצע והם פונים אלינו כשזה מגיע לסכומים ולעיקולים.

עדי קול: אני מכירה את זה.

אורי מקלב: אבל הוא אומר שזה התחיל הרבה יותר מוקדם.

<שני דניאלס ורמוס: זה אחד המכתבים מתוך כמה מכתבים שהם כבר קיבלו.

עדי קול: לא אתה ולא אני יודעים על מכתבים קודמים ואם היו כאלה.

עדי קול: השאלה המשמעותית ביותר, הגיע המכתב הזה, מה קורה אתו, מה אנחנו עושים?

עדי קול: חוב משנת 2006 עם ריביות, הצמדות.

עדי קול: אתם אומרים נגיע להסדרים עם קופות החולים.

עדי קול: מיד נשאל אם קופות החולים ישתפו פעולה עם הדבר הזה.

עדי קול: מה עושים עם האזרחים?

עדי קול: כל פעם שאתם מגיעים לכאן עם מספר המיליונים שחייבים לכם.

עדי קול: אתם רוצים להגיע להסדר ואתם רוצים לקבל משהו, כרגע אתם לא מקבלים תמורה.

עדי קול: מה אתם מוכנים לעשות לקראת האזרחים לגבי חובות העבר?

עדי קול: ביטול הצמדות וריביות, ביטול שכר הטרחה של עורכי הדין?

עדי קול: לצאת עכשיו באיזה מבצע גביית חובות כדי לסגור את הדבר הזה?

עדי קול: איך אנחנו מתקדמים עם חובות העבר?

עדי קול: הרי אתה רוצה לקבל משהו מה-255 מיליון חוב.

עדי קול: מה אתה מוכן לעשות לקראת האזרחים?

<אורן בלושטיין: קודם כל "מד"א" מוכן לעשות הרבה.

<אורן בלושטיין: הגשנו למשרד הבריאות בזמנו הצעה יחד אתם, אגב גם עם הוועדה הזאת, שהיינו מוכנים לחייב במחצית ריבית, מחצית מההצמדה של כל התהליכים האלה.

<אורן בלושטיין: אגיד יותר מזה, מדי יום פונים אלינו משרדי עורכי הדין לגבי תיקים שהם רוצים לסגור, מבקשים שנפחית את המחירים, אנחנו מאשרים הפחתה.

<אורן בלושטיין: אם את שואלת על התהליך אל מול קופות החולים, ככל שהתהליך מול קופות החולים יעבוד, יש שני דברים.

<אורן בלושטיין: אחד, קופות החולים תשלמנה את הקרן כמובן, הם לא תשלמנה קרן והצמדה אלא אם זו טעות שלהן והן מכירות בזה ואז הן תשלמנה את הכול.

<אורן בלושטיין: ככל ש"מד"א" חייב הוא הפחית שם את ההצמדה והריבית, החזרנו את הסכום לקרן.

<אורן בלושטיין: לגבי פעולות של עורכי הדין הגענו להחלטה עם עורכי הדין שהם יגבו 50% מהפעולות שהם ביצעו בתיק וכן את ההוצאות.

<אורן בלושטיין: כלומר, הלכנו כברת דרך מאוד ארוכה - - -

<שלומית אבינח: זה לא אושר.

<אורן בלושטיין: לא.

<אורן בלושטיין: ככל שנגיע לשלב שקופות החולים יגידו 'מסכימות, זה באמת המבוטח שלנו ואנחנו רוצים לשלם עליו'.

עדי קול: אני מבקשת לשמוע את נציגי קופות החולים.

עדי קול: האם כאשר תגיע הרשימה ותדעו מי הוא המבוטח שלכן, האם תהיו מוכנים לתהליך הזה?

עדי קול: בבקשה שירותי בריאות כללית.

<מירי כהן: מוכנים למה?

<שני דניאלס ורמוס: למהלך הזה.

<שני דניאלס ורמוס: לכל התהליך.

<אורן בלושטיין: בזמנו קיבלו כולן את ההצעה.

<אורן בלושטיין: אולי שמשרד הבריאות ייתן משהו כי הוא זה שהוביל את המהלך הזה לפני שנה.

<מירי כהן: אני מנהלת שירותי הצלה ועזרה ראשונה במשרד הבריאות.

<מירי כהן: אני מלווה את התהליך החל משנת 2007 ולפני כן את כל התהליך להסדרת הנושא הזה.

<מירי כהן: כפי שאמרה שלומית, באמת נעשו צעדים לגבי הווה, לדעתי הבעיה היא לא גבי תהליך ההווה.

<מירי כהן: הרבה דברים התקדמו והוסדרו.

<מירי כהן: גם הנושא של הנפטרים גם הוא התקדם.

<מירי כהן: אם תרצו אני אתייחס.

<מירי כהן: לגבי חובות העבר, אנחנו רצינו לצאת במבצע ארצי לתקופה מסוימת כדי לסגור אחת ולתמיד חובות עבר.

<מירי כהן: אמרתי, ההווה כבר מטופל.

<מירי כהן: היו לנו כמה הצעות.

<מירי כהן: הצעה הראשונה היא הדבר שאנחנו רצינו, במדינה הרי יש גוף שמנהל את ניהול חובות , זו רשות האכיפה והגבייה.

<מירי כהן: היו לנו מגעים ארוכים איתם - - -

עדי קול: בבקשה אל תספרי לי על מהלכים שהתחלתם ושלא עבדו.

עדי קול: אני כרגע מבקשת לשמוע על הצעה שעומדת על השולחן.

עדי קול: אנחנו מבקשים כעת את ההתייחסות של קופות החולים.

<מירי כהן: ההצעה שעמדה כרגע היתה שאחרי משא ומתן מאוד ארוך גם עם "מד"א" וגם עם חברות הגבייה שלו שהם יתנו הנחה, כלומר יסכימו על הנחה מגובה החוב.

<מירי כהן: בעצם בעיקר מדובר על כך שיוותרו על שכר הוצאות הטרחה ועל הריבית.

<מירי כהן: הגענו לסכום של 50% מדמי - - -

<קריאה: דובר על אחוז מסוים.

<מירי כהן: היה אחוז משמעותי שעליו הייתה הסכמה.

<מירי כהן: בעצם ההצעה שלנו הייתה שזה יהיה דומה למנגנון שקיים בהווה.

<מירי כהן: המנגנון שקיים הוא שאדם שאחרי שהוא פונה באמבולנס הוא מגיע לקופת החולים לבדיקת הזכאות שלו וקופת חולים משלמת ל"מד"א".

<מירי כהן: אם הוא זכאי רק 50% הוא משלם 50% לקופה והקופה משלימה את הסכום ומעבירה ל"מד"א" את כל התשלום.

<מירי כהן: זה ההסדר שמתקיים בהווה לגבי כל אירוע שאדם מפונה.

<מירי כהן: ההסדר שעלה אומר שכל מי שפונה ו"מד"א" שולח לו חשבון, יפנה לקופת החולים באותו הסדר.

<מירי כהן: כלומר, אם האיש חייב 2,000 שקל לדוגמה והקרן היא 500 שקל או 1,000 שקל לצורך הדוגמה, והריבית וההצמדה הם עוד כמה מאות.

<מירי כהן: אז הוא מקבל את ההנחה שלו על פי הזכאויות כפי - - -

עדי קול: במקרה כזה את לא צריכה שקופות החולים יקבלו את הרשימות.

עדי קול: את קוראת לציבור לפנות לקופת החולים.

<מירי כהן: הרשימות נמצאות אצלם, "מד"א" מעביר להן את הרשימות והן יודעות מי המבוטח שלהן ומי לא.

<מירי כהן: זה בוודאי, זה התנאי שעל פיו הם הסכימו לשלם.

<מירי כהן: אני אומרת שהאיש יפנה לקופה והקופה תסגור את החוב כמו שזה נעשה בהווה.

<אורן בלושטיין: זה להוציא את האזרח - - -

עדי קול: לא.

עדי קול: מה שהיא אומרת זה לא להוציא את האזרח.

<מירי כהן: אי אפשר להוציא את האזרח לגמרי.

<מירי כהן: האזרח היה צריך לפנות לקופת החולים כי גם הוא היה צריך לשלם את החלק.

<מירי כהן: אין דבר כזה שהוא לא היה צריך לשלם חלק על פי החוק, או חלק גם מה- - -

עדי קול: שנייה.

עדי קול: את מי שאתם מוציאים במקרה הזה הם קופות החולים.

עדי קול: הוא צריך ללכת לקופת החולים ולבקש - --

<אורן בלושטיין: היו שני תהליכים.

<אורן בלושטיין: היה תהליך אחד שבו אמרנו נפנה לקופות החולים ונחזור לאזרח רק עם הדלתא.

<אורן בלושטיין: זו אופציה אחת.

<אורן בלושטיין: האופציה השנייה זה מה שמירי אומרת עכשיו, נפנה לאזרח והוא יפנה לקופת החולים.

<אורן בלושטיין: אלו שתי האופציות.

עדי קול: סליחה מירי, את לא מסבירה.

עדי קול: מה אתם מבקשים מקופות החולים?

<אורן בלושטיין: ככל שנקבל את המידע שהמבוטח הוא שלהם, הם יבדקו שהוא זכאי ואם הוא זכאי הן אמורות לשלם את מה שהן אמורות לכסות לו.

עדי קול: בבקשה נציג "מכבי".

<אשר קרן: שלום.

<אשר קרן: אני מ"מכבי".

<אשר קרן: ראשית, אנחנו נמצאים היום בתהליך שכמעט ונמצא בסופו של ביצוע.

<אשר קרן: אנחנו מקבלים קבצים ממוחשבים מ"מד"א" במשך הלילה.

<אשר קרן: אנחנו מריצים את הקבצים הללו במערכת שלנו.

<אשר קרן: היה והמבוטח שאנחנו מקבלים, הרי אנחנו מקבלים מידע מידי יום ביומו - - -

עדי קול: אתה מדבר על מקרים בהווה.

עדי קול: אני מבקשת לדבר על העבר.

<אשר קרן: שנייה.

<אשר קרן: אני גם אדבר על העבר.

עדי קול: אני מבקשת לדבר רק על העבר כרגע.

עדי קול: אני מצטערת - - -

<אשר קרן: אם אנחנו לא נפתור את ההווה של עכשיו אז ההווה הזה יהיה בעוד שנה עבר.

עדי קול: כן, אבל הבנתי שלגבי ההווה הצלחתם למצוא פתרון, נכון רק "מכבי", ואני מעריכה.

עדי קול: מה אתם עושים לגבי העבר?

<אשר קרן: לגבי העבר אנחנו נמצאים בקשר עם "מד"א".

<אשר קרן: אנחנו מבקשים לקבל מהם קבצים של חברי "מכבי" שחייבים כספים ל"מד"א".

<אשר קרן: אנחנו עוברים על הקבצים הללו, בודקים את הזכאות של המבוטח - - -

<שלומית אבינח: אבל לא קיבלתם את הקבצים.

<אשר קרן: קיבלנו כבר הרבה מאוד קבצים מהם.

<קריאה: לגבי מי שידענו שהוא ב"מכבי" העברנו אליהם.

אורי מקלב: יש שדה שכתוב באיזה קופת חולים אתה מבוטח.

<אשר קרן: כל מי שזכאי אנחנו מעבירים באופן אוטומטי ישירות ל"מד"א".

עדי קול: סגרתם שאתם משלמים את הקרן.

<אשר קרן: משלמים את הקרן.

<אשר קרן: מעבר לכך אנחנו גם פונים ל"מד"א" בשיחות אישיות ובמקרים מסוימים אנחנו אומרים להם לוותר או לנסות להקטין את החוב.

<אשר קרן: אנחנו מנסים להגיע להסדר עם "מד"א" על הקטנת הריבית, ההצמדה והוצאות עורכי הדין.

עדי קול: אני מבקשת לפנות לשירותי בריאות כללית.

עדי קול: בהנחה שתהייה רשימת שמות של המבוטחים של הקופה, האם אתם מוכנים לנקוט באותו הסדר?

<חני בנדור: לא.

עדי קול: למה לא?

<חני בנדור: כי בעבר נהגנו כך, נתנו החזרים לפי מה שהיינו צריכים לתת ולפי סל השירותים על פי סל המדינה.

<חני בנדור: העובדה ש"מד"א" לא הצליחו לגבות את החובות שלהם מהלקוחות, סליחה, אנחנו נותנים את כל מה שאנחנו צריכים לתת ברגע נתון.

<חני בנדור: יתרה מזאת, גם במקרים שנתנו - - -

עדי קול: אם מדובר במקרים שהייתם צריכים לשלם עבורם - - -

<חני בנדור: גם במקרים ששילמנו יצא לא פעם ולא פעמיים ש"מד"א" המשיכו לשלוח שטרי חוב ללקוחות למרות שהתשלומים כבר שולמו.

<חני בנדור: אני מדברת על העבר.

<חני בנדור: הם מכירים את זה.

<חני בנדור: מדובר בלא אחד ולא שניים.

<חני בנדור: מדובר על עשרות, על מאות ולדעתי אם לא על אלפים.

<חני בנדור: הייתה כמות מאוד רצינית של מקרים שלמרות ששילמנו את החובות עדיין המבוטחים קיבלו שטרי חוב הביתה.

<חני בנדור: אנחנו לא נהפוך להיות זרוע גבייה של "מד"א".

<חני בנדור: יש לנו מספיק עבודה, יש לנו מספיק לקוחות ממורמרים ומתוסכלים עם תלונות.

<חני בנדור: אנחנו לא צריכים את התלונות בגין "מד"א" בקופות החולים.

<חני בנדור: התשובה היא לא.

עדי קול: מדובר בלקוחות שלכם שהיו זכאים לתשלום ולא קיבלו את התשלום.

עדי קול: זאת פעולה שהייתם צריכים לעשות והיא לא נעשתה.

<חני בנדור: גם היום בפעולה היומיומית והשוטפת שלנו אל מול "מד"א" אנחנו נתקלים לא פעם ולא פעמיים בשטרי חוב שגויים ואנחנו פועלים כל הזמן מול "מד"א" כדי לתקן אותם.

<חני בנדור: לכן כדי לעשות פעילות - - -

אורי מקלב: אולי אתם לא רוצים לשלם כסף.

<חני בנדור: שנייה.

<חני בנדור: יש לי גם נקודתי וגם במהות.

<חני בנדור: אני רק אסיים את המשפט.

<חני בנדור: גם היום כדי להסתכל על העבר אנחנו צריכים לדעת יותר מאשר אם הוא אושפז או לא אושפז, ראשית אם המרחקים שחויבו הם נכונים.

<חני בנדור: שנית, מה סוג האמבולנס שהוא פונה האם זה אמבולנס רגיל, אמבולנס נטן, כי הזכאויות הן שונות.

<חני בנדור: שלישית, האם מדובר בתאונת דרכים או תאונת העבודה, כי הזכאויות שונות.

<חני בנדור: לא מדובר בכך שהם ישלחו לנו תעודות זהות ואנחנו נבדוק אם הם זכאים, אם אושפז כן או לא.

<חני בנדור: סבבה, בואו נשלם, לא.

<חני בנדור: יש תהליך מאוד מורכב מאחורי זה.

<חני בנדור: הקבלות של "מד"א" שטרי החוב שהם מביאים ללקוחות לנו הם לא ממוחשבים.

<חני בנדור: הרבה פעמים אנחנו - - -

עדי קול: אבל מדובר בהעברת קבצים ממוחשבים.

<חני בנדור: אוקיי, גם הממוחשבים - - -

<אורן בלושטיין: אגב, כבר יש לנו ממוחשבים.

עדי קול: כן, אבל אנחנו מדברים על העבר.

עדי קול: סלחי לי, את אומרת כאן שכרגע יש לנו כל כך הרבה תקלות עם "מד"א" בהווה.

עדי קול: אנחנו לא מוכנים לשלם חובות שלנו בעבר.

עדי קול: אלו חובות שלכם.

<חני בנדור: המילה 'חובות שלנו בעבר' הם טעות, אלו חובות של "מד"א".

עדי קול: אלו מבוטחים שלכם שאתם הייתם אמורים לשלם עבורם.

<חני בנדור: אני לא יודעת אם היינו אמורים לשלם.

<חני בנדור: מי שפנה אלינו בעבר שילמנו לו.

<חני בנדור: אנחנו שילמנו את כל מה שהיינו צריכים.

עדי קול: יש אנשים שלא פנו אליכם בעבר.

<חני בנדור: אז שהלקוחות יבואו אלינו ונסדיר להם איתם.

עדי קול: זאת אומרת שאתם לא מוכנים שהתהליך יעבור דרכם.

עדי קול: אתם מוכנים שהוא יעבור דרך הלקוחות.

<חני בנדור: אנחנו לא נהייה חברת הגבייה של "מד"א".

<חני בנדור: יתרה מזאת, כל חשבון, כל שטר חוב אנחנו צריכים לבדוק אותו - - -

אורי מקלב: איך אנחנו יכולים לדעת שבאמת כנים דברכם, כפי שאמרת, לא יתכן שתשלמו עבור הלקוח הזה ואחר כך נוצר מצב שלקחו גם ממני וגם מהמבוטח.

אורי מקלב: בעצם זו גבייה כפולה שזה דבר חמור מאוד וצריך לראות איך פותרים את זה.

אורי מקלב: מירי, את כל הזמן אומרת לא.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: את גיבורה מול "מד"א", למה את לא גיבורה אל מול קופת החולים?

<מירי כהן: מתוך 300 אלף פינויים, מי שחושב שלא תהייה שגיאה גם בהקלדה ושיהיו באפס תקלות, מצב כזה לא יהיה לעולם.

אורי מקלב: היא לא דיברה על מקרה אחד.

אורי מקלב: היא דיברה על מאות ועל אלפים.

<מירי כהן: אני מכירה את זה.

אורי מקלב: איך את מכירה את כול?

אורי מקלב: את לא מכירה את הכול מכיוון - - -

<מירי כהן: אנחנו יושבים עם הקופות.

אורי מקלב: היא לא אזרח.

אורי מקלב: היא נציגת קופת החולים.

<מירי כהן: אני יודעת, אנחנו ישבנו עם הקופות, עם נציגי הקופות.

אורי מקלב: ישבת עם הקופות, אבל אני צריך להאמין לקופת החולים.

אורי מקלב: סלחי לי, כי לאורך כל השנים את מגנה באופן בלתי סביר על העמדות שלהם, את לא אומרת את מה שאת צריכה לעשות כמשרד הבריאות.

אורי מקלב: אני מקווה שהדבר הזה לא יעלה דברים אחרים.

אורי מקלב: למה זה עומד כך?

אורי מקלב: למה תמיד כשזה מגיע למגן דוד אדום יש לך הגנה מוחלטת על כל מה שהם עושים?

אורי מקלב: כשזה מגיע לקופות החולים את תמיד נגד.

אורי מקלב: אני כחבר כנסת לאורך השנים לא מבין אותך.

<מירי כהן: אני מוחה על האמירה הזאת.

<מירי כהן: אני מוחה.

<מירי כהן: "מד"א" כל כך הרבה פעמים כועסים עלי שאני מחייבת אותם לעשות דברים שהם - - -

אורי מקלב: יש כאן מערכת.

<מירי כהן: אתה אומר דברים נוראיים.

אורי מקלב: אנחנו לא בעד ונגד.

אורי מקלב: אני מכיר גם את ההופעות שלך בוועדת הרווחה כשהגעת להסדרה.

<מירי כהן: סליחה, אני מבקשת.

<מירי כהן: אני עובדת ציבור ואני מבקשת לשמור על כבודי ולא להאשים.

<מירי כהן: כשלי יש טענות, תאמינו לי שיש לי גם את המקרים הפרטניים וגם את כל ההסדרים.

<מירי כהן: הרי אנחנו הצענו את ההסדר הזה.

<מירי כהן: אגב, את ההסדר של הנוהל בזמנו כשאנחנו קבענו את ההתחשבנות החדשה, אני לא זוכרת אם זה היה בתקופה שאתה היית יושב ראש הוועדה או מישהו אחר, אנחנו כפינו את זה על מגן דוד אדום.

<מירי כהן: מגן דוד אדום לא אהבו ולא רצו את זה.

<מירי כהן: אני רוצה להזכיר את זה.

<מירי כהן: זה לא היה שהגנו עליהם.

<מירי כהן: על מי שאנחנו הגנו, מי שהמטרה שלנו להגן עליו הוא הציבור.

<מירי כהן: המטרה שלנו היא הציבור בלבד, המטרה שלנו להגן עליו וזו המטרה שלנו בכל המהלכים האלה.

<מירי כהן: הראייה שאנחנו הצענו את ההצעה הזאת גם אל מול קופת החולים וגם למגן דוד אדום.

<מירי כהן: אגב, כפינו גם על מגן דוד אדום לעשות הנחה.

<מירי כהן: כפינו, הם לא אוהבים את זה, הם לא רוצים את זה.

<מירי כהן: כרגע אני מייצגת את עמדת משרד הבריאות.

<מירי כהן: מה לעשות, את ההסדר הזה צריך לעשות אותו מכיוון שחוקית אנחנו לא יכולים לחייב את הקופות לעשות משהו שהן לא רוצות, שהן לא מוכנות לעשות באופן וולונטרי.

<מירי כהן: אנחנו לא יכולים לחייב אותן חוקית.

<מירי כהן: ישבנו עם היועצים ואנחנו לא יכולים לחייב אותן.

<מירי כהן: ההצעה שלנו היא וולונטרית, אנחנו לא יכולים לחייב אותן.

<מירי כהן: לכן אני מתארת את המצב.

עדי קול: את לא יכולה לחייב אותן - - -

<מירי כהן: משפטית.

<מירי כהן: שוב אני אומרת, טעויות תמיד תהיינה.

עדי קול: אני מבקשת תשובה מקופת חולים מאוחדת.

<נגה פז כהן: שלום.

<נגה פז כהן: קודם כל אני מצטרפת לעמדת שירותי בריאות כללית.

<נגה פז כהן: אני מבקשת להדגיש שמבחינת קופת חולים מאוחדת, אנחנו כן בעד כל מהלך שיקל על המבוטח.

<נגה פז כהן: צריך לקחת בחשבון שבמשאבים הקיימים לנו אנחנו לא יכולים להחליף את מחלקת הגבייה ב"מד"א".

<נגה פז כהן: יחד עם זאת, כל מטופל, כל לקוח שיגיע אלינו למרפאה עם השובר אנחנו נעשה את המקסימום כדי להחזיר.

<נגה פז כהן: אני בכלל מציעה שחלון הזמן של ה-60 יום יורחב כי זה באמת חלון זמן יחסית קצר.

<נגה פז כהן: זה נכון גם לעבר ובטח ובטח גם להווה.

<נגה פז כהן: באמת כדי למנוע את כל התלונות שאנחנו שמענו שנובעות בין היתר מחלון הזמן של ה-60 יום.

אורי מקלב: גם אצלכם יש גבייה כפולה?

<נגה פז כהן: כן.

<נגה פז כהן: גם אנחנו נתקלו בלא מעט תלונות גם של מטופלים שכבר החזרנו להם והם עדיין המשיכו לקבל דרישת חוב מ"מד"א" - - -

אורי מקלב: מלאה?

<נגה פז כהן: כן.

<נגה פז כהן: בטח ובטח לגבי העבר.

<נגה פז כהן: אני יודעת שיש מהלך לשיפור המערכות ב"מד"א", אבל בטח לגבי העבר משנת 2003 ואילך - - -

עדי קול: אני רוצה לשים את הדברים על השולחן.

עדי קול: אנחנו נמצאים במצב שיש לכם מתווה שקופות החולים לא מוכנות לשתף פעולה עם המתווה הזה.

עדי קול: עדיין אתם צריכים למצוא פתרון.

עדי קול: יש כאן בעיה וצריך למוצא לה פתרון.

עדי קול: מה הפתרון שלה?

עדי קול: קופות החולים לא מוכנות לשתף פעולה, הן אומרות לך בברור 'אנחנו לא מוכנות להיות זרוע הגבייה שלכם'.

עדי קול: איך אתה מתכוון לפתור את חובות העבר?

<אורן בלושטיין: שוב, חובות העבר מוסדרים על ידי כך שיש הליך שהוא הליך שחוקק בתקנות ועל פיו אנחנו עובדים.

<אורן בלושטיין: זה הכול.

<אורן בלושטיין: ככל שאדם לא משלם את מה שהוא נדרש לשלם, יש הליכים שנקבעו כמו כל חוב.

עדי קול: הם משלמים לך.

עדי קול: מירי הציעה כאן הצעה - - -

<אורן בלושטיין: אנחנו רוצים באופן וולונטרי, עובדה שאנחנו כן מתקדמים עם "מכבי" וזה לא להיות זרוע הגבייה שלי, זה לשרת את הלקוחות שלהם.

<אורן בלושטיין: ככל שיש מי שלא רוצה, אז בסדר, אני אמשיך לפעול מול החייב בהתאם לחוק.

<אורן בלושטיין: זה הכול.

עדי קול: אבל אתה לא מצליח לקבל את הכסף.

<אורן בלושטיין: בסוף, חלק לא מקבלים וחלק כן מקבלים.

עדי קול: השאלה היא האם אתם יכולים לצאת במבצע בהתאם למתווה.

עדי קול: היו שתי אופציות, מתווה אחד שאתם מעבירים את הרשימות לקופות החולים והן משלמות לכם – זה כנראה לא יעבוד.

עדי קול: עובדה, אמרו לך כאן שתי קופות חולים שהן לא מוכנות לשתף פעולה.

עדי קול: מתווה שני, לצאת באיזה מבצע ארצי בו אומרים שעכשיו קוראים לחייבים לבוא לשלם את החוב שלהם ושאתם נותנים להם איזו הנחה על כך.

<אורן בלושטיין: אנחנו מוכנים לשקול את זה.

עדי קול: מה זה אומר, מתי נוכל לקבל תשובה?

<אורן בלושטיין: אנחנו נעדכן את הוועדה תוך 60 יום.

עדי קול: תוך 60 יום לדעת על מבצע ארצי.

<אורן בלושטיין: לא.

<אורן בלושטיין: נעדכן את עמדתנו בנושא.

עדי קול: לגבי מבצע ארצי של הנחות לחייבים.

עדי קול: אז לבקש מהחייבים לגשת לקופות החולים עם החוב ולהסדיר את זה.

עדי קול: זה חייב להיות מבצע ארצי עם הנחה משמעותית.

<אורן בלושטיין: נשקול את זה.

עדי קול: זאת התשובה שאנחנו מחכים לה.

עדי קול: אני מבקשת לקרוא גם למירי, תוך 60 יום אנחנו מבקשים תשובה לגבי מבצע ארצי.

<מירי כהן: אנחנו בעד.

עדי קול: עם הנחה משמעותית לחייבים.

עדי קול: לקרוא להם לבוא לשלם, כשהם יצטרכו ללכת לקופות החולים ולדרוש את התשלום מהם.

עדי קול: בסדר?

<מירי כהן: נבדוק את הזכאות שלהם על פי החוק.

עדי קול: אנחנו ממתינים לתשובות מכם.

עדי קול: הוועדה ממשיכה לעבוד גם - - -

<חני בנדור: ברשותך הערה, רק תיקחו בחשבון שמבצע ארצי כזה הולך להפיל עומס על קופות החולים.

<חני בנדור: יהיו תלונות כי את כל הכעס על "מד"א" אנחנו סופגים.

<חני בנדור: זאת הערה.

<אורן בלושטיין: או על קופות חולים הכעס.

<חני בנדור: כל הכעס הוא על "מד"א".

<אורן בלושטיין: לא.

<אורן בלושטיין: גם על קופות החולים.

<אורן בלושטיין: זה לא כעס עלינו עם כל הכבוד.

<אורן בלושטיין: את מציגה תמונה שהיא קצת.

<אורן בלושטיין: .

<אורן בלושטיין: אם קצת תשני את הגישה שלך יתכן ותעזרי להרבה מהלקוחות שלך.

<אורן בלושטיין: אבל זה בסדר.

<חני בנדור: אל תדאג ללקוחות שלנו.

<אורן בלושטיין: אני כנראה אחד מהם.

עדי קול: אני מקווה מאוד שזה יהיה צעד משמעותי, שתהייה הנחה משמעותית ויגידו 'עכשיו אנחנו יוצאים למבצע חיסול חובות, אנחנו נותנים הנחה משמעותית וקוראים לכם לבדוק את הזכאות אל מול קופות החולים'.

עדי קול: נכון, יהיה גם עומס גדול על קופות החולים, אני מבינה את זה - - -

<אורן בלושטיין: היא יכולה למנוע את זה אם היא תסכים לקבל קבצים מקוונים.

<חני בנדור: הכול בסדר, אני רק מציינת שבחלק מהמקרים - - -

<אורן בלושטיין: את יכולה למנוע את כל זה כמו ש"מכבי" עושה.

<אורן בלושטיין: קבלי קבצים מקוונים לבדיקה אותו טרם נפנה לאדם כלשהו.

<אורן בלושטיין: את בוחרת לא לעשות את זה.

עדי קול: הם בחרו לעשות את זה.

עדי קול: אתה יודע מה, זה צריך להיות דבר שביניכם.

עדי קול: אני מחכה לתשובה מ"מד"א" לגבי המבצע הארצי.

עדי קול: אני מקווה מאוד שאתם משרד הבריאות תתמכו ותקדמו את ההצעה.

עדי קול: תודה לכולם.