ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 398, 2014-12-01 11:00

אבישי ברוורמן: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הדיון.

אבישי ברוורמן: אנחנו היום בהצעת חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה, התשע"ג-2013, והצעת חוק חובת המכרזים (תיקון - מוסר תשלומים), התשע"ג-2013.

אבישי ברוורמן: יש לנו כאן שני חוקים שמוזגו בישיבה ב-16 ליולי.

אבישי ברוורמן: הוועדה, על דעת המציעים מיזגה את שתי ההצעות האלה, של חבר הכנסת אילטוב, וההצעה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ שעליה חתומים גם חברי הכנסת יריב לוין, ואמנון כהן.

אבישי ברוורמן: אני אתן למציעים להציג את הדברים.

אבישי ברוורמן: אני חושב שהנושא של מוסר התשלומים הירוד במדינת ישראל הוא עוד כתם על הממשל הישראלי, וזה לא התחיל היום, שמצד אחד מדברים גבוהה גבוהה, ומצד שני מחסלים את העסקים הקטנים והבינוניים שהם כ-97% מהעסקים פה, ה- backbone.

אבישי ברוורמן: אני ביקשתי, והוועדה הזמינה את שר האוצר כי חשבתי שבדיון כל כך חשוב שר האוצר צריך להשתתף.

אבישי ברוורמן: לצערי הוא לא נענה לבקשתי.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להבהיר את עמדתנו בעניין.

אבישי ברוורמן: דיברו כבר שנים ואנחנו העלינו את זה בוועדה, שדחיית תשלומים במגזר הציבורי פשוט – הנוהג הבעייתי הזה שקיים בישראל פוגע והורס את העסקים הקטנים והבינוניים.

אבישי ברוורמן: לכן היום אני מתכוון להתקדם כדי לנסות להביא לסוף את הנושא הזה.

אבישי ברוורמן: לא צריך להסביר שדחיית תשלומים מקשה לא רק על נותני שירותים וספקים, מולידה שרשרת של עיכובים בתשלומים ואף הלנות שכר.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק של חברת הכנסת יחימוביץ, אילטוב ואחרים נועדה להסדיר נושא בעייתי זה, ואני יודע שזה בתמיכת הממשלה.

אבישי ברוורמן: סגנית שר הפנים פאינה קירשנבוים.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק נועדה להסדיר הסדר בעייתי זה ולקבוע מדיניות אחידה של ימי תשלום, כך שתקופת האשראי לא תיקבע בהתאם ליכולת המיקוח של גורם זה או אחר.

אבישי ברוורמן: אני יוצא מחר עם משלחת ויצטרף אלי גם, בין השאר, גם חברי הכנסת חנא סוויד, יעקב אשר ועוד שני חברי כנסת, לפגישה עם הפרלמנט האירופי, ועם נשיאה, לאור המשבר שקיים לנו ביחסים עם אירופה.

אבישי ברוורמן: אני מקווה שאוכל לבשר להם שמה שקיים באירופה לגבי תקינה ומוסר תשלומים הולך לקרות גם במדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: יש דירקטיבה ברורה בנושא הזה באירופה, אומצה מכוח אמנת האיחוד האירופי, ואנחנו, שכל הזמן מדברים על דוגמה של מערב אירופה, חייבים, והגיע הזמן אחרי שנים של ברבורים, חייבים לקחת את הדוגמה משם.

אבישי ברוורמן: כמובן שחוק זה הוא בעל השפעה גדולה על ניהול תזרים המזומנים של רשויות ומוסדות ממשלתיים, ונציגים של כל הגורמים נמצאים כאן ויאמרו את דברם.

אבישי ברוורמן: המטרה שלי, ואני אתן גם למציעים לדבר, לקדם את החוק הזה – ותקשיבו אלי אנשי הרשויות – ביחד עם העדכון הנדרש בחוק ההסדרים, תיקון חוק הרשויות המקומיות – העברת תשלומים מהמדינה.

<אתי בנדלר: איזה עדכון?

אבישי ברוורמן: מכיוון שבחוק ההסדרים מדי שנה יש לנו את הבעיה שהממשלה חייבת כסף לרשויות, היא לא מעבירה, רשויות יכולות להיכנס לגירעון, ואז, קשה מבחינה מוסרית להכריח אותם ולהגיד – זה ייעשה.

אבישי ברוורמן: לכן, כדי להבהיר את זה, ובהסכמה כללית, שלמה דולברג מהנהן בראשו, ואני אתן לחברי הכנסת ללכת לחוק הזה, כדי שבאמת ממשלת ישראל גם תעמוד בהתחייבויות שלה.

אבישי ברוורמן: אני גם לא מאמין בהחרגה.

אבישי ברוורמן: דוד ברקת, אתה היית מנכ"ל שלי ואתה אחד האנשים המוכשרים ביותר בניהול.

אבישי ברוורמן: אני מאמין לחלוטין שהאוניברסיטאות הן גוף עצמאי שהמעורבות בניהול הפנימי שלהן על ידי האוצר היא פסולה.

אבישי ברוורמן: מצד שני, הם גופים מתוקצבים על ידי המדינה, ולכן גם הן צריכות להיכנס לתוך הכללים האלה.

אבישי ברוורמן: הגיע הזמן לעשות סדר, ואני מאמין שחברי הכנסת ואני מאמינים שהגיע הזמן לכך.

אבישי ברוורמן: מכיוון שיש הסתברות גבוהה, גם אם היום, שאחרי ההתבטאויות שאין להן אח ורע בכל העולם, שראש ממשלה אומר על שר אוצר שבעצם מה שהוא עושה זה הכל קשקושים, ושר האוצר אומר שהוא לא מדבר בכלל עם ראש הממשלה, אם הם יחליטו, עוד פעם, להתכנס ולהעביר חוקים הזויים – מכיוון שכל אחד עושה את השיקול שעדיין אין לו מספר מנדטים, זה רק שאלה של זמן שהעסק הזה, שאין בו צוות ואין בו דרך, יתפרק.

אבישי ברוורמן: לכן אנחנו חייבים במושב הזה, עכשיו, להעביר את החוק הזה, כדי שסוף סוף עסקים קטנים ובינוניים לא יעברו את אותה ויה דולורוזה שכל פעם זה עולה, וכל פעם אומרים – זה יהיה בפעם הבאה, כשנגיע לסידור המתאים.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, בעולם תקין לא היינו אמורים בכלל להביא את החוק הזה לידי חקיקה, כי יש נורמה, ובעצם מקובל שמשלמים שוטף פלוס 30, אבל זה התקבל כהמלצה בלבד, המלצה שלא מיושמת, ואנחנו רואים עסקים בגדלים שונים, ספקי שירותים, עצמאים, למיניהם, מקטנים ועד גדולים, שעושים עבודה, מבצעים אותה, מסיימים לבצע, והשוטף פלוס 30 הופך לשוטף פלוס 60, שוטף פלוס 100, שוטף פלוס לך-תחפש-את-החברים-שלך, ומאז שאנחנו עושים את החקיקה הזו מגיעים אלי דברים מופרכים לחלוטין, של 130, 150 אפילו לא מביצוע העבודה אלא מהגשת החשבונית, והגשת החשבונית גם היא מתעכבת, ואז אנחנו מגיעים לטווחים שהם בלתי אפשריים.

שלי יחימוביץ': כשמדובר בספקים מאד מאד גדולים הם מסוגלים, אם כי בקושי, גם הם צריכים לקבל את התשלום שלהם, כחוק – אך הם מסוגלים איכשהו לספוג את זה, אך כשמדובר בעסקים קטנים ובינוניים מדובר בחורבן כלכלי, ואנשים עובדים, נותנים את חלבם ואת דמם ונשארים בלי תשלום על העבודה שלהם, שלא לדבר על שום פיצוי בגין העיכוב.

שלי יחימוביץ': יש מקומות שהם מאד איתנים מבחינה כלכלית, והם בוחרים לשלם באיחור לא כי הם במצוקה כלכלית, חלילה, אלא שהם פשוט בינתיים עושים ריבית על הכסף, ריבית שכמובן לא מגיעה למי שביצע את השירות הזה.

שלי יחימוביץ': אנחנו הגשנו את הצעת החוק הזאת גם בכנסת הקודמת וגם בכנסת הזו.

שלי יחימוביץ': לשמחתי, שר האוצר יאיר לפיד ראה בזה אתגר, בלחוקק את החוק הזה.

שלי יחימוביץ': הוא מינה ועדה, הוועדה המליצה את המלצותיה והן כרוח החוק.

שלי יחימוביץ': תשאל אותי, הוועדה הזו היתה מיותרת, מדובר בדבר שהוא obvious, אבל גם על המהלך הזה אני מברכת.

שלי יחימוביץ': לכן אני חושבת שהיום, הישיבה הזו היא הזדמנות טובה, כאשר אנחנו חוברים יחד, קואליציה ואופוזיציה, לטובת העסקים הקטנים והבינוניים פשוט להצביע ולהעביר את החוק הזה.

שלי יחימוביץ': בהמשך לדברים שלך, בעניין אותו סעיף בחוק ההסדרים, חשוב באמת להבהיר על מה מדובר.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים באמת על הרשויות המקומיות, בעיקר החלשות, יש לציין, שהן עומדות מול סיטואציה שבה המדינה מעבירה להן תשלומים באיחור.

שלי יחימוביץ': על זה כבר נחקק חוק, בשנת 1995, זה חוק מאד ותיק, שבו נאמר הדבר הפשוט, שגם הוא מובן מאליו: "תשלום חובה שלא נקבע בחיקוק מועד לתשלומו, ישולם במלואו או במנות חודשיות החל בחודש שבו נקבע.

שלי יחימוביץ': לא תפחת מנה חודשית מהקבוע בתוספת עד אשר ישולם תשלום החובה במלואו, לרשויות המקומיות".

שלי יחימוביץ': ומאז, ראה זה פלא, בכל חוק הסדרים החוק הכל כך הגיוני הזה, שהוא דומה לחוק שלנו, בעצם, מהיבט אחר שלו - מוקפא בחוק ההסדרים.

רוברט אילטוב: יש ויש.

שלי יחימוביץ': אז אני מצטרפת לקריאה של היושב ראש לא להעביר את ההקפאה בחוק ההסדרים, לחייב את המדינה לשלם לרשויות המקומיות בזמן, אבל בשום אופן לא לתת לדבר הזה לעכב אותנו, כמובן, מהחקיקה.

שלי יחימוביץ': למזג אי אפשר, אלה שתי פרוצדורות חקיקתיות שונות.

<אתי בנדלר: למזג את מה?

שלי יחימוביץ': את חוק ההסדרים - - -

<אתי בנדלר: אני תכף אתייחס לחוק ההסדרים.

שלי יחימוביץ': חוק ההסדרים הוא חוק ההסדרים, החקיקה שלנו היא חקיקה שלנו, לא להתנות.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת להצביע היום על החוק, להפסיק למסמס את זה.

שלי יחימוביץ': זה לא במקום למסמס את זה.

שלי יחימוביץ': קהילה ענקית של עסקים מחכה לחקיקה הזו.

שלי יחימוביץ': אז להצביע על החוק הזה, ולהוסיף לפרוטוקול שאנחנו לוקחים על עצמנו למנוע את ההקפאה של החוק הזה, בחוק ההסדרים.

אבישי ברוורמן: - - וחברת הכנסת שקד, שעדיין, אני חושב, עד דצמבר, אפילו אם תהיה ממשלת מעבר, אם אנחנו לוקחים את זה- נעביר את זה בחוק ההסדרים.

אבישי ברוורמן: זו היתה ההתחייבות, לפחות, מבחינתנו, באופוזיציה, ואני בטוח - - -

שלי יחימוביץ': להפך.

שלי יחימוביץ': נוריד את זה, נוציא את זה מחוק ההסדרים.

אבישי ברוורמן: זה מה שהתכוונתי.

רוברט אילטוב: נכון שהחוק התחיל לנוע כשהגשת את ההצעה לוועדת השרים.

רוברט אילטוב: קודם כל, הצעת החוק הוגשה גם בקדנציה הקודמת, ותראה מה קורה כאשר כל הזמן מדברים על הקדמת בחירות ואי אפשר לחוקק חוקים חשובים כאלה.

רוברט אילטוב: מטעמנו היתה סגנית השר, פאינה קירשנבוים, והיא, כמובן, תומכת, וסיעתנו תומכת בהצעת החוק, והפעלנו לחץ רב בקואליציה ובוועדת השרים כדי שזה יעבור, וקיבלנו החלטה של ועדת השרים, שכל השרים תמכו בהחלטת החוק כאשר ועדת השרים החליטה שני דברים – אחד, להקים ועדה בראשות מיכל עבאדי, שהוקמה ונתנה את המסקנות, ושתיים – להחריג את קופות החולים ובתי החולים כי יש שם בעיה אמיתית שעדיין לא נפתרה, גם בסוגיות אחרות, בנושאי התקצוב הכללי.

רוברט אילטוב: זו היתה ההחלטה של ועדת השרים לענייני החקיקה.

רוברט אילטוב: התכנסנו פה בראשותך, ב-24 ליוני לדיון הראשון אחרי שהעברנו את הצעת החוק בקריאה טרומית.

רוברט אילטוב: באותה הזדמנות מיזגנו את שתי ההצעות, והעלינו סוגיה שלא נחריג גם את נושא הרפואה, הבריאות, מהחוק, רק עדיין הם פשוט מסובכים עם הכספים.

רוברט אילטוב: יש בעיה מאד חריפה, גם בבתי חולים, גם בקופות חולים, כנראה שאנחנו נידרש להחריג את קופות החולים.

רוברט אילטוב: אני הצעתי להם להישאר בתוך המסגרת, כדי לפתור את הסוגיות האלה במסגרת הכללית של הסוגיה.

רוברט אילטוב: כמובן ששמענו את הבעיות של הרשויות המקומיות.

רוברט אילטוב: לא לכל הרשויות יש בעיה של תזרימים, אבל יש בעיה מסוימת של העברות כספים מהממשלה וכן צריך למצוא את הפתרונות.

רוברט אילטוב: הצעתי להם שאנחנו יחד נלך מול האוצר.

רוברט אילטוב: משום מה הבנתי מהם שהם, בוועדת עבאדי, לא הציגו את עמדתם, ולא הושמעו, שזה דבר שהוא לא טוב מבחינתי, כי סוגיה זו צריכה להישמע וצריך לתת לה פתרון, גם ממשרד האוצר וגם ממשרד הפנים.

רוברט אילטוב: לכן אני חושב שסוגיה זו תצטרך להיות נדונה בהמשך, לעומק.

רוברט אילטוב: אני כן חושב שברמה ההצהרתית, ולא רק ההצהרתית, חשוב להביא הצעה טרומית היום ולגעת בסוגיות האלה אחר כך.

רוברט אילטוב: גם עקב המצב הכלכלי שיש היום, ותזרים המזומנים הזה יכול להניע את גלגלי המשק, אנחנו גם מחויבים לעסקים קטנים ובינוניים, וגם לציבור הכללי.

רוברט אילטוב: הרי כולם רוצים את הכסף שלהם בזמן, המדינה רוצה את הכסף שלה בזמן, וגם הציבור צריך לקבל את הכסף שלו בזמן.

רוברט אילטוב: לכן, הצעת החוק חשובה לנו, גם מהסיבות הקואליציוניות.

רוברט אילטוב: הקואליציה עלולה להתפרק בימים הקרובים ולכן חשוב שלהצעת החוק הזו תהיה המשכיות.

<לאה ורון: אדוני היושב ראש, מחוץ לאולם הוועדה ממתינים מוזמנים שהזמנו אותם לדיון והם אף נרשמו.

<לאה ורון: אני מבקשת ממשרדי נציגי השדלנים – נציג אחד מכל משרד, גם אם מדובר במספר לקוחות שלכם.

<לאה ורון: אני מבקשת פשוט לפנות את אולם הוועדה לנציגים שנרשמו לישיבה הזו.

<לאה ורון: תודה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: הסדרנים יפקחו על זה.

אבישי ברוורמן: לפני שאתן לכל הגופים שנמצאים, אני מבקש לשמוע את נציג האוצר.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאני מניח שהרבה גופים יבקשו להחריג אותם אני מבקש להבין בדיוק את עמדת האוצר, עמדת הממשלה, את מי החליטה ועדת השרים להחריג, ולגבי ההמלצה שלנו להוציא מחוק ההסדרים ולסדר פעם את הסידור שהממשלה גם תשלם בזמן, ולחבר אותה לא בצורה היורידית להתקדם בנושא הזה.

<אלי ביתן: אני חשב מטה החשב הכללי.

<אלי ביתן: שר האוצר תומך בהצעה, אבל אנחנו מבקשים, למרות הפתיח, לבצע מספר תיקונים בהצעה.

אבישי ברוורמן: על זה נדון בסעיפים.

אבישי ברוורמן: אני קודם כל שואל את השאלה המרכזית שלי, לא על הסעיפים, על הסעיפים נדון.

אבישי ברוורמן: אתה מדבר על כך שממשלת ישראל תומכת בחוק, ובסעיפים נדון בשינויים, והאם בוועדת השרים ממשלת ישראל המליצה להחריג גופים מסוימים מהחוק הזה?

<אלי ביתן: זו עובדה, כל מערכת הבריאות מוחרגת בהצעה.

<אתי בנדלר: בתי חולים וקופות חולים בלבד, לדעתי.

<אתי בנדלר: זה לא כל מערכת הבריאות, כי מד"א, למשל, לא מוחרגת בהצעה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, אין לנו שום בעיה להמשיך לדון עם האוצר במהלך החקיקה, לעשות תיקונים ולפעול בהתאמה.

<קריאות: - - -

<אלי ביתן: אני אזכיר - כתוב בהחלטת "מחליטים": לתמוך בהצעת החוק, בכפוף לתיאום הליכי חקיקה עם משרד האוצר- מה שנעשה בהמשך, אני מניח – ולהחרגת קופות החולים ובתי החולים מהצעת החוק.

<אלי ביתן: בתי החולים, זה כל בתי החולים, לא רק הממשלתיים, כך שכל מערכת הבריאות מוחרגת.

<אלי ביתן: אולי מד"א לא מופיעה פה, אולי בתי חולים אחרים לא מופיעים פה, אבל בגדול, מה שאני מבין – זה מערכת הבריאות, כי זה משק תזרימי אחד.

אבישי ברוורמן: יש לך עוד חריגים?

<אתי בנדלר: החרגות, החרגות מתחולת החוק.

<אלי ביתן: בהחלט.

<אלי ביתן: אני מבקש להעלות פה שלושה סעיפים חשובים, שצריך לתקן, לדעתנו, בהצעת החוק.

<אלי ביתן: שאר הדברים הפחות מהותיים – אולי נדון בהמשך, אבל חשוב לי להגיד שלושה דברים: הצעת החוק מדברת ובנויה על הוראת תכ"מ ישנה שעדיין קיימת שמדברת על ימי אשראי שנעים בין 24 ל-45 ימים, שזה, בעצם, הוראת תכ"מ, הוראת תכ"מ די מורכבת, שתלויה בהגשת החשבונית מהספק.

<אלי ביתן: היא בעצם גוזרת ימי אשראי עם שונות גבוהה, בין 24 ל-45 ימים.

<אלי ביתן: אנחנו, בהמלצות הצוות של עבאדי, החשבת הכללית, המלצנו שימי האשראי יהיו אחידים – 30 ימים מיום הגשת החשבונית.

<אלי ביתן: לא שוטף פלוס 30 - - -

<אתי בנדלר: זה כבר בסעיף עצמו.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להבהיר.

אבישי ברוורמן: השאלה שלי היתה אך ורק - - לא לגבי הסעיפים האלה, אלא לגבי גופים - - -

<אלי ביתן: אז אני מגיע עוד רגע.

<קריאות: - - -

רוברט אילטוב: לא, סליחה.

רוברט אילטוב: בוועדת שרים, לא מה שהוא חושב, כרגע.

<אלי ביתן: בוועדת השרים : קופות חולים, בתי חולים - - - ברשותך, אנחנו רוצים אחרי זה לחזור ולדון.

שלי יחימוביץ': זה לא השלב המתאים.

שלי יחימוביץ': לקראת קריאה ראשונה, אנחנו נדון בזה ביסודיות.

<אלי ביתן: - - נוספות, שהחלטנו להחריג.

<אלי ביתן: משרד האוצר רוצה להחריג.

<אתי בנדלר: זה לא החרגות.

<אתי בנדלר: אתה מדבר על שינויים, על תיקונים, על תפיסה - - -

<אלי ביתן: לא, מדברים על להחריג אותם מההוראה בתנאי אשראי שונים.

אבישי ברוורמן: תן לי דוגמה.

<אלי ביתן: לדוגמה- קבלנים.

אבישי ברוורמן: השאלה שלי עכשיו היתה כללית, על ועדת השרים.

אבישי ברוורמן: ועדת השרים החריגה רק את מערכת הבריאות?

<אלי ביתן: בתי חולים, קופות חולים - - -

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: כשאנחנו נקרא סעיף סעיף – אתה, שתישאר לשבת פה, תעלה כל נקודה בדברים האלה.

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר כמה דברים.

<אתי בנדלר: מר ביתן אומר שאכן החלטת הממשלה היא להחריג את קופות החולים ובתי החולים בלבד, אנחנו מתרגמים את זה למשהו כללי יותר שהוא – מערכת הבריאות, שזה כולל, למשל, גם את מד"א, בסוג של פרשנות, אוקיי, אבל אנחנו, כעמדת אוצר, מבקשים להחריג עוד.

<אתי בנדלר: את מי? – קבלנים.

<אלי ביתן: כדוגמה.

<אלי ביתן: יש עוד.

<אתי בנדלר: כדוגמה, ויהיו אולי יהיו עוד סוגי גופים שעמם המדינה מתקשרת בהתקשרויות ואותם מבקשים להחריג.

<אלי ביתן: מצוין.

<אתי בנדלר: להחריג לגמרי, או לקבוע ימי אשראי שונים?

<אלי ביתן: לקבוע ימי אשראי קצת יותר - - -

<אתי בנדלר: ימי אשראי שונים זו לא החרגה.

<אתי בנדלר: זה הוראות מיוחדות לגבי התקשרויות עם - - -

שלי יחימוביץ': אבל זו לא הישיבה לדבר בה על הדברים האלה.

שלי יחימוביץ': נדון בזה בהמשך.

אבישי ברוורמן: חברים.

אבישי ברוורמן: יש לי יועצת משפטית לוועדה.

אבישי ברוורמן: אנחנו עומדים לקרוא את ההצעה.

אבישי ברוורמן: מה ששאלתי אותו עכשיו זה רק לגבי ועדת השרים.

אבישי ברוורמן: הבהרנו את זה.

אבישי ברוורמן: לגבי כל ההערות האחרות – תוך כדי הדיון נדון בהן.

אבישי ברוורמן: זה לגיטימי.

אבישי ברוורמן: לגבי חוק ההסדרים.

<אתי בנדלר: לגבי חוק ההסדרים, אכן אתמול הופנתה תשומת ליבי לכך שבהצעת חוק ההסדרים, או בשמה הרלבנטי לצורך העניין הזה – הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת התקציב 2015), כלול סעיף קטן, סעיף 29, שאומר משפט אחד בלבד: "בחוק הרשויות המקומיות (העברת תשלומים מהמדינה), התשנ"א-1995, בסעיף 5, במקום י"ד בתמוז, התשע"ה, 1 ביולי, 2015, יבוא: ט' בתמוז, התש"פ, 1 ביולי, 2020".

<אתי בנדלר: מה משמעות העניין?

<אתי בנדלר: חוק הרשויות המקומיות (העברת תשלומים מהמדינה), התשנ"א-1995, הוא פרי הצעת חוק פרטית, זו לא היתה הצעת חוק ממשלתית אלא הצעה פרטית שכנראה הממשלה אהבה אותה מאד, מרגע התקבלה בכנסת ולפיכך, ככל הנראה, היא מעולם לא נכנסה לתוקף, כי בחוקי ההסדרים השונים, או בשמם המשתנה מעת לעת, התחילה שלהם נדחתה.

<שלמה דולברג: אז למה לא להכניס אותם כרגע במסלול פרטי?

<אתי בנדלר: ואם לא תתקבל דחיה נוספת, לכאורה, החוק הזה אמור להיכנס לתוקף ב-1 בינואר, 2015.

<אתי בנדלר: חוק ההסדרים, אדוני, כידוע, התקבל בקריאה הראשונה.

יעקב אשר: רגע, מה ייכנס לתוקף?

<אתי בנדלר: החוק שמחייב את הממשלה - - - אם לא יתקבל התיקון לחוק ההסדרים המוצע עכשיו, החוק שמחייב את המדינה להעביר לגבי תשלומים מסוימים מנות מתקציבי ההעברות ייכנס לתוקפו ב-1 בינואר, 2015.

<אתי בנדלר: כידוע, הצעת החוק התקבלה בקריאה הראשונה, מונחת על שולחנה של ועדת הכנסת לצורך פיצולה בין הוועדות השונות.

<אתי בנדלר: אני יכולה להבטיח דבר אחד, שגם אם ועדת הכנסת תתכנס ותחליט לפצל את הצעת חוק ההסדרים בין הוועדות השונות, בוודאות אני יכולה לומר לכם – הסעיף הזה, לוועדת הכלכלה לא יגיע.

<אתי בנדלר: את זה אני אומרת בצורה מאד נחרצת.

שלי יחימוביץ': לוועדת הפנים.

<אתי בנדלר: קרוב לוודאי שזה יילך לוועדת הפנים או לוועדת הכספים, אינני יודעת.

<אתי בנדלר: על כל פנים לא לוועדת הכלכלה.

<אתי בנדלר: לכן, ועדת הכלכלה אין לה שום מנדט ולא יהיה לה שום מנדט לדון בסעיף הזה, ולגרום לכך שהחוק שעליו מדובר, חוק הרשויות המקומיות (העברת תשלומים מהמדינה), ייכנס או לא ייכנס לתוקפו במועד האמור.

<אתי בנדלר: לכן לנו, אין מה לעשות עם העניין הזה.

אבישי ברוורמן: לכן, כיוון שזו כנסת בתהליך התפרקות, ויושבים פה קואליציה ואופוזיציה - אם חברי הכנסת, ושמעתי את זה מחברי הכנסת יחימוביץ, אילטוב ואשר – עם אחרים לא שוחחתי בנושא הזה, אם הם רואים שהגיע זמן לעשות סדר בנושא הזה, ואם תהיה להם התחייבות בנושא הזה, יש רוב להעביר את הנושא הזה, ואז, ברגע שמוציאים את זה, ב-1 בינואר, נגמר הסיפור הזה.

אבישי ברוורמן: לכן זו הבקשה שלנו מנציגי הקואליציה, שבמקביל יפעלו, לא בוועדה הזו, בכל מקום - כדי להעביר את זה.

אבישי ברוורמן: אנחנו נעביר את זה ובמקביל ניאבק על ההעברה.

אבישי ברוורמן: אני עכשיו לא אתן רשות לדיבורים כלליים, כיוון שאותם עשינו בפעם שעברה, ואני יודע שאם נלך על דיבורים כלליים, ייקח לי עוד שעתיים פה לשמוע את כל ההערות ששמענו בעבר.

אבישי ברוורמן: שום דבר חדש לא השתנה בחודשיים האחרונים.

אבישי ברוורמן: לכן אני עובר להקראת החוק.

אבישי ברוורמן: שכל אחד יתייחס לגופו של עניין, ואם רוצים להחריג, שיחריגו.

יעקב אשר: אני לא הייתי בישיבה הקודמת – אני רוצה לומר קודם כל שאני חושב שהצעת החוק הזו היא טובה, היא נכונה.

יעקב אשר: אני בהחלט בעד ההצעה הזו.

יעקב אשר: דיברת, אדוני היושב ראש קודם, על לראות מה מוסר התשלומים באירופה, במדינות אירופה, אבל אין לי ספק שאם נשאל גם מה מוסר התשלומים של הממשלה לאותם גופים שהיא מתקצבת, אז אני מתאר לעצמי שזה יהיה באותה צורה – מוסר תשלומים ברור, יציב וכו'.

יעקב אשר: אי אפשר לבוא, ואין קשר – נכון שאין קשר לוועדה הזו לגבי החוק הזה, אבל לנו כמחוקקים ודאי חייב להיות הקשר, כשאנחנו באים ודורשים מראשי רשויות או ממנהלי גופים כאלה ואחרים, אז אי אשפר להיות נאה דורש ונאה לא מקיים, כשהממשלה בעצמה דוחה כל הזמן את ההגבלה הזו על עצמה, ומטילה את זה על אחרים.

יעקב אשר: הדבר היותר מפליא שקרה, שאנחנו מתבשרים על כך שהוחרגה מערכת הבריאות.

יעקב אשר: אני לא נכנס לתוך העניין עצמו, אבל היא הוחרגה מאותן טענות ומאותן נקודות שבהם צריך לחשוב גם על רשויות מקומיות.

שלי יחימוביץ': אבל זה לא מתבשרים – זה היה בוועדת השרים, כבר אנחנו ערים לזה הרבה זמן.

יעקב אשר: כן, כן.

יעקב אשר: אני יודע.

שלי יחימוביץ': זה לא משהו שנחת עלינו בישיבה הזו.

יעקב אשר: מה, ההחלטה הזו של החרגה?

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': קיבלנו אותה כי חשוב לנו להעביר את החוק.

שלי יחימוביץ': לנו ולציבור.

יעקב אשר: נכון, אבל מה שקורה, ואני מנסה לחשוב מה היה קורה אם שר הפנים היה, אולי, ממפלגה מסוימת, והיו גם מחריגים אותו, בעקבות העניין הזה.

יעקב אשר: ואני אומר גם בידיעה – ששר הפנים דאז הוציא ערר על העניין הזה.

יעקב אשר: היתה בעיה טכנית שהערר לא התקבל, וכו'.

יעקב אשר: היתה הסכמה - - -

שלי יחימוביץ': נדע להתגבר על בעיות טכניות.

רוברט אילטוב: היתה הסכמה לפני הערר, והוגש ערר למרות ההסכמה, למרות ההסכמה לא עומדת - - עם כל הכבוד.

רוברט אילטוב: אי אפשר להגיע להסכמה ולהגיש ערר.

יעקב אשר: חברים, לא נעשה הדיון, מה ההשלכות של חוק זה על רשויות מקומיות.

יעקב אשר: אני רוצה לומר בתור אדם שמכיר את המערכת הרבה שנים – יש רשויות מקומיות שלא יקרה להן שום דבר, הם יצליחו לעבור את הרוביקון הזה.

יעקב אשר: אבל יש רשויות מקומיות שכושר התמרון שלהן והמצב התזרימי שלהן הוא כזה שהן קודם כל תלויי ממשל.

יעקב אשר: קחי בחשבון דבר אחד , סיטואציה שעכשיו הולכת לקרות – יש תקציב או אין תקציב.

יעקב אשר: אז קודם כל עושים צילום מצב של שנה אחורנית, זאת אומרת, גם אם מענק האיזון השתנה, והמדינה החליטה שרשות מקומית לא יכולה לתפקד, היא חייבת עוד 10 מיליון שקל על פי הפרמטרים של מענק האיזון - היא לא תקבל את זה, זאת אומרת – היא תקבל 1 חלקי 12, ממה שהיה בשנה שעברה.

יעקב אשר: תקציבי פיתוח – כל מיני תקציבים שהיו תוך כדי השנה, שאין להם תאריכים, לא מגיעים בזמן.

יעקב אשר: קחו דבר נוסף, ברשויות מקומיות במיוחד – נושא בינוי.

יעקב אשר: נושא בינוי עומד מול משרד החינוך.

יעקב אשר: יש החלטה של השנה שעומדת בוועדת הכספים, שתגיע, אם יהיה תקציב, על הורדה של 100 מיליון שקל בתקציב הבינוי של משרד החינוך.

יעקב אשר: זה אומר פרויקטים מסוימים – כן יאושרו או לא יאושרו.

יעקב אשר: יגיע בזמן או לא.

יעקב אשר: אתה גם תלוי הרבה מאד דברים שקורים תוך כדי הבינוי.

יעקב אשר: רבותי, אנחנו נגרום – אם לא נדע להבדיל בין רשויות חזקות מאד לרשויות לא חזקות, אם לא נדע להבדיל בין ספקים קטנים - - תקשיבי, שלי - - -

שלי יחימוביץ': אני מקשיבה, ונתנו את הדעת על העניין הזה בחוק, בהרחבה.

יעקב אשר: הייתי מגביל את החוק הזה כרגע לסכומים מסוימים שבאמת - - שלא יפילו עסקים קטנים, אבל עסקים גדולים, קבלנים גדולים, ודברים מהסוג הזה, יש להם יכולת התגלגלות כזו או אחרת.

יעקב אשר: רבותי, יש לנו ראשי רשויות מצוינים ואי אפשר להכשיל אותם.

יעקב אשר: כשהמדינה תתחיל לעבוד לפי שעון ולפי סדר, אפשר יהיה לתבוע את זה גם מהם.

יעקב אשר: כל עוד שלא, אי אפשר לגרום לקריסתן של רשויות מקומיות במדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': אנחנו פתוחים לתיקונים.

אבישי ברוורמן: מה שחשוב לי – יש לנו אפשרות, מכיוון שאין פה קואליציה ואופוזיציה – לעשות פה מהלך שהוא יהיה מהלך משולב.

אבישי ברוורמן: הוא לא רק בוועדה הזו.

אבישי ברוורמן: מצד אחד, לבוא ולקרוא עכשיו, דיברת על סכומים – נעבור ל - - ונתקדם, הלוא זו רק קריאה טרומית, אפשר לשנות.

אבישי ברוורמן: מצד שני, אני מסתכל פה על איילת שקד, קארין אלהרר ורוברט אילטוב, שבמקרה הזה - - לכן, הבקשה שלי לנציגי הקואליציה: אנחנו באופוזיציה נתמוך.

אבישי ברוורמן: בואו נעשה מהלך משולב, בוועדת הכלכלה – נעביר, עם כל התיקונים, ועוד נדבר מה מחריגים ואיך משנים.

אבישי ברוורמן: במקביל, נצא במקביל כדי להעיף את זה מחוק ההסדרים.

אבישי ברוורמן: אני מסתכל על איילת שקד.

אבישי ברוורמן: ואז, יעבור 31 בדצמבר, וב-1 בינואר שני הדברים הלכו במקביל.

אבישי ברוורמן: ואז יעקב אשר וראשי הרשויות יביאו.

אבישי ברוורמן: בואו נעשה מהלך משולב.

אבישי ברוורמן: ועכשיו אני מבקש, אם ככה – שנתקדם בקריאת החוק.

חנא סוייד: אדוני היושב ראש, אני חושב שעצם הצורך לחבר הצעת חוק כזו הוא עדות לגבי אקלים העסקים בישראל.

חנא סוייד: אנחנו מדברים על כך שנחייב מי שהתחייב, לשלם בזמן.

חנא סוייד: זו היא תעודת עניות לאווירת העסקים בישראל.

חנא סוייד: יחד עם זה אני חושב שיש מצבים שבהם אכן צריך להתערב וצריך לחייב גופים לשלם בזמן, כי זו האמת, אבל אנחנו לא יכולים להתיר מצב כזה שבו, מידיעה, אני בטוח – שזה יגרום למוטט רשויות מקומיות.

חנא סוייד: יש רשויות מקומיות שהתקציב שלהן הוא יותר קטן מעסקים קטנים ובינוניים, כך שאם אנחנו לא נבטיח מצד שני את ההדדיות, את כך שהרשויות יקבלו בזמן כפי שהמדינה התחייבה, לפי הסעיף בחוק ההסדרים שדיברתם עליו, אני לא בעד לקדם את החוק הזה.

חנא סוייד: אני חושב שאז אנחנו ניכנס יותר לפופוליזם של לעזור לקבלנים קטנים, לספקים קטנים ולעסקים קטנים.

חנא סוייד: ברור שהחוק הזה לא מדבר רק על עסקים קטנים, הוא מדבר על כולם, כולל הקונגלומרטים הגדולים ביותר, אבל מכניסים אותם כאן כדי ליצור מצב ש – חאראם, אלה מסכנים, צריך לעזור להם.

חנא סוייד: לכן אני חושב שמילת הקסם, מילת המפתח בעניין הזה – זה ההדדיות.

חנא סוייד: אנחנו לא יכולים להיטיב עם העסקים הקטנים ולעזוב לגורלם את הרשויות המקומיות, בעיקר הקטנות.

חנא סוייד: לא יכול להיות מצב שיהיה צדק, ויחרב העולם.

אבישי ברוורמן: להבהיר שהמטרה שלנו, ואני חושב שהיא בת ביצוע - ללכת במסלול המשולב.

אבישי ברוורמן: הרי בסופו של דבר זו החלטה שעוברת לקריאה שניה ושלישית.

אבישי ברוורמן: במקביל – אנחנו בחודש דצמבר, אם אנחנו ב-1 בינואר, קואליציה ואופוזיציה כאחד, זורקים מחוק ההסדרים את התיקון הזה, אז הממשלה מחויבת, במקביל – החוק הזה ממשיך לקריאות האחרונות, שניהם מגיעים במקביל, ובא לציון גואל.

יעקב אשר: זה משהו מאד דיפלומטי שאני לא רואה איך הוא קורה בפועל.

יעקב אשר: אני מציע להחריג את הרשויות עד ש - - -

אבישי ברוורמן: שמעת מה אמר אדוני.

אבישי ברוורמן: יש פה דעות שונות, אנחנו ממשיכים בדיון.

יעקב אשר: אפשר לשמוע את עמדת משרד הפנים בנושא?

שלי יחימוביץ': אתה סתם מנסה למשוך זמן, חבר הכנסת אשר.

שלי יחימוביץ': זה לא הוגן, באמת.

<אתי בנדלר: הגיע אלינו מכתב של מרכז השלטון המקומי אל שר הפנים הקודם, בבקשה לכך שהוא ידאג להחריג אותם מהצעת החוק, ולמרות זאת עמדת הממשלה לא השתנתה.

<קריאות: - - -

<קריאה: הוא הגיש ערר על זה.

רוברט אילטוב: הוא הגיש ערר שלא התקבל.

יעקב אשר: אני חושב שאי אפשר לא לשמוע את נציג משרד הפנים.

מרב מיכאלי: אני רוצה להמשיך ולהוסיף על דבריו של חברי, חבר הכנסת סוויד, שאמר בצדק שהחשיפה הזו חושפת את האקלים של העסקים במדינת ישראל, ואני אומרת – היא גם חושפת את ההתנהלות של המדינה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, אנחנו התרגלנו כולנו להתייחס כמובן מאליו לברדק, לסחבת, לאוברדרפט הכללי שהמדינה בעצם מייצרת וככה מושכת, כמו ענן גדול מעל כולנו.

מרב מיכאלי: שמעתי את התיאורים של חברי הכנסת אשר וסוויד, ואנחנו מכירות ומכירים מקרוב רשויות שהתקציב שלהן קטן יותר מאשר של חלק מהעסקים.

מרב מיכאלי: מצד שני אנחנו מכירות ומכירים עצמאיות ועצמאים שחיות וחיים באי ודאות שהיא באמת בלתי נסבלת.

מרב מיכאלי: אי אפשר לתכנן שום דבר, אי אפשר לבנות על שום דבר.

מרב מיכאלי: את לוקחת הלוואה, את גם לא יודעת מתי תוכלי להחזיר אותה, כי את לא יכולה לדעת מתי אי פעם תקבלי את הכסף.

מרב מיכאלי: אגב, גם אם הוא מובטח לעוד מיליון שנה, לא בטוח שגם בעוד מיליון שנה הוא יגיע.

מרב מיכאלי: לכן זו נקודה מאד טובה להתעקש בה, ואני רוצה להוסיף עוד נקודה למחשבה, ודווקא לחשוב על תחולת החוק, לתת זמן למדינה להתארגן – להשתמש דווקא בהתעקשות שלנו, מה שמתחיל מהסוף – להכריח את המדינה להתארגן על עצמה.

מרב מיכאלי: זה יכול להשליך על הרבה דברים במדינת ישראל שאולי יתחילו לעבוד בצורה יותר ראויה, ויותר מסודרת.

אבישי ברוורמן: לא הבנתי - - - לא להחריג אף אחד.

מרב מיכאלי: לא להחריג אף אחד, אבל לתת זמן התארגנות למדינה, משהו בסדר גודל של חצי שנה, נניח, כדי שאפשר יהיה להתחיל - - -

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: עורכת הדין בנדלר, נעבור להקראה, כי המטרה שלי היא להגיע להצבעה.

אבישי ברוורמן: במקביל דיברתי פה עם נציגי הקואליציה, ואני דיברתי עם קארין אלהרר, עם איילת שקד, והם יצטרכו במקביל לעבוד, לזרוק מחוק ההסדרים, ב-31 בדצמבר לא יהיה יותר הדבר הזה.

אבישי ברוורמן: במקביל נעבוד על שני הדברים.

<אתי בנדלר: הצעת חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה, התשע"ג-2013 – כמובן שהשם ישתנה, בסופו של דבר, בהתאם לנוסח - - -

<קריאה: איזה נוסח אנחנו קוראים?

<אתי בנדלר: אני מציעה שנתחיל לעבוד על הנוסח של חבר הכנסת אילטוב, פ/836/19, ואחר כך נעבור לחוק חובת המכרזים ונראה אם יש צורך בנוסף לזה לעשות שם תיקון, כי בעצם, רוב הנורמות בכל זאת קבועות בהצעת החוק הזו, היותר מפורטת, והתייחסות הממשלה היתה להצעת החוק הזו.

שלי יחימוביץ': רק נציין שהחוק שלי הוא תיקון לחוק חובת מכרזים, והחוק של חבר הכנסת אילטוב הוא חוק בפני עצמו.

<אתי בנדלר: נכון.

שלי יחימוביץ': אבל הם ממוזגים.

<חנן ארליך: אני מבקש להעיר – ועדת השרים החליטה להתנגד להצעת החוק של חברת הכנסת יחימוביץ.

<חנן ארליך: היא תומכת רק בהצעת החוק של - - -

שלי יחימוביץ': לא, לא.

שלי יחימוביץ': יש כאן טעות.

רוברט אילטוב: נעשה כאן סדר.

רוברט אילטוב: אכן היתה התנגדות, בזמנו, להצעתה של חברת הכנסת יחימוביץ, והשותפים לחוק, חברי הכנסת יריב לוין ואמנון כהן.

רוברט אילטוב: הצעת החוק שלי עברה בתמיכה בממשלה, וחברת הכנסת יחימוביץ הסכימה אתי להיצמד להצעת החוק בתנאים שהממשלה מבקשת.

רוברט אילטוב: לכן אין שום התנגדות.

שלי יחימוביץ': המיזוג כבר בוצע.

רוברט אילטוב: המיזוג כבר בוצע, וזה ייעשה על פי הסיכומים שהיו עם הממשלה.

<אתי בנדלר: עוד הערה אחת.

<אתי בנדלר: כשהוועדה החליטה, כמובן – בהסכמת חברי הכנסת המציעים, למזג את הצעת החוק, הווה אומר שהוועדה מכינה הצעת חוק אחת בלבד.

<אתי בנדלר: "הצעת חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה, התשע"ג 1023 מטרה.

<אתי בנדלר: 1.

<אתי בנדלר: חוק זה מטרתו להסדיר העברת תשלומים מהמדינה לספק חיצוני או לנותן שירות חיצוני, עבור ביצוע עבודה, מתן שירות או הספקת טובין למדינה.

<אתי בנדלר: " הערה ראשונה, שלי – אני מציעה שאנחנו לא נדבר על הערת תשלומים, כי לא מדובר כאן בתשלומי העברה שמישהו יכול לטעות שזו הכוונה, אלא – חוק זה מטרתו להסדיר את מועד התשלומים מהמדינה.

<אתי בנדלר: כשמדברים על "ספק חיצוני" או "נותן שירות חיצוני", אלה שני מונחים, שלמרות שיש לאחר מכן הגדרות – הסעיף הבא הוא סעיף הגדרות שכולל הרבה מאד מונחים – את המונחים האלה, "ספק חיצוני" או "נותן שירות חיצוני", לגביהם לא מוצעת הגדרה כלשהי, ונדמה לי שהייתי רוצה לשמוע על מי מדובר כאן, כדי לראות אם יש צורך להגדיר אותם.

<אתי בנדלר: אינני יודעת מה זה "ספק חיצוני" או "נותן שירות חיצוני".

<אתי בנדלר: האם הכוונה היא, חבר הכנסת אילטוב - - מי הוא "ספק חיצוני" או "נותן שירות חיצוני", לצורך העניין הזה?

<אתי בנדלר: ואני אומר מדוע השאלה הזו חשובה, כי היא - - -

רוברט אילטוב: כל מי שמספק שירות למדינה - -

<אלי ביתן: והוא לא המדינה.

רוברט אילטוב: - - כל מי שמוציא חשבונית למדינה על השירות שהוא נותן.

<אתי בנדלר: כל מי שנותן למדינה שירות – האם כך אתה רוצה שנגדיר?

<דב אליצור ויזר: שירותים ומוצרים.

רוברט אילטוב: שירות, טובין - - -

<אתי בנדלר: מוכר למדינה טובין או מספק לה שירותים.

<אלי ביתן: אם זה טובין – זה בהכרח שווה ספק.

<אלי ביתן: אם זה טובין או שירותים זה ספק.

אבישי ברוורמן: רבותי, יש פה כל מיני עניינים, שאני רוצה - - -

רוברט אילטוב: מי שמספק שירותים או טובין למדינה.

רוברט אילטוב: הם בעצם - - כל ספק שנותן שירותים למדינה.

<אתי בנדלר: האם הוא עצמו יכול להיות שהחוק הזה חל עליו, זאת אומרת שהוא בגדר - - -

רוברט אילטוב: אם זו חברה ממשלתית – ברור.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, היא תהיה מחויבת - - -

רוברט אילטוב: היא גם צריכה לקבל את הכסף כדי - - -

<אתי בנדלר: זאת אומרת, אם הממשלה צריכה לשלם לה כסף עבור שירותים שהחברה הממשלתית נותנת, החוק יחול על הממשלה, על המדינה, ביחסים אתה, וכמובן יחול עליה ביחסים שלה עם אחרים.

רוברט אילטוב: מובן.

רוברט אילטוב: אני לא רוצה שהתעשייה האווירית לא תוכל לסגור את החובות שלה מול הספקים.

אבישי ברוורמן: אם כך אני מעלה להצבעה את הסעיף הראשון – מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: הסעיף הראשון אושר.

אבישי ברוורמן: סעיף 2, בבקשה.

אבישי ברוורמן: הגדרות.

<אתי בנדלר: "בחוק זה – "גוף מתוקצב" כהגדרתו בסעיף 21 לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה -1985, (להלן - חוק יסודות התקציב).

<אתי בנדלר: " אני אומר מי הוא גוף מתוקצב, כי זה מאד רלבנטי לעניין תחולת החוק.

<אתי בנדלר: גוף מתוקצב מוגדר בסעיף 21 לחוק יסודות התקציב כ "תאגיד...", זאת אומרת – כל תאגיד, כי גם תאגיד מוגדר, תכף – "...

<אתי בנדלר: רשות מקומית, מועצה דתית, בנק ישראל, חברה ממשלתית וחברה עירונית".

<אתי בנדלר: "תאגיד" מוגדר בחוק הזה: כ "תאגיד שהוקם בחוק או מכוח סמכותו של שר שניתנה בחוק והוא מוסד של המדינה, או שמתקיים בו אחד מאלה: א.

<אתי בנדלר: הממשלה משתתפת בתקציבו במישרין או בעקיפין ב.

<אתי בנדלר: חבריו או חברי הנהלתו, כולם או מקצתם מתמנים בידי הממשלה או בידי שר...

<אתי בנדלר: " למעט בנק ישראל, רשות מקומית וחברה ממשלתית שהוכנסו להגדרה של "גוף מתוקצב" כקטגוריה נפרדת.

<לאה ורון: חברי הכנסת, בטאבלטים, כשיוצאים, מצד שמאל, ונכנסים למסך הראשי, יש ריבוע שבו כתוב "חקיקה רלבנטית בנושא הצעות חוק" ואתם יכולים להיכנס ולראות את הסעיפים שהיועצת המשפטית קוראת.

<אתי בנדלר: "2.

<אתי בנדלר: חברה מוגבלת בערבות או הקדש אשר שר או ראש רשות מקומית ממנה להם דירקטור או נאמן, לפי העניין, ואשר שר האוצר קבע שהוראות פרק זה, כולן או מקצתן, יחולו עליהן".

<אתי בנדלר: קראתי את ההגדרות האלה כדי להבהיר שבגדר "גוף מתוקצב" נכנסים הרבה מאד גופים.

<אתי בנדלר: יש כאן מישהו מרשות החברות הממשלתיות?

<אתי בנדלר: האם אתם יכולים לומר לוועדה על כמה תאגידים – חברות ממשלתיות ודאי שנכנסות לזה, אבל יש כאן הגדרה הרבה יותר רחבה, של תאגידים שהחוק הזה חל עליהם.

<אתי בנדלר: האם יש לכם במקרה נתונים על כמה תאגידים מדובר?

<אתי בנדלר: למשל – כמה תאגידים סטטוטוריים או תאגידים שהממשלה משתתפת בתקציבם?

<מייס חאג' יחיא: אין לי יכולת להגיד כי אנחנו פשוט לא מרכזים תחת סמכויות רשות החברות את התאגידים הסטטוטוריים, אבל זה המון גופים.

<אתי בנדלר: אבל זה לא רק תאגידים סטטוטוריים, זו הגדרה הרבה יותר רחבה.

<שלמה דולברג: קיימים כ-100 תאגידים סטטוטוריים שהם תאגידים שקמו על פי חוק, אבל לא זה מה שרציתי להעיר.

<שלמה דולברג: אני מציע, לסעיף 1 או לסעיף 2 להוסיף משפט שאומר שלעניין חוק זה יראו ברשות המקומית ספק חיצוני או נותן שירות לממשלה.

<שלמה דולברג: זה פותר את רוב הבעיה שלנו, ולא נצטרך להמתין לטובות של הממשלה בחוק ההסדרים.

אבישי ברוורמן: תסביר.

<שלמה דולברג: הרשות המקומית היא, למעשה, קבלן הביצוע של הממשלה, גם בחינוך, גם ברווחה, גם בביטחון פנים – כמעט בכל תחום.

<שלמה דולברג: כדי לא לחכות לממשלה ולחוק ההסדרים, כי אנחנו מחכים למעלה מ-10 שנים לסעיף שדובר בו, אפשר להוסיף לסעיף 1 או לסעיף 2 משפט שאומר: "לעניין זה, יראו ברשות המקומית ספק חיצוני או נותן שירות חיצוני".

<שלמה דולברג: זו האמת, וזה מה שעשוי להסדיר חלק ניכר בבעיה שלנו.

<אתי בנדלר: הצעתו של שלמה דולברג מנסה, בעצם, להכניס את חוק הרשויות המקומיות- העברת תשלומים, שדיברנו עליו, בדלת האחורית של החוק הזה, מנסה, בעצם, להביא לתוצאה שכל סכום שהממשלה אמורה לשלם לרשות מקומית, החוק הזה יחול עליה.

<אתי בנדלר: לדעתי, התוצאה, גם אם היינו מקבלים את הצעתך, ההצעה הזו לא היתה מסייעת לכם, כי החוק הזה לא מדבר על כל התשלומים שהמדינה צריכה לשלם לגוף כלשהו, היא מדברת על תשלומים שהמדינה צריכה לשלם – "המדינה" בהגדרה רחבה, על כל הגופים שזה חל עליהם, בשל או קבלת שירותים , או רכישת טובין.

<שלמה דולברג: היא מקבלת שירותים מאתנו.

חנא סוייד: זו הגדרה לוליינית, שמחזירה אותך להיכן שיצאת.

אבישי ברוורמן: אתה יודע שאני ברוח רוצה להתקדם.

אבישי ברוורמן: מכיוון שיש כל כך הרבה יועצים משפטיים אני מסתמך על העצות המשפטיות של היועצת המשפטית אולי הבכירה בכנסת, המשנה ליועץ המשפטי, כמובן.

אבישי ברוורמן: כשהיא אומרת לי את הדבר הזה, אז אני עוצר כאן, וממשיך ה5אה.

<שלמה דולברג: אני מבקש בכל זאת לברר את זה לעומק, לא כלאחר יד, כי אנחנו יכולים להוכיח גם לגב' בנדלר, שרשויות מקומיות נותנות שירות חיצוני לממשלה.

<שלמה דולברג: אנחנו עוסקים בזה 20 שנה, לא שנה אחת.

אבישי ברוורמן: מה עמדת הממשלה?

<אלי ביתן: דווקא לנו זה נראה.

שלי יחימוביץ': הם פשוט רוצים לתקוע את החוק.

שלי יחימוביץ': זו הדרך לחסל את החוק.

<קריאות: - - -

אבישי ברוורמן: טוב, אנחנו נצביע על זה.

<חנן ארליך: ועדת השרים ראתה לנגד עיניה את הנוסח שמופיעה פה, היא לא ראתה את ההצעה הזו שיש לה משמעויות מאד רחבות, וכל העברות הכספים לכל השלטון המקומי – זה מבחינתנו זה נושא שצריך לחזור להחלטת ועדת שרים.

אבישי ברוורמן: אז יפה, משרד המשפטים אמר את דברו.

אבישי ברוורמן: על ועדת השרים לא מקובל מה שאמרת, אלי ביתן.

אבישי ברוורמן: לכן אנחנו הולכים להצבעה.

<מרדכי כהן: אני אומר בקצרה, כדי להתמקד בעובדות.

<מרדכי כהן: המשמעות של המהלך הזה - 80 רשויות מקומיות בתכניות הבראה והתייעלות– קורסות.

<מרדכי כהן: לכן, זה לא מהלך טכני, כפי שנאמר כאן, שחבר הכנסת גדעון סער, השר לשעבר, היתה לו את המיומנות.

<מרדכי כהן: הוא אכן הגיש ערר.

<מרדכי כהן: ההסכמה שנמסרה פה, אני רק רוצה לדייק מה היה הסיכום - - -

אבישי ברוורמן: בוועדת השרים.

רוברט אילטוב: סליחה, אני רוצה להתייחס לזה, זו כבר פעם שניה שמעלים את זה.

אבישי ברוורמן: רגע, רגע, תן לו לסיים.

<מרדכי כהן: אני רק אשלים מה היה הסיכום.

<מרדכי כהן: הסיכום היה שצוות משותף של משרד הפנים, מרכז שלטון מקומי ויוזם החוק יישבו ויראו איך אפשר להחריג או לפתור את הבעיה של הרשויות המקומיות שכולנו מבינים את התוצאה.

<מרדכי כהן: זו התוצאה.

רוברט אילטוב: קודם כל, אכן דיברנו עם שר הפנים לשעבר, גדעון סער, וסיכמנו יחד עם יושב ראש השלטון המקומי, שמוליק ריפמן, טלפונית, שאנחנו לא מתקדמים עם הצעת החוק עד שלא נשב ולא נתחיל להבהיר את הנקודות והסיכומים.

רוברט אילטוב: סיכמנו שלא יוגש ערר כדי שנוכל לשבת ולדבר.

רוברט אילטוב: יום למחרת הם דרשו ממנו להגיש ערר.

רוברט אילטוב: לכן הסיכומים לא רלבנטיים.

רוברט אילטוב: יחד עם זה, אני אמרתי לגדעון סער, אז, וחיכיתי עם הצעת החוק, ותסתכל – אני אתן לך תאריכים כמה זמן חיכינו, ואף אחד לא הגיע להסדיר את הנושא הזה, לא השלטון המקומי - - עד יום רביעי ה - -, כי הצעת החוק הונחה על שולחן הוועדה.

רוברט אילטוב: אז עם כל הכבוד, לבוא ולהגיד שיש סיכומים, ולא להגיע להסכמות ולא לדבר, ולא להעלות את הנושאים מול הוועדה, ועדת עבאדי, ולא מול מציע החוק - -

<שלמה דולברג: אף אחד לא הזמין אותנו לוועדת עבאדי.

רוברט אילטוב: - - זה לא מקובל.

<קריאות: - - -

רוברט אילטוב: משרד הפנים ואתם יכולים לקרוא את החלטת ועדת השרים ולראות מה הוחלט ומה עוכב, ומה נעשה, עם כל הכבוד.

רוברט אילטוב: לא יכול להיות ששנה שלמה אנחנו מחכים עם הצעת החוק, והם באים ואומרים שאנחנו לא הגענו להסכמות.

<מרדכי כהן: מה מונע לאפשר לשר חדש שנכנס - - -

רוברט אילטוב: איפה הייתם שנה שלמה?

אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה להסביר לכם את כללי המשחק פה, ואת הדבר הזה.

אבישי ברוורמן: המשחק שקורה פה קורה כל הזמן.

אבישי ברוורמן: לא מעבירים שום חוק בישראל, לכן, מה שאני מתכוון לעשות, ואני רוצה להסביר לכם בדיוק, לא מקובל עלי ש-80 יקרסו.

אבישי ברוורמן: במקביל, עכשיו, חברי הכנסת קארין אלהרר, איילת שקד ורוברט אילטוב, ילכו ויעבירו את הנושא הזה, במקביל.

<מרדכי כהן: אם זה לא יקרה, אדוני היושב ראש.

אבישי ברוורמן: אל תפריע לי, אני בזכות דיבור עכשיו.

אבישי ברוורמן: , כי אני מכיר את המשחקים האלה כבר על כל דבר.

אבישי ברוורמן: בחיים לא יעבור פה שום חוק במדינת ישראל.

<מרדכי כהן: אדוני היושב ראש - - רק אם זה לא יקרה?

אבישי ברוורמן: אתה לא בזכות דיבור.

אבישי ברוורמן: אנחנו נעביר היום את החוק הזה.

אבישי ברוורמן: במקביל, נעשה את הדברים המקבילים, וזה בקריאה הראשונה.

אבישי ברוורמן: בבקשה, יש פה ממשלה.

אבישי ברוורמן: אני באופוזיציה.

אבישי ברוורמן: יש פה את כל הכוח.

אבישי ברוורמן: אם אתם לא רוצים – תפילו אותו, בקואליציה.

אבישי ברוורמן: תפילו אותו ותזרקו אותו.

אבישי ברוורמן: אני רוצה פעם אחת שיש רוב לגמור, ולזרוק מחוק ההסדרים, ב-31 בדצמבר, שלא יהיה הדבר הזה, במקום ללכת לתהליך בלתי פוסק של שנים, שכל פעם שיש חוק – וזה לא רק בדבר הזה – שום דבר לא קורה, ובאים, וחוזרים, גם בגלל שיש פריימריז, וגם דברים אחרים.

אבישי ברוורמן: רבותי, אצלי זה נגמר.

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה קבלני קולות בפריימריז, אני לא רוצה שום דבר.

אבישי ברוורמן: אני רוצה דבר אחד: שישלמו לעסקים קטנים ובינוניים, ושידאגו לרשויות החלשות.

אבישי ברוורמן: וברגע שנעביר את זה היום יש פה מספיק זמן, והם ילכו עכשיו, ואני אשב עם שר האוצר וכל אחד כדי שיזרוק מחוק ההסדרים את התקנה הזו.

יעקב אשר: ואם הוא יביא לך תשובה שלילית?

אבישי ברוורמן: מה אתה אומר לי?

אבישי ברוורמן: יש פה עוד זמן.

אבישי ברוורמן: הממשלה תפיל את זה תוך שניה.

אבישי ברוורמן: לא לעצור את זה יותר.

אבישי ברוורמן: מספיק.

אבישי ברוורמן: אנחנו ממשיכים בהקראה.

אבישי ברוורמן: נצביע לפני כן על ההגדרה של "גוף מתוקצב".

אבישי ברוורמן: מי בעד?

<לאה ורון: חברת הכנסת יחימוביץ מבציעה במקום חבר הכנסת איציק שמולי.

<לאה ורון: בעד – רוב

<לאה ורון: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: תודה, אושר.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אשר מתנגד.

יעקב אשר: מבקש להחריג, בעניין הזה רשויות מקומיות לא איתנות ורשויות מקומיות - - -

<אתי בנדלר: אני רוצה להסביר לגבי הפרוצדורה - בהכנה לקריאה ראשונה אין הסתייגויות.

<אתי בנדלר: אפשר להציע כאן, אתה יכול לבקש לעשות על זה הצבעה, אם ההצעה שלך לא מתקבלת היא לא נרשמת כהסתייגות, היא פשוט לא מתקבלת.

<אתי בנדלר: אחרי הקריאה הראשונה אפשר - - -

יעקב אשר: את ההסתייגויות נעשה אחר כך, אני אמרתי את זה לפרוטוקול.

<אתי בנדלר: אני ממשיכה בקריאה: "גוף נתמך" גוף נתמך כהגדרתו בסעיף 32 בחוק יסודות התקציב;" "גוף נתמך" הוא תאגיד שהממשלה משתתפת בתקציבו במישרין או בעקיפין, ושר האוצר קבע לגביו בהודעה ברשומות כי הינו גוף נתמך, לעניין זה.

<אתי בנדלר: יש למישהו הערות להגדרה?

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: תודה, אושר.

<אתי בנדלר: אני ממשיכה בקריאה: "המועצה להשכלה גבוהה" כמשמעותה בחוק המועצה להשכלה גבוהה, התשי"ח-1958".

<אתי בנדלר: האם יש צורך לקרוא את ההגדרה של המועצה להשכלה גבוהה?

<אתי בנדלר: אין צורך.

<אתי בנדלר: זו המועצה להשכלה גבוהה שהוקמה על פי חוק המועצה להשכלה גבוהה ושתפקידיה מפורטים באותו חוק.

אבישי ברוורמן: אני מעלה להצבעה – מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: תודה, אושר.

<אתי בנדלר: אני ממשיכה בקריאה: "מוסד להשכלה גבוהה" מוסד מהמוסדות המפורטים להלן, שהממשלה משתתפת בתקציבו, במישרין או בעקיפין: 1.

<אתי בנדלר: מוסד מוכר כמשמעותו בסעיף 9 לחוק המועצה להשכלה גבוהה; 2.

<אתי בנדלר: מוסד שקיבל היתר או אישור לפי סעיף 21(א) לחוק המועצה להשכלה גבוהה; 3.

<אתי בנדלר: מוסד שהתואר שהוא מעניק הוכר לפי סעיף 28א לחוק המועצה להשכלה גבוהה;" אלה, בעצם, כל המוסדות להשכלה גבוהה, שכולנו מכירים, כולל המכללות, וכו', שנמצאים תחת חוק המועצה להשכלה גבוהה.

<דוד ברקת: אנחנו ביקשנו להחריג את האוניברסיטאות.

<דוד ברקת: אני מבין שזה לא הרוח של הוועדה, אבל כמו שבכל הנושאים הפיננסיים אנחנו מתנהלים באמצעות המל"ג-ות"ת, הרגולטור שלנו, ובהתייחס לכך שאוניברסיטאות משלמות בזמן, הציעו לקבל על עצמן את תנאי האשראי המקוצרים לספקים קטנים, בינוניים, אנחנו חושבים שהיה מן הראוי להשאיר את הסוגיה הזו בין האוניברסיטאות ובין הנהלת ות"ת.

אבישי ברוורמן: אנחנו רק בהגדרות.

אבישי ברוורמן: ההגדרה מקובלת עליך?

<אתי בנדלר: בעצם מה שהמוצע כאן זה בהמשך לקבוע הוראה מיוחדת לגבי תשלומים שמוסדות להשכלה גבוהה צריכים לשלם לספקים חיצוניים או לנותני שירותים חיצוניים, לפי כללים שהמועצה להשכלה גבוהה תקבע.

<אתי בנדלר: אני חושבת שההצעה הזו, עם כל הכבוד, היא בלתי קבילה.

<אתי בנדלר: בעצם רוצים להטיל כאן, מעבר לזה שיש שר אוצר שהוא יהיה אחראי על החוק הזה והוא זה שאמור לקבוע תקנות בעניין הזה, מציעים לתת כאן תפקידים לגוף שלדעתי זה תפקיד זר לתפקידי המועצה להשכלה גבוהה כפי שמוגדרים בחוק המועצה להשכלה גבוהה.

<אתי בנדלר: אז אני חושבת שאין לזה מקום בשום היבט שהוא.

<אתי בנדלר: בכל מקרה, זה לא קשור להגדרה של המועצה להשכלה גבוהה.

אבישי ברוורמן: אם כך אני מעלה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: תודה, אושר.

חנא סוייד: אתה, בעצם, מה שאמרת בהחלט מקובל עלי.

חנא סוייד: יש שני מסלולים ויש linkage.

חנא סוייד: אני רוצה לשמוע מיוזמי החוק שהם מסכימים ל linkage- הזה, כי אחרת, מה שקורה כאן, שאנחנו מצביעים ומצביעים, גומרים את החוק והם יגידו לך – אתה אישרת את החוק?

חנא סוייד: תודה רבה, והם לא קשורים לכל העניין הזה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת סוויד ביקש, כדי לתמוך ברוח החוק – אנחנו פועלים בשני מסלולים.

אבישי ברוורמן: האחד, בסמכות ועדת הכלכלה להעביר היום, אחרי תיקונים, בקריאה ראשונה, ועוד הדברים ישתנו, וכו' וכו' – את החוק, לגמור פעם אחת את נושא התשלומים.

אבישי ברוורמן: במקביל, אנחנו פונים לחברי הכנסת לזרוק מחוק ההסדרים את אותו חוק שנותן לממשלה להתנהג בהפקרות.

אבישי ברוורמן: מה שהוא רוצה לשמוע, גם מפי המחוקקים שמציעים את החוק הזה, שאתם תומכים במסלול הנפרד הזה, מה שאמרתי – ברוח הזה, לפעול כדי לעשות את הדברים האלה.

שלי יחימוביץ': בהחלט.

שלי יחימוביץ': נילחם על זה בכל כוחנו.

רוברט אילטוב: אני רוצה להבהיר כמה נקודות.

רוברט אילטוב: אחד, אני לא בטוח שהקואליציה הזו תחזיק הרבה זמן מעמד.

רוברט אילטוב: היום בערב אנחנו נראה.

חנא סוייד: זה קל יותר, מצדך, להתחייב.

רוברט אילטוב: אני רוצה להבהיר פה – אחד, אנחנו רוצים שיהיה פה דין רציפות, במקרה שיהיו בחירות, ואז, אם יהיו בחירות – יש חצי שנה-שנה, לדבר על כל הסוגיות שמועלות פה.

רוברט אילטוב: לכן יש זמן.

רוברט אילטוב: דבר שני, גם אם הממשלה לא זוכרת, אני דיברתי אתם והבטחתי להם שאני מוכן ללכת אתם ביחד לאוצר ולמשרד הפנים יחד עם שר הפנים וסגנית השר, שמסכימה להצעת החוק, להסדיר את כל הפעולה הזו, ואם יהיה צורך לעשות דיפרנציאציה – נעשה, אבל זה בשלב הבא.

רוברט אילטוב: למה אני עושה את זה?

רוברט אילטוב: כדי שיידעו שהצעת החוק הזו היא על השולחן, יש דין רציפות, ושלא יחכו עוד שנה שאנחנו נגיש את זה בוועדה.

אבישי ברוורמן: ואני אומר לך – שוחחתי על זה עם חברת הכנסת קארין אלהרר, שבכל הכוח הולכת על זה, שוחחתי גם עם חברת הכנסת איילת שקד, וגם אני אשים את משקלי, וכל האחרים.

אבישי ברוורמן: המטרה שלנו היא במסלול במקביל, ושמעתי את זה מחברת הכנסת יחימוביץ ומחבר הכנסת אילטוב.

אבישי ברוורמן: זה מסלולים מקבילים.

רוברט אילטוב: צריך להבהיר לפרוטוקול שאין לנו שום מטרה להפיל שום רשות מקומית.

רוברט אילטוב: אין לנו מטרה כזו.

אבישי ברוורמן: וזה גם לא יקרה.

<שמואל ריפמן: אפשר לסגור את הדיון עכשיו ולהצביע על החוק בקריאה הראשונה.

<שמואל ריפמן: לדעתי, מקור הבעיה זה תזרים המזומנים של הממשלה – אוצר לרשויות המקומיות.

<שמואל ריפמן: גם אחרי שהם יעשו את זה כמו שצריך, עדיין יהיו מספיק רשויות שלא יוכלו לשלם ב-90 יום.

גרין: שלא יזמינו עבודה.

גרין: איזו חוצפה זו.

<שמואל ריפמן: אני מקבל את רוח הדברים של חבר הכנסת רוברט אילטוב.

<שמואל ריפמן: זה צריך להיות הכיוון.

<שמואל ריפמן: יושבים פה האוצר, הם הבעיה.

<שמואל ריפמן: לא אלה שיושבים סביב השולחן.

אבישי ברוורמן: אנחנו נשתדל לעשות את זה כמיטב יכולתנו.

אהוד רצאבי: אני מתאפק, מתאפק, מתאפק, אני מבקש להגיב.

אהוד רצאבי: קשה לי.

אהוד רצאבי: מה שאני שומע פה מהשלטון המקומי זה הכוונה להכשיר שרץ בשרץ.

אהוד רצאבי: זה שהאוצר לא מעביר את הכספים בזמן, אז יש לשלטון המקומי בעיה אתו.

אהוד רצאבי: 200 רשויות יקרסו או לא יקרסו - אין לי מושג.

אהוד רצאבי: 500 אלף עסקים קטנים ובינוניים יקרסו ללא כל ספק.

אהוד רצאבי: המצב שבו מעכבים תשלומים מלמעלה מחלחל עד אחרון האנשים הקטנים.

אהוד רצאבי: פסטיבל עכו.

אהוד רצאבי: עיריה שמזמנת אנשים לפסטיבל עכו, ומשוויצה בזה, לא שילמה עד היום לשחקנים המסכנים האלה שמרוויחים גרוש וחצי.

אהוד רצאבי: אם אין כסף, אל תזמינו עבודות.

אהוד רצאבי: אתה לא יכול לבצע כבישים - - -

<קריאות: - - -

אהוד רצאבי: לא יעלה על הדעת שאדם שמקבל משכורת כל 1 לחודש יגיד לי - אל תצטרף למכרז.

אהוד רצאבי: הכוח אצלו, לא אצלי.

אהוד רצאבי: לכן הדבר הזה בכלל לא צריך להיות נידון פה.

אהוד רצאבי: זה חוק נפרד, זה משהו אחר לגמרי.

אהוד רצאבי: אני בהחלט בעד שיקחו את הסעיף הזה ויוציאו אותו מחוק ההסדרים.

אהוד רצאבי: לא רלבנטי.

אהוד רצאבי: לא יכול להיות.

אהוד רצאבי: 62 רשויות ביקשו העלאת ארנונות ואישרו להן.

אהוד רצאבי: תנסה פעם אחת לפגר בתשלום ארנונה, מה קורה לך – צמוד פלוס 9.

אהוד רצאבי: לא יעלה על הדעת דבר כזה.

<קריאות: 6.

אהוד רצאבי: 6?

אהוד רצאבי: אז מה אתה רוצה, שאני אתן לך - - בכיס?

<שלמה דולברג: אפשר להתייחס?

<שלמה דולברג: כי עברנו לדיונים כלליים, אז גם אנחנו רוצים להתייחס.

אבישי ברוורמן: נגמר.

אבישי ברוורמן: ממשיכים הלאה עם ההקראה.

<אתי בנדלר: "מועצה דתית" – מועצה דתית שהוקמה מכוח חוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב], התשל"א-1971.

אבישי ברוורמן: יש הערות?

אבישי ברוורמן: אין.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: תודה, ההגדרה אושרה.

<אתי בנדלר: "מערכת הביטחון" - צבא הגנה לישראל, משרד הביטחון ויחידות הסמך שלו, וחברות ששר הביטחון אחראי עליהן;"

אבישי ברוורמן: סגן חשב משרד הביטחון.

אבישי ברוורמן: אני שומע שאתם משתפרים, והרמטכ"ל החדש ישפר עוד יותר את מוסר התשלומים שלכם.

<אורי שאשא: אנחנו עושים הכל כדי שזה מה שיקרה.

<אורי שאשא: היה פה דיון לפני חצי שנה בנושא הזה, ואנחנו הצגנו אז את שיטת העבודה שלנו, שהיא שונה מכל שאר משרדי הממשלה.

<אורי שאשא: אנחנו, על פי שיטת העבודה שלנו, משלמים לספקים קטנים ובינוניים תוך 30 ימים, ולתעשיות הגדולות תוך 60 ימים.

<אורי שאשא: אדוני גם ביקש שנוציא מכתב מסודר על שיטת העבודה והוצאנו אותו ב-20 ביולי.

<אורי שאשא: לאור העניין הזה אנחנו מבקשים להחריג אותנו, לאור שיטת העבודה שלנו.

<אתי בנדלר: אני רוצה להבין – סליחה.

<אתי בנדלר: אני עדיין לא יודעת מה זה "ספק קטן ובינוני", כי יש את ההגדרה של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, מה הוא ספק קטן ובינוני - ונניח, לצורך העניין, שאנחנו מדברים על אותם ספקים.

<אתי בנדלר: לגביהם אתה אומר שאתם משלמים תוך 30 ימים, אז ודאי שאין סיבה להחריג.

<אתי בנדלר: לגבי ספקים גדולים – אתה אומר שאתם משלמים תוך 60 ימים, אז כשנגיע לסעיף של מועדי התשלום, תציע שלגבי משרד הביטחון, ככל שמדובר בספקים גדולים, אתם מציעים שפרק הזמן לתשלום יהיה 60 ימים.

שלי יחימוביץ': גם נוסיף ציון לשבח למשרד הביטחון.

<אתי בנדלר: זה שאתם נוהגים כך וכך לפי החוק, מה - - -

שלי יחימוביץ': כל הכבוד לכם, כל הכבוד.

<לאה ורון: ביחס למכתב שאדוני מזכיר, הוא לא התקבל בוועדה.

<לאה ורון: אולי כתבתם אותו אבל לא שלחתם אותו.

<לאה ורון: אני ניסיתי כמה וכמה פעמים לפנות לחשב שמחליף את החשב ולבקש את המכתב, ולא זכיתי לקבל אותו.

<אורי שאשא: אז אני לא יודע איפה הקצר בתקשורת.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שעל אחת כמה וכמה, הם לא יתקשו לעמוד בחוק, אם הם מתנהלים כל כך טוב.

<קריאה: בבנק ישראל משלמים- - -

<אתי בנדלר: הנה, גם בנק ישראל מתנהג יפה, אז נחריג בחוק?

<אורי שאשא: ההגדרה שלנו ל "ספקים קטנים ובינוניים" היא – ספקים בהיקף של עד 150 אלף שקל בשנה פעילות מול משרד הביטחון, ואם ההיקף פה הוא גדול יותר אנחנו צריכים לדעת איך אנחנו נערכים לזה.

<אורי שאשא: כרגע אנחנו לא יודעים להעריך.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

<אתי בנדלר: "קופת חולים" כהגדרתה בחוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994".

<אתי בנדלר: זה תאגיד שהוכר, קופת חולים, לפי סעיפים מסוימים, בחוק ביטוח בריאות ממלכתי.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין ההגדרה אושרה.

אבישי ברוורמן: תודה, אושר.

<ליאור ברק: יש לנו רק הערה - - כדי שנוכל להחריג אותם.

<אתי בנדלר: אתם רוצים להוסיף הגדרה של "בית חולים"?

<אתי בנדלר: מישהו יכול להגיד לי מה ההגדרה המוצעת ל "בית חולים"?

<ליאור ברק: "בתי חולים" בהתאם לפקודת בריאות העם, 1940.

אהוד רצאבי: מה זה אומר?

אהוד רצאבי: מה הפירוש ל - - -

<ליאור ברק: בפקודת בריאות העם יש, מתוקף סעיף 33 לתקנות, הגדרה של רישום בתי חולים.

<אתי בנדלר: מדוע לא העברתם לוועדה את ההצעה?

<אתי בנדלר: אני אמורה להציע לוועדה לאשר עכשיו הגדרה שאני לא יודעת מה היא אומרת?

<ליאור ברק: לא היה לנו נוסח אחיד שידענו לאיזה נוסח להתייחס.

<לאה ורון: למה?

<לאה ורון: פרסמנו אותו באתר הוועדה כבר לפני שלושה שבועות.

<אתי בנדלר: אולי בסוף הישיבה נוכל לבדוק מה ההגדרה הנכונה.

<ליאור ברק: וגם מגן דוד אדום- יש חוק מד"א, 1950, גם אותו - - -

<לאה ורון: אז תעביר, ברגע זה, אולי היועצת המשפטית תצליח לשבץ את זה.

אבישי ברוורמן: תעביר לנו את זה באופן חפוז.

<אתי בנדלר: אני ממשיכה בקריאה: "רשות מקומית" – עירייה, מועצה אזורית, מועצה מקומית או איגוד ערים, כהגדרתו בחוק איגודי ערים, התשט"ו– 1955.

אבישי ברוורמן: מקובל.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין ההגדרה אושרה.

אבישי ברוורמן: ההגדרה אושרה.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<אתי בנדלר: "תאגיד ממשלתי" – חברה ממשלתית, חברת-בת ממשלתית או תאגיד שהוקם בחוק;

אבישי ברוורמן: מי בעד?

<מייס חאג' יחיא: אני מהלשכה המשפטית ברשות החברות.

<מייס חאג' יחיא: אנחנו הצגנו את עמדתנו כבר בסבבים הקודמים, והיא לא התקבלה אבל בדוח עבאדי קיבלה עמדתנו ביטוי, שביחס לחברות ממשלתיות שהן לא חברות זרוע ביצוע, כלומר, שהמדינה לא אתן בהסכמים, ראוי שתחול הגישה העסקית שאומרת לחברות הממשלתיות להתנהל באופן עסקי, כחובתן לפי חוק החברות הממשלתיות.

<מייס חאג' יחיא: המשמעות של זה, שבמקומות שיש הסכם מול חברה ממשלתית אין מניעה שהמדינה תחייב את החברה הממשלתית לשלם בהתאם להסדר התשלומים הקבוע כאן, אבל במקומות שאין בהם הסכמים אנחנו חושבים שנכון להשאיר את זה לשיקול החברות, ולקבוע - - -

<אתי בנדלר: אני אסביר במה מדובר.

<אתי בנדלר: לפי חוק החברות הממשלתיות, חברה ממשלתית אמורה להתנהל לפי שיקולים עסקיים.

<אתי בנדלר: קחו לדוגמה את חברת חשמל.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת אם היא זרוע ביצוע של הממשלה, לצורך העניין הזה, ולכן מה שמציעה רשות החברות הממשלתיות, ככל שהיא לא זרוע ביצוע של ממשלה אלא חברה עסקית, שהחוק הזה לא יחול עליה.

<אתי בנדלר: דהיינו, שחברה ממשלתית, אם זה יתאים לשיקולים העסקיים שלה לשלם לפי הצעת החוק – היא תשלם, ואם לא – היא לא תשלם, לפי הצעת החוק.

<אתי בנדלר: היא תבחר.

<אתי בנדלר: זו ההצעה, אם הבנתי נכון.

<מייס חאג' יחיא: נכון מאד.

<מייס חאג' יחיא: אנחנו כן נוציא הנחיות מומלצות לחברות הממשלתיות בדבר הסדרת אופן התשלום, אבל נכון להשאיר את זה לשיקול החברות, בקביעתן, כמו בכל משא ומתן מול ספקים חיצוניים, לקביעת שיקול הסדר התשלום.

אבישי ברוורמן: לא.

<אתי בנדלר: מעבר לזה שמוצע להחריג חברות שחלקן חברות גדולות, שיש להן - - -

רוברט אילטוב: - - יכול להגיד- אני רוצה שירותים עסקיים, אני נפרד מהחוק.

אבישי ברוורמן: אני מעלה את זה להצבעה כמו שזה .

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין ההגדרה אושרה.

אבישי ברוורמן: תודה, אושר.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<אתי בנדלר: "תאגיד מקומי" – תאגיד אשר לפחות מחצית מההון הרשום שלו או לפחות מחצית מכוח ההצבעה בו מוחזקים, במישרין או בעקיפין, בידי רשות מקומית או בידי תאגיד מקומי, או שיש לרשות מקומית או לתאגיד מקומי אחר, במישרין או בעקיפין, זכות למנות לפחות מחצית ממספר הדירקטורים בו או את המנהל הכללי שלו, והכל כשההחזקה או זכות המינוי כאמור הם של הרשות המקומית, לבדה או יחד עם אחד או יותר מאלה: 1.

<אתי בנדלר: רשות מקומית אחרת, אחת או יותר 2.

<אתי בנדלר: המדינה 3.

<אתי בנדלר: תאגיד מקומי אחר, אחד או יותר".

<דוד שחף: יש תאגיד שהוא ממשלתי-עירוני.

<דוד שחף: איפה הוא נכנס פה?

<דוד שחף: יש הרבה חברות שהן חצי-חצי.

<מייס חאג' יחיא: הן חברות ממשלתיות.

<מייס חאג' יחיא: הן נכנסות להגדרה הזו.

<דוד שחף: אז העיריה אומרת ככה, ואתם אומרים ככה.

<אתי בנדלר: אין לי לפני את ההגדרה של "חברה ממשלתית" בחוק החברות הממשלתיות.

<אתי בנדלר: יכולים לקרוא לנו אותו?

<מייס חאג' יחיא: "חברה ממשלתית" היא חברה שהמדינה מחזיקה בה יותר מ-50% - - או ממנה יותר ממחצית הדירקטורים בה - - -

<אתי בנדלר: האם כל התאגידים העירוניים ממשלתיים עונים להגדרה הזו?

<אתי בנדלר: האם תמיד המדינה מחזיקה יותר מ-50% מהון המניות - - -

<מייס חאג' יחיא: יש תאגידים מעורבים שבהם המדינה מחזיקה במניות יחד עם חברה ממשלתית, שהם לא נכנסים להגדרת "חברה ממשלתית".

<אתי בנדלר: אז אם כך הוא צודק.

<אתי בנדלר: אם כך, יש מקום - - -

<מייס חאג' יחיא: לא.

<מייס חאג' יחיא: אני עומדת על זה שאם החברה מוגדרת כחברה ממשלתית, אז זה כולל את החברות העירוניות, כמו החברות שהוא נתן כדוגמה.

<חנן ארליך: אם הוא ממשלתי – הוא ממשלתי.

<חנן ארליך: גם אם יש אחזקות של רשות מקומית זה לא גורע מהיותו ממשלתי.

רוברט אילטוב: מעל 50% או 50% ומעלה?

רוברט אילטוב: זו השאלה.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת, אין לי את ההגדרה.

רוברט אילטוב: את יכולה לחזור על ההגדרה?

<מייס חאג' יחיא: "חברה שיותר ממחצית כוח ההצבעה באסיפותיה הכלליות או הזכות למנות יותר ממחצית מספר הדירקטורים שלה הם בידי המדינה או בידי המדינה יחד עם חברה ממשלתית אחרת, או חברה בת ממשלתית.

רוברט אילטוב: כלומר, מעל 50%.

רוברט אילטוב: אם זה 50% זה לא נחשב לחברה ממשלתית.

רוברט אילטוב: זו המשמעות?

<אתי בנדלר: אני פונה אליך, שוב, נציג משרד המשפטים.

<אתי בנדלר: נניח שמחזיקים פחות מ-50, אני לא מכירה את כל החברות המעורבות האלה.

<חנן ארליך: צריך יותר מ-50% כדי שיהיו ממשלתי.

<חנן ארליך: אם אין, אם זה בדיוק 50%, אז זה לא ממשלתי.

<אתי בנדלר: ואז זו חברה עירונית?

<חנן ארליך: ואז הוא יענה להגדרה של תאגיד שלפחות מחצית - - -של תאגיד מקומי.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שהוא יהיה או חברה ממשלתית, או תאגיד עירוני ולכן אין צורך בתוספת הזו.

<אתי בנדלר: אוקיי.

<אתי בנדלר: אז אין צורך.

רוברט אילטוב: אני מבקש כן להכניס את התאגידים המשותפים, שיהיו בחוק.

רוברט אילטוב: שלא ישחקו על אחוז לפה או לשם.

<אתי בנדלר: אני רק לא יודעת איך להגדיר את זה, אדוני.

שלי יחימוביץ': בהמשך נתעסק בזה.

אבישי ברוורמן: בהמשך יגדירו את זה בנוסח.

<אתי בנדלר: אני לא מבינה את ההמשך, הזה.

<אתי בנדלר: סליחה, אדוני.

<אתי בנדלר: אם אני אמורה להכניס משהו לחוק, אני צריכה לנסח את זה.

<אתי בנדלר: איך לקרוא לזה?

שלי יחימוביץ': אנחנו נסמוך עליך, שאת תכניסי את זה.

רוברט אילטוב: אל תכניסי כרגע.

<אתי בנדלר: אם כך, סעיף 2 אושר במלואו.

<לאה ורון: חוץ מנושא של קופת חולים.

<לאה ורון: הם צריכים להעביר לך נוסח.

<אתי בנדלר: הממשלה מבקשת להחריג את בתי החולים ואת מד"א.

<אתי בנדלר: ההגדרה שהם מציעים ל "בתי חולים" נוגעת אך ורק לבתי חולים ממשלתיים.

<ליאור ברק: ציבוריים.

<אתי בנדלר: ציבוריים.

<אתי בנדלר: לא בתי חולים פרטיים.

<אתי בנדלר: מה שמוצע: "בית חולים ציבורי כהגדרתו בפקודת בריאות העם, 1940...." אני מיד אקרא מה זה ו "מד"א – האגודה "מגן דוד אדום בישראל" שהוקמה לפי חוק מגן דוד אדום, התש"י-1950".

<אתי בנדלר: אלה ההגדרות שמוצעות על ידי משרד הבריאות

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין ההגדרה אושרה.

אבישי ברוורמן: אושר.

<לאה ורון: אדוני הצביע על הנוסח כפי שמופיע בהצעת החוק?

<אתי בנדלר: סליחה.

<אתי בנדלר: סעיף 2, כל הסעיפים שנכללו בהצעת החוק הפרטית של חבר הכנסת אילטוב הוצבעו.

<אתי בנדלר: אני קראתי עכשיו שתי הגדרות נוספות שמוצע להוסיף אותן והן – הגדרה לבית חולים והגדרה למד"א.

<אתי בנדלר: האם הוועדה מאשרת את ההגדרות הנוספות האלה?

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: אושר.

שלי יחימוביץ': יש לי שאלה: מה שקראנו עכשיו, אנחנו נתייחס לזה כאל החוק הממוזג?

<אתי בנדלר: ודאי.

<לאה ורון: אם כן, אושר כל סעיף ההדרות.

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים לסעיף 3 – הסדרי תשלום.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אתי בנדלר: 3.

<אתי בנדלר: הסדרי התשלום עבור ביצוע עבודה וקבלת שירותים חיצוניים.

<אתי בנדלר: 1.

<אתי בנדלר: (א) המדינה, תאגיד ממשלתי, תאגיד מקומי, מערכת הביטחון, מועצה דתית, קופת חולים, מוסד להשכלה גבוהה, גוף מתוקצב וגוף נתמך ישלמו את התמורה עבור ביצוע עבודה, קבלת שירות או הספקת טובין, על ידי ספק חיצוני או על ידי נותן שירותים חיצוני, באופן המפורט להלן: ".

<אתי בנדלר: כבר לרישה אני רוצה להבין מה זה "המדינה", לצורך העניין הזה.

<אתי בנדלר: יש לנו כאן הרבה מאד הגדרות.

<אתי בנדלר: למי אתם מתכוונים?

<אתי בנדלר: אני בכוונה עוצרת כאן כי בהמשך אני מבינה שמוצעים שינויים מפליגים, ולכן אני חושבת שאין טעם לקרוא את החלק הזה מההצעה.

<אלי ביתן: זה באמת סעיף מאד מהותי, אולי לב ההצעה, סעיף התחולה, על מי זה חל.

<אלי ביתן: לדעתי, "המדינה" זה רחב מדי.

<אלי ביתן: אולי – "משרדי הממשלה"?

<אלי ביתן: פה צריך לראות איך מחריגים.

<קריאה: - - - יחידות סמך.

<אלי ביתן: יחידות הסמך, זה כולל, אפשר לכתוב את זה, אם רוצים לחדד את זה, אבל למעט בתי חולים, בתי חולים ממשלתיים, שהם יחידת סמך.

<אתי בנדלר: אנחנו עכשיו, לצורך העניין, נקרא לזה סעיף קטן (א).

<אתי בנדלר: סעיף קטן (ג), או סעיף אחר, יאמר: "הוראות סעיף 3 לא יחולו על....".

<אלי ביתן: מצוין.

<אלי ביתן: אמרנו על מי זה חל – "משרדי הממשלה", במקום "המדינה" – "תאגיד ממשלתי, תאגיד מקומי, מערכת הביטחון.

<אלי ביתן: ..." – נזכיר שוב שצריך להחריג - - -

<אתי בנדלר: לא, אמרנו שלא צריך להחריג.

<אתי בנדלר: לא מדובר על החרגה של משרד הביטחון.

<אתי בנדלר: החלטת הוועדה היא לא להחריג את משרד הביטחון אלא לשקול - - -

רוברט אילטוב: יש החלטה של ועדת שרים, אנחנו נדון על כל הנושאים שחושבים שצריך להחריג.

רוברט אילטוב: אבל אל תקבע שנחריג.

<אלי ביתן: אין שום בעיה.

<אלי ביתן: נדון בהחרגה.

<אלי ביתן: אם כבר דיברת על קבלת שירות, אספקת טובין – הסעיף הזה, דיברנו על ההגדרות, בהתחלה, אולי תעשי התאמה ביניהם.

<אלי ביתן: סעיף ראשון, המטרה, ובין ההמשך – קבלת שירות, אספקת טובין.

<לאה ורון: אז תאמר איך זה צריך להיות.

<לאה ורון: מה אתה מבקש מהוועדה.

<אלי ביתן: אין לי כרגע נוסח, אבל אם עשינו התאמה, בסעיף 1, נעשה התאמה פה, בהמשך.

<רוני מר: זאת אומרת, תשלומים של הגופים המנויים בסעיף 3(א).

<רוני מר: לכתוב שסעיף 1 מטרתו להבדיל את מועד התשלומים, לא מהמדינה לספקים אלא מהגופים המנויים בסעיף 3(א).

<אתי בנדלר: אם אין הערות נוספות לרישה, אני מציעה שעכשיו נעבור לפרקי זמן ותשלום.

<אתי בנדלר: אני רוצה רק להזכיר – פסקאות (1) עד (3) בסעיף קטן (א) לסעיף 3 המוצע הציעו שני מועדי תשלום בחלוקה לשלושה מועדים שונים או פרקי זמן במהלך החודש בהם הוגש חשבון.

<אתי בנדלר: אז אני מבינה שכרגע מוצע מועד אחד לתשלום, שתמיד הסכום ישולם בתוך 30 ימים.

<אתי בנדלר: השאלה היא ממתי, ואיזה מסמך צריך להיות מוגש.

<אתי בנדלר: מה זה "חשבון", לצורך העניין הזה?

<אתי בנדלר: האם חשבון או חשבונית מס?

<אתי בנדלר: אתם אומרים – "תקין", "מלא"- מה זה "תקין ומלא", ודבר שני – 30 ימים ממתי?

<אלי ביתן: בהתאם לדוח עבאדי אנחנו רוצים לשנות את הוראת התכ"מ הקיימת שעליה החוק התבסס, ומופיעה פה, וכפי שפירטת יש שלושה מועדים תשלום בהתאם למועד הגעת החשבונית, וימי האשראי נעים בין 24 ל-45.

שלי יחימוביץ': אבל עוד לא שיניתם את הוראת התכ"מ.

<אלי ביתן: נכון.

<אלי ביתן: הוועדה המליצה לשנות.

שלי יחימוביץ': אז אנחנו אמורים עכשיו לחוקק חוק שנצמד להוראת תכ"מ שאולי תשונה?

<אלי ביתן: לא.

<אלי ביתן: אנחנו מציעים להיטיב את ימי האשראי פה ולהיצמד לדוח עבאדי שבחן את הנושא לעומק, ולהציע – 30 ימים מיום הגשת החשבונית למוסדות המדינה.

<אלי ביתן: אגב, זה גם מתאים לדירקטיבה האירופית שדיברת עליה בהתחלה.

שלי יחימוביץ': אני לא מאושרת מהסעיף הזה.

שלי יחימוביץ': בנוסח הצעת החוק שלי כתוב – "מיום ביצוע העבודה", כי כאן אפשר להגיש את החשבונית בעוד 100 יום ואז - -

<אלי ביתן: אבל אי אפשר לשלם - - בלי חשבונית.

<אלי ביתן: יש הוראות מיסוי.

שלי יחימוביץ': אני יודעת, אבל זה מרחיב את הטווח.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת לציין את זה לפרוטוקול, אני נאלצת לקבל עלי את הנוסח הממשלתי שהתחייבתי להיצמד אליו, אבל אני רוצה לציין שיש כאן סוג של לאקונה, מהרגע שלא כתוב "מיום ביצוע העבודה" אלא "מיום הצגת החשבונית".

<אלי ביתן: אי אפשר אחרת.

<אתי בנדלר: אני רוצה להעיר לעניין הזה - אל"ף, אם אני כותבת "מיום הגשת החשבונית", שלכאורה, על פי המוצע יהיה ניתן לעקוף את תכלית החוק על ידי כך שבהתקשרויות יורו לספקים החיצוניים או לנותני השירותים החיצוניים - ייכלל סעיף שיאמר שניתן להגיש חשבונית לא לפני תום 60 ימים ממועד סיום העבודה", לצורך העניין הזה.

<אתי בנדלר: ולכן, יש איזושהי בעייתיות עם העניין הזה, כי אני מאד חוששת שבעקבות כך יתחילו לשנות את ההסדרים עם כל הספקים, כל הגופים, והיצירתיות יכולה להיות כאן גדולה.

<אלי ביתן: לא כל כך הבנתי את הבעיה.

<אתי בנדלר: יש כאן בעיה ראשונה – מתי ניתן להגיש חשבונית.

<אתי בנדלר: אתם אומרים – תשלום יבוצע בתוך 30 ימים מיום הגשת חשבונית, אבל אנחנו יודעים שבהתקשרויות עם ספקים הם לא יכולים על דעת עצמם להחליט מתי הם מגישים חשבונית.

<אלי ביתן: בוודאי שכן.

<אתי בנדלר: אני עשיתי כמה הסכמי התקשרות בימי חיי, ואני יכולה להגיד לך שוודאי שלא.

<אתי בנדלר: בדרך כלל יש אבני דרך – תלוי בגודל ההתקשרות, בסוג ההתקשרות, אבל מקובל לקבוע מתי הספק רשאי להגיש חשבונית בהתאם לאבני דרך או בסיום העבודה, וכאן, בהסכם ההתקשרות, הצד החזק יכול להכתיב לספק מתי הוא יהיה רשאי להגיש את החשבונית ועל יד כך לסכל בעצם, את מטרת החוק.

<אתי בנדלר: דבר שני, מה זה "הגשת חשבונית למוסדות המדינה"?

<אתי בנדלר: האם מדובר מרגע שהחשבונית נמסרה לגורם כלשהו, בין אם באינטרנט, אם זו חשבונית מקוונת, או מרגע שזה נמסר לדואר, או לפקיד מסוים, כי הפקיד שצריך לאשר את החשבונית עדיין לא קיבל את זה מעובד המנהל שהיה צריך לעשות את ההעברה הפנימית בתוך המשרד.

<שלמה דולברג: אנחנו רוצים להעיר משהו לטקסט – לא מספיק שהחשבונית תוגש.

<שלמה דולברג: חשבונית צריכה להיות מוגשת וגם מאושרת על ידי גורמי המקצוע – גם המקצועיים וגם הפיננסיים.

<שלמה דולברג: אז צריך להתחיל לספור מיום הגשת החשבונית ואישורה על ידי הגורמים - - -

<קריאה: בשום אופן לא, כי אחרת ימשכו את זה.

<קריאות: - - -

אהוד רצאבי: הנושא של 30 יום, מה שמוצע כרגע, הוא בסדר, לטעמנו.

אהוד רצאבי: הנקודה הוא הגדרת המושג "חשבונית".

אהוד רצאבי: כתוב "חשבונית", לא כתוב "חשבון", לא כתוב "חשבונית מס".

אהוד רצאבי: אנחנו צריכים לזכור שלפני שבוע אושר תיקון 45, כמדומני, למס ערך מוסף שבו נאמר שעוסק, עד סדר גודל מסוים, יוציא חשבונית מס, רק עם קבלת התקבול.

אהוד רצאבי: אז אל"ף, יש פה סתירה עם הקבלה, בין חשבונית לחשבונית מס.

אהוד רצאבי: דבר שני, אני מציע שייכתב "חשבון", מכיוון שיש גם אבני דרך שבהם אתה מוציא חשבון זמני, במיוחד אצל קבלנים שעושים עבודות מתמשכות.

אהוד רצאבי: אני מציע לכתוב "חשבון".

אהוד רצאבי: דבר נוסף, בשיחה שהיתה לנו עם מיכל בויאנג'ו בזמנו היא אמרה לי שעיקר העיכובים במשרדי ממשלה נובעים מהרגע שאותו ספק הניח את החשבון-חשבונית, עד שזה מגיע אל החשב לתשלום.

אהוד רצאבי: זה עובר פרוצדורות.

אהוד רצאבי: עובר פרוצדורות – חלקן נמרחות, ואז הם מתחילים לספור את הזמן רק מרגע הגשת החשבונית, לחשב, ופה המכשול.

<אלי ביתן: לא לחשב, לא לחשב.

<אלי ביתן: אתה פוגע בעצמך.

<אלי ביתן: תעצור פה.

אהוד רצאבי: תן לי לסיים, אני אומר לך מה אמרה מיכל בויאנג'ו.

אהוד רצאבי: אני חוזר שוב – ברגע שהוגשה חשבונית או חשבון למשרד שקיבל שירות, החשבון הזה עובר פרוצדורות של אישורים, ושם נמרח עיקר הזמן.

אהוד רצאבי: אני מציע שההגדרה תהיה "חשבון" ושזה יהיה 30 יום כפי שהוא מציע.

אהוד רצאבי: יום מסירה, לא יום האישור.

אבישי ברוורמן: מקובל עליך?

<אלי ביתן: זה אולי משהו מאד טכני אבל מאד חשוב, כדי שההוראה תתבצע.

<אלי ביתן: תכף אני אגדיר לכם הוראת "חשבון" מהוראת התכ"מ, והגשת החשבונית, מבחינתנו - - -אם זה חשבונית ידנית, שמגיעה בדואר, מועד הגעת החשבונית למשרד והיא נחתמה בחותמת "התקבל".

<אלי ביתן: אנחנו עובדים כרגע על פורטל ספקים שבו כל התהליך הזה יהיה ממוחשב, והגעת החשבונית תהיה באמצעות חשבונית מאובטחת ומאושרת במערכת אינטרנטית, פורטל ספקים - - -

אבישי ברוורמן: מתי זה מוכן?

<קריאות: זה רק משרדי ממשלה.

<קריאות: הוראות תכ"מ חלות רק על משרדי ממשלה.

אבישי ברוורמן: תן לי הצעה.

<אלי ביתן: אני אומר – מרגע הגעת החשבונית למשרד, אוקיי?

<אלי ביתן: לא שזה יגיע לחשב, שזה יגיע למשרד, לגורם המקצועי.

<אלי ביתן: החשב הוא בסוף.

<אלי ביתן: אם זה מגיע לחשב זה יצריך עוד ימי אשראי שלא ייספרו.

אבישי ברוורמן: תמצאו לי הגדרה.

גרין: מועד התשלום צריך להיות מגודר מסוף החודש השוטף, ואז להגדיר אותו, בתוך התהליך – 30 יום, 40 יום, 45 יום - אבל מסוף החודש שבו בוצעה העבודה או האספקה של הטובין.

<אלי ביתן: אתה מדבר על שוטף פלוס, אנחנו מדברים ממועד ההגשה.

גרין: מועד ההגשה – כל אחד עושה את הפרוצדורות שלו.

גרין: ברגע שתגביל מתום החודש השוטף, כולם ייכנסו - - -ככה זה אצלכם במשרדי הממשלה.

<אלי ביתן: לא, אתה טועה.

אבישי ברוורמן: מהגשת חשבון?

<חיים ביבאס: היום, לצורך העניין – בעבודה בחינוך, נניח, יש לך חשבון ראשון של עד 25% ו-60 יום מרגע אישרו המפקח שהחשבון הוא תקין.

<חיים ביבאס: זאת אומרת, אחרי שהוא חתם, ברגע שהוא חתם, 60 יום זה עובר למשרד החינוך.

<חיים ביבאס: הבעיה היא לא ברשויות.

<חיים ביבאס: הבעיה היא במשרד החינוך, בחשבות, ששם לא מעבירים, ואז - לא יעזור כלום, יכולים כולם בסופו של דבר, אנחנו הרי בונים למדינה, למשרד החינוך אנחנו בונים - יקחו חזרה משרד החינוך, יבנו בעצמם, יעמדו מול "בוני התיכון", "בוני הארץ" - מה שהם רוצים, שיבנו מה שהם רוצים.

<חיים ביבאס: לא יהיה מצב שאנחנו, השלטון המקומי, נממן משהו שהמדינה בלאו הכי צריכה לממן.

<חיים ביבאס: וגם צריך לחלק את זה לשניים – יש נושא של בינוי ופיתוח, ונושא של שוטף, שעם כל הכבוד, גם צריך לראות – וזה ליועצת המשפטית של הוועדה.

<חיים ביבאס: בסופו של דבר אנחנו מוציאים מכרזים ומחויבים למכרז.

<חיים ביבאס: למכרז יש תנאי תשלום.

<חיים ביבאס: אם אנחנו עומדים בתנאי תשלום של המכרז אז השאלה אם מחר בבוקר יגיד מישהו – תנאי התשלום של המכרז שלכם לא עומדים בתנאי החוק.

<חיים ביבאס: לכן אני אומר שעם כל הכבוד, בסוף, המכרז גובר על הכל.

<אתי בנדלר: ממש לא.

<אתי בנדלר: החוק גובר על המכרז.

<אתי בנדלר: אין בכלל ספק בעניין.

<חיים ביבאס: לכן צריך לייצר גם תקופת מעבר.

<חיים ביבאס: יש הרבה מאד חוזים - - -

אבישי ברוורמן: אנחנו נגיע לזה.

אבישי ברוורמן: אנחנו רק רוצים להגדיר עכשיו "חשבון", ודברים כאלה.

<חיים ביבאס: הדבר המרכזי - שלא יהיה מצב שבו אנחנו לא נשלם לאף אחד עבור מה שהמדינה צריכה לשלם ולא משלמת.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה הגדרה.

<אלי ביתן: ההגדרה לחשבון: "דרישה לתשלום או חשבונית אשר הוגשו למוסדות הממשלה ונחתמו על ידי מגיש המסמך" כלומר – הספק – "וכן עמדו בכל דרישות הוראת התכ"מ 142 בדיקת חשבון".

<אלי ביתן: פה נוסיף – ושהיא תקינה.

<אתי בנדלר: מה זה "חשבון תקין"?

<אלי ביתן: אז אולי כדאי לעשות פה, אחרי זה - - -

<אתי בנדלר: אני רוצה להעיר הערה כללית.

<אתי בנדלר: אני יושבת פה ודי כועסת, כי פניתי למשרד האוצר מבעוד מועד, בכתב, יותר מפעם אחת.

<אתי בנדלר: ביקשתי לקבל את הערותיהם, ביקשתי לקבל את הצעותיהם.

<אתי בנדלר: אנחנו מקבלים כאן הערות אולי מקצועיות – במובן המקצועי, מה זה "חשבון", אבל ודאי לא - --

<אלי ביתן: אבל זה כתוב בהערות.

<אלי ביתן: כתוב בהערות בצורה מפורשת שלא ברור מה זו "הגשה".

<אלי ביתן: אי אפשר לסגור במסמך את כל הצעת החוק.

<אלי ביתן: זה מורכב.

<לאה ורון: אבל זה מה שצריך לעשות.

<אלי ביתן: יש פה החרגות - - -

אהוד רצאבי: תשנו בקריאה שניה-שלישית.

<אתי בנדלר: אם כך, מה הוא "חשבון", לצורך העניין הזה?

<אלי ביתן: "דרישה לתשלום או חשבונית אשר הוגשו למוסדות הממשלה ונחתמו על ידי מגיש המסמך כשהם תקינים.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת לכתוב דבר כזה בחקיקה.

<נעמי היימין-רייש: הערה לגבי הנושא של חשבונית תקינה.

<נעמי היימין-רייש: יש מצבים שבהם קיימת מחלוקת על הסכום שהספק מגיש והמחלוקת היא מאד קטנה, והיא מעכבת את כל התשלום, בשל חילוקי דעות על סכום מצומצם.

<נעמי היימין-רייש: בוועדה, אצל החשבת הכללית, כן ניתנה הדעת לבעיה הזו שהיא קיימת והיא פוגעת בהרבה - - -הוועדה נתנה את הדעת על כך בכך שהיא המליצה שבחשבוניות התשלום כן יינתן על הסכום שלגביו אין מחלוקת.

<נעמי היימין-רייש: אז זה גם דבר שצריך לקחת בחשבון, כשמדברים על חשבונית תקינה.

<נעמי היימין-רייש: האם , בסופו של דבר, ויכוח על סכום מאד מצומצם מתוך העסקה כולה הוא זה שיעכב את כל התשלום.

<אתי בנדלר: אני מבקשת להתייחס לדברי שני הדוברים האחרים.

<אתי בנדלר: מר ביתן ביקש שאני אגדיר "חשבון", בין היתר כ "חשבון או חשבונית תקינים" אמרתי שאני לא יודעת לכתוב דבר כזה בחקיקה, כי אני לא יודעת מה זה "תקין".

<אלי ביתן: תקין לפי כל דין.

<אלי ביתן: הוראות המס, הוראות החשב הכללי.

<אלי ביתן: הוראות רלבנטיות.

<אתי בנדלר: מה זה "תקין"?

<אתי בנדלר: כי מדבריה של נעמי היימן רייש אני מבינה שהיא כנציגת ממשלה מבינה ש "תקין" זה שאין לגביו חילוקי דעות.

<אתי בנדלר: היא מציעה להתייחס למקרה של מה קורה אם הסכום הנקוב בחשבון או בחשבונית – יש לגביו חילוקי דעות, ואז לייצר איזה פתרון של לשלם חלק מהסכום הנקוב בחשבון או בחשבונית, אותו חלק שאינו שנוי במחלוקת.

<אתי בנדלר: אני לא מבינה שזה תקין.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת מה לעשות עם זה.

אבישי ברוורמן: אני לא יכול להיכנס לכל הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: תהיה פה הצבעה עכשיו, בין הקריאות הבאות יישבו וישנו את הדברים האלה בהתאם.

אבישי ברוורמן: מקובל?

<דב אליצור ויזר: רציתי להציע – "על פי תנאי ההתקשרות".

<דב אליצור ויזר: חזקה על המדינה שהיא פועלת על פי חוק, על פי תנאי החקיקה - - -

<אלי ביתן: תנאי ההתקשרות מפנים להוראת התכ"מ.

<אלי ביתן: זה מעגלי.

<אלי ביתן: אתה לא יכול לעשות את זה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מצביע על זה לפי הצעת החוק.

<קריאות: - - -

<אתי בנדלר: "חשבון" – דרישה לתשלום או חשבונית שהוגשו כדין למוסדות המדינה".

<אתי בנדלר: אני לא יודע מה זה - - -

<קריאות: - - -

<אתי בנדלר: זה המקסימום שאני יכולה לייצר בתנאים האלה, שאני לא יודעת מה זה - - -

אבישי ברוורמן: ועדת כלכלה זו ועדה שעובדת בלי סוף.

אבישי ברוורמן: מפריע לי שזה קורה בכל כך הרבה נקודות שהמועד הוא הרבה זמן, ואחרי זה זה קורה עם משרדי ממשלה – לא מעבירים את הנוסחים, לא עושים את הדברים.

<לאה ורון: "חשבון או חשבונית שהוגשו כדין למוסדות המדינה"?

<לאה ורון: זו ההגדרה?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: "חשבון – דרישת תשלום או חשבונית שהוגשו כדין למוסדות המדינה".

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: תודה, אושר.

<אתי בנדלר: "חשבון שהוגש כדין".

<אתי בנדלר: אני לא אכניס "כדין" להגדרה של "חשבון", אלא אכתוב כך: "חשבון שהוגש כדין למוסד ממוסדות המדינה.

<אתי בנדלר: .." אלה יהיו כל המוסדות שאנחנו נגדיר, שעליהם זה חל – "...

<אתי בנדלר: ישולם בתוך 30 ימים ממועד מסירתו".

<דוד ברקת: הכוונה של החקיקה היא ברורה, אבל צריך להסתכל על מנהל תקין וגם על דברים אחרים, ואי אפשר לדרוס את המנהל התקין על רקע חוק שבא להיטיב עם ספקים.

<דוד ברקת: צריך לצאת מנקודת הנחה – אנחנו בודקים אלפי חשבונות בחודש.

<דוד ברקת: לא כל החשבונות הם חשבונות שהם נכונים.

<דוד ברקת: לעתים גם ספקים, עם כל הכבוד, עושים טעויות.

<דוד ברקת: אנחנו לא יכולים לוותר על הבקרה, כי מדובר בכסף ציבורי וחייבים לעשות את הבקרה.

<דוד ברקת: אם אנחנו לא עושים את הבקרה, אז תהיינה טעויות וצריך לאפשר לנו את הזמן לבצע את הבקרה.

<דוד ברקת: דבר נוסף, אנחנו גם לא יכולים ולא מסוגלים עם כוח האדם שיש לנו, אנחנו כמוסדות ציבוריים רוצים להיות יעילים ולחסוך בכוח אדם, לא רוצים להגדיל את הביורוקרטיה.

<דוד ברקת: לבצע תשלומים תוך 30 יום זה אומר שכל יום אני צריך להפעיל תשלומים לספקים באמצעות בנק, באמצעות צ'קים.

<דוד ברקת: זה בלתי אפשרי.

<דוד ברקת: איך שאנחנו נוהגים היום, ומה שצריך להיעשות – זה לקבל החלטה שימי אשראי הם שוטף פלוס 30, ואז אפשר בתחילת החודש לשלם את כל החשבונות שנצברו במהלך החודש בתשלום אחד, בלי ביורוקרטיה, בלי בעיות.

<דוד ברקת: אני מציע לא לקבוע פה תקנות שאחר כך, בשביל ליישם אותן, זה יעלה למדינה ולציבור הרבה כסף.

אבישי ברוורמן: זה הגיוני, נכון?

אהוד רצאבי: כן, אבל מיום הגשת החשבון, לא מיום שהוא אושר.

<אלי ביתן: לנו אין בעיה שזה יהיה שוטף פלוס, כי זה הופך את ימי האשראי ל-59 עד 30.

<אלי ביתן: אם אני מגיש חשבון ב-1 לחודש, אתה סופר עד סוף החודש ועוד 30 יום.

<אלי ביתן: תבין את המשמעות לפני שאתה מצביע.

<דוד ברקת: גם הקבלנים שיושבים לצדי – אני רוצה לשאול אותם איזה ימי אשראי הם משלמים לספקים שלהם.

<אלי ביתן: אנחנו מחריגים קבלנים בהמשך, כדאי להמתין להמשך.

<קריאות: - - -

רוברט אילטוב: זורקים פה – את אלה נחריג ואת אלה נחריג.

רוברט אילטוב: אנחנו נדבר על כל אחד, עוד לא קבענו שום דבר.

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: רק על השוטף פלוס 30.

<אתי בנדלר: יש לי הצעה.

<אתי בנדלר: אם יש מוסדות, ובעיקרן – הממשלה, שיכולים לעמוד ב-30 ימים, אין שום סיבה לקבוע כבר עכשיו שימי האשראי יהיו בין 30 ל-59 ימים - - -

<שלמה דולברג: אבל זה מה שהם מבקשים, העסקים הקטנים.

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (ב), שעדיין לא קראנו, ושלי יש לגביו הרבה השגות, שבעצם, זה סעיף שמאפשר דחיה גורפת של כל התשלומים, אולי, במסגרתו ניתן לומר, שעל אף האמור בסעיף קטן (א) רשאי מוסד לדחות את התשלום כך שזה יהיה שוטף פלוס 30.

אבישי ברוורמן: מקובל?

אבישי ברוורמן: כי בסופו של דבר האויב של הטוב הוא הטוב ביותר.

אבישי ברוורמן: אז האם התיקון מקובל?

<אתי בנדלר: נקרא את סעיף קטן (ב) כדי שיהיה ברור.

<אתי בנדלר: אחרי שבסעיף קטן (א) נקבע הכלל מתי יש לשלם, וזה התקופה המצומצמת יותר, מציע חבר הכנסת אילטוב בסעיף קטן (ב): "על אף האמור בסעיף קטן (א) רשאי מוסד ממוסדות המדינה המנויים בסעיף 2 לדחות את התשלומים עבור מתן השירות או אספקת הטובין ב-30 ימים נוספים, באישור המנהל הכללי של המוסד המזמין".

<אתי בנדלר: אז כאן, קודם כל היו לי מספר הערות.

<אתי בנדלר: אל"ף - שמדובר כאן בדחיה של ימים קבועים ולא ב "עד 30 ימים", ודבר שני, אין כאן שום עילות.

<אתי בנדלר: מספיק המנהל הכללי של המוסד המזמין מחליט על דחיה גורפת, ואני לא רואה כמעט מוסד שלא יעשה שימוש בדחיה הזו.

<אתי בנדלר: ולכן, אני מציעה שבסעיף קטן (א) העיקרון יהיה 30 ימים, כפי שהוצע על ידי החשב הכללי, ובסעיף קטן (ב) זה יהיה: "על אף האמור בסעיף קטן (א) רשאי מוסד ממוסדות המדינה לדחות את התשלומים עבור מתן השירות כך הם ישולמו בתום החודש העוקב למועד הגשת החשבונית".

אבישי ברוורמן: מר רצאבי, מקובל?

אהוד רצאבי: כן.

אהוד רצאבי: רק – למי תהיה סמכות לדחות את זה?

<אתי בנדלר: אז זו השאלה – אם צריכים באישור של מנהל כללי של אותו מוסד, או לא.

<אתי בנדלר: אינני יודעת, זו החלטה שלכם.

<דוד ברקת: ההצעה הזו אפילו מרעה את המצב שלה נוסח הקיים.

<דוד ברקת: מה שאני אומר, ומסכימים אתי גם הנציגים של הספקים, אם אנחנו נצליח להביא למדינת ישראל תשלום בשוטף פלוס 30 – דיינו.

<דוד ברקת: זה ממוצע אשראי של 45 יום.

<דוד ברקת: אני חושב שזו התקדמות אדירה לעומת מה שקורה עכשיו.

<דוד ברקת: צריך להתחשב גם במוסדות.

אבישי ברוורמן: מקובל?

אהוד רצאבי: אנחנו יכולים לחיות עם זה, כן.

אבישי ברוורמן: שמעת.

אבישי ברוורמן: שוטף פלוס 30, מיום הגשת החשבון.

אבישי ברוורמן: אם יהיו עוד תיקונים, נשנה את זה עכשיו.

<אתי בנדלר: אז סעיף קטן (ב) יתבטל, ובסעיף קטן (א) זה יהיה שוטף פלוס 30?

<דוד ברקת: אבל למה סעיף קטן (ב) התבטל?

<דוד ברקת: תמיד יש מקרים מסוימים, מיוחדים, שצריך לתת איזושהי ארכה.

רוברט אילטוב: השאלה היא אם לא כל המקרים יהפכו למיוחדים.

<אתי בנדלר: אין כאן אפילו עילה, ולכן כל מנכ"ל ייתן אישור כללי שכל התשלומים יידחו.

אבישי ברוורמן: הצעתי – בקריאה הראשונה נמחק את זה.

אבישי ברוורמן: אם נצטרך להוסיף את זה – נוסיף בפעם הבאה, בקריאה השניה.

<אתי בנדלר: אני רק מציעה שמועד התשלום- אני אנסח את זה, שזה לא יהיה שוטף פלוס 30, אלא: "לא יאוחר משוטף פלוס 30", כך שהמדינה תוכל - - -

<אלי ביתן: תגדירי מה זה שוטף.

<אתי בנדלר: השוטף זה החודש שבו נמסר החשבון ל - - -

<רוני מר: וחשבון תקין, גם כן.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת מה זה "תקין".

<אתי בנדלר: הייתם צריכים להמציא הגדרה מראש.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת יעקב אשר הולך לנסח את ההצעה שהוא מציע בשמי.

יעקב אשר: כדי שזה יהיה בהסכמה, כרגע, דיברתי גם עם המציע – ואני אומר את ההסכמה שדיברנו עליה – שהחוק הזה יעבור היום בקריאה הטרומית, ואנחנו, בין הקריאה הראשונה לקריאה השניה, אותה ועדה שהיתה אמורה להתכנס ולא התכנסה, ביחד עם יושב ראש הוועדה, אני מציע, והשלטון המקומי, ונציגיו - יישבו על ההגדרות ועל אפשרות דיפרנציאלית כזו או אחרת.

יעקב אשר: אני אומר את הדברים ותקנו אותי עכשיו.

יעקב אשר: נעביר את זה עכשיו בהסכמה, ובין הקריאה הראשונה לשניה והשלישית, אותה ועדה שלא התכנסה אז, לא משנה בגלל מי – של שר הפנים, מגישי החוק, יושב ראש ועדת הכלכלה והשלטון המקומי - - -

רוברט אילטוב: אני רוצה לתקן.

רוברט אילטוב: מה שסוכם – שתוקם ועדה בין מציע החוק – אני, מול שר הפנים והרשויות המקומיות כדי לדון על כל הסוגיות - - -

<קריאה: גם האוניברסיטאות מבקשות להיות בוועדה.

רוברט אילטוב: האוניברסיטאות נפגשו אתי וביקשו להחריג אותן ולעשות את זה במסגרת - - - הוועדה הזו, אין לי בעיה, אמרתי להם לפני וגם היום – אין לי בעיה לכנס אותה מהרגע להרגע, בכל עת שהם ירצו.

יעקב אשר: - - - גם על ההגדרות, ולא החרגה שלמה.

רוברט אילטוב: תבינו דבר אחד פשוט: אין לאף אחד מטרה למוטט רשויות מקומיות.

<קריאה: זה מה שיקרה, בפועל.

אבישי ברוורמן: לא יקרה בפועל.

<פיני קבלו: אנחנו מ- - -

אבישי ברוורמן: הממשלה הזו, שנציגי הקואליציה דיברו אתי פה, דיברנו פה לגבי זריקה מחוק ההסדרים.

אבישי ברוורמן: לא ימוטטו פה, לא ימוטטו פה - - -

<פיני קבלו: אבל זה תלוי אחד בשני.

רוברט אילטוב: סליחה, אני נתתי הסכמה לקיום הוועדה, אתה רוצה לתת את התוצאות כבר עכשיו?

רוברט אילטוב: בכל הכבוד.

יעקב אשר: אני בא ואומר שהמטרה היא להגיע לא להחרגה טוטלית של הכל, אלא למציאת ההבחנות בתוכו, בתוך רשויות מקומיות.

יעקב אשר: אי אפשר - - -

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: המטרה היא להגיע - - בחוק ההסדרים לזרוק את הדבר הזה.

שלי יחימוביץ': בואו נגיד שאנחנו מסכימים להידברות, תהיה ועדה, אנחנו פרו רשויות מקומיות ונעשה הכל כדי לסייע להן, אבל לא נמסמר פה את החקיקה בהתניה מהסוג הזה.

שלי יחימוביץ': זאת לא התניה.

שלי יחימוביץ': הרצון הטוב קיים.

אבישי ברוורמן: אם כך אני ממשיך הלאה, אני מעלה להצבעה את הסעיף.

<קריאות: - - -

רוברט אילטוב: אני כן יודע, אני ניהלתי עיר - - - ולא עיר קטנה, כמוך.

יעקב אשר: אני ניהלתי עיר עם תכנית הבראה, שהעיר נהיתה מאוזנת.

יעקב אשר: זו לא חכמה להביא דוגמה מנתניה או מהרצליה.

יעקב אשר: תביא דוגמה ממקומות אחרים.

יעקב אשר: עומד פה משרד הפנים באמצעות אנשים מקצועיים שלו ואומר שהולכים לקרוס 80 רשויות.

יעקב אשר: זו אחריות.

<אתי בנדלר: אם כך, אינני יודעת מה מסתמן.

<אתי בנדלר: הערנו, ואני חושבת שהמציע, חבר הכנסת אילטוב, קיבל את ההערה הזו שהסעיף זה, כפי שהוא מנוסח כאן, סעיף קטן (ב), שמתיר למנהל כללי לאפשר דחיה גורפת של כל התשלומים ב-30 ימים נוספים בלי שאלות או בלי לצמצם את זה – זה קצת רחב.

אבישי ברוורמן: אנחנו מוחקים את זה, כרגע\

אבישי ברוורמן: ונדון בזה במעבר מקריאה ראשונה לשניה.

אבישי ברוורמן: מקובל?

רוברט אילטוב: כן.

<אתי בנדלר: אז אם כך, סעיף 3 יקבע רק את העיקרון שחשבון שהוגש למוסד ממוסדות המדינה ישולם בתום לא יאוחר מ-30ימים שלאחר החודש שבו נמסר החשבון.

<אלי ביתן: הוגשה החשבונית.

שלי יחימוביץ': נמסר.

<אלי ביתן: "נמסר" זה לא מקובל.

רוברט אילטוב: בשלב הזה – נמסר.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: תודה, אושר.

אבישי ברוורמן: אנחנו ממשיכים הלאה.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<חנן ארליך: דיברנו על החרגות של קופת חולים ואמרנו שזה יתווסף כסעיף קטן (ב).

<אתי בנדלר: אתם רוצים לדבר על החרגות עכשיו?

אבישי ברוורמן: לא לא.

<חנן ארליך: אלה שתי החרגות שהן בתוך החלטת ועדת השרים - - -

אבישי ברוורמן: רק החרגות של ועדת השרים.

<אתי בנדלר: תכף נגיע להחרגות, אחרי שנקבעות כל הנורמות.

<אתי בנדלר: "תשלום עבור התקשרות במכרז תשלום תמורה בשל התקשרות במכרז עם מוסד מהמוסדות המנויים בסעיף 2, למתן שירות או להספקת טובין על ידי ספק חיצוני או נותן שירותים חיצוני, .

<אתי בנדלר: כפוף להסדרי התשלום המפורטים בסעיף 3..." אני מוכרחה לומר שאני לא כל כך הבנתי את ההוראה הזו.

אבישי ברוורמן: רצאבי, אפשר לוותר?

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אילטוב, נמחק אותו?

אבישי ברוורמן: נמחק.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<אתי בנדלר: "5.

<אתי בנדלר: תנאי מכרז בכפוף להוראות סעיף 6, מוסד מהמוסדות המנויים בסעיף 2 לא יכלול תנאי או הוראה במכרז הסותרים את הסדרי התשלום המפורטים בסעיף 3".

<אתי בנדלר: אני סבורה, ברשותכם, שגם הסעיף הזה מיותר, כי אני לא צריכה לומר שחוזה - - אולי מה שצריכים לומר, במקום זה – שלא ניתן להתנות על הוראות חוק זה בהסכמים.

רוברט אילטוב: מקובל.

אהוד רצאבי: אבל החוק גובר, נכון?

אהוד רצאבי: זה ברור.

<אתי בנדלר: ברור שהחוק גובר, אבל יכול להיות שמישהו תהיה לו פרשנות יצירתית, שיגיד שזה חוק שניתן להתנות עליו.

שלי יחימוביץ': אז אולי נוסיף גם שהחוק גובר?

<אתי בנדלר: שלא ניתן להתנות על הוראות חוק זה, אלא לטובת הספק.

<אתי בנדלר: כפי שיש לנו, למשל, בחוק הגנת הצרכן.

אהוד רצאבי: למה לא להשאיר את זה as is?

<אתי בנדלר: מה זה אומר?

אהוד רצאבי: שלא יהיה סעיף סותר בתוך מכרז, על הוראות החוק.

<אתי בנדלר: אין לזה משמעות בצורה כזו.

<קריאה: האם לגבי ספקים מחו"ל יש החרגה, בחוק?

<קריאות: - - -

דוד צור: מקובלת ההחרגה של ספקי חו"ל.

דוד צור: אז צריך להצביע על שתי ההוראות.

<נילי אבן חן: ההערה שלי מתייחסת בדיוק לתוספת שכרגע הוצעה, והיא בעקבות פניות רבות שקיבלנו, לתנועה לאיכות השלטון, על ספקים שיכולים כביכול להגיש את החשבון, אבל מבקשים מהם בשיחות ובפגישות לא פורמליות ובמפגשים כאלה ואחרים שיגישו את החשבון בשלב מאוחר יותר, כדי שלא ייספרו הימים.

<נילי אבן חן: אני חושבת שיש לזה פתרון בסעיף שהוצע עכשיו, שאי אפשר יהיה להתנות, אבל צריך להדגיש שאי אפשר יהיה להתנות – לא בכתב ולא בעל פה, כי חלק מהדברים נעשים גם בצורה לא פורמלית.

<אתי בנדלר: כשבחוק נאמר שלא ניתן להתנות על הוראותיו - - -

<קריאות: - - -

<אתי בנדלר: קודם כל, כשהיושב ראש נעדר מהישיבה הוצעו כאן שני סעיפים, שתי הוראות שיש להצביע עליהן – דבר אחד, שזה לא יחול על ספקי חו"ל, שנצטרך גם להגדיר מה זה.

<אתי בנדלר: דבר שני – הוצע להוסיף כאן סעיף שלא ניתן יהיה להתנות על הוראות חוק זה אלא לטובת הספקים.

<אתי בנדלר: התוספת שמוצעת כרגע על ידי עורכת הדין אבן חן לא נראית לי – שההתניה לא תהיה בכתב או בעל פה.

<אתי בנדלר: משלא ניתן להתנות, לא ניתן להתנות, בכל דרך שהיא, זה ברור.

<דב אליצור ויזר: - - עצם ההתקשרות עם הספק בהארכת הימים, ואז זה לטובת הספק.

<דב אליצור ויזר: עצם ההתקשרות תותנה בהארכת הימים.

<דב אליצור ויזר: השאלה היא מה זה "טובת הספק" זה דבר לא ברור.

<קריאות: - - -

<דב אליצור ויזר: רק הערתי ש "טובת הספק" זה מונח לא ברור ואפשר להתנות את עצם ההתקשרות עם ספק בהארכת ימי האשראי, ואז – זה לכאורה לטובת הספק שיכול להתקשר אתך, בהיקף מאד גדול או קטן.

<אתי בנדלר: לא, זו לא פרשנות מקובלת.

<אתי בנדלר: הבעיה היחידה שיכולה להיות היא שיתנו עם הספק את מועד הגשת החשבונות.

<אתי בנדלר: הערתי את תשומת הלב לכך קודם, ההערה נשמעה, לא הוצעה שום הצעה אחרת, אז המשכתי הלאה.

<אתי בנדלר: אם כך, אפשר להעמיד להצבעה את שתי ההערות האלה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: תודה

<אתי בנדלר: סעיף 6 – פטור מחובת הסדרי תשלום.

<אתי בנדלר: זה, בעצם, סעיף ההחרגות, ואני אתחיל עם מה שמוצע כאן, ואפשר יהיה אחר כך להרחיב את זה הלאה.

<אתי בנדלר: "שר האוצר......" זה כמובן צריך להיות: "באישור ועדת הכלכלה של הכנסת" – "....

<אתי בנדלר: יקבע בתקנות הוראות לעניין פטור מחובת הסדרי תשלום של מוסד ממוסדות המדינה המנויים בסעיף 2, עבור ביצוע עבודה או עבור הספקת שירותים או טובין, על ידי ספקים חיצוניים או על ידי נותני שירותים חיצוניים, לרבות בהתקשרויות מוסדות המדינה במכרז".

<אתי בנדלר: אני מניחה, חבר הכנסת אילטוב, שכאן הכוונה היא לאפשר לשר האוצר להתקין תקנות באישור ועדה, לפיהן התקשרויות מסוימות יהיו פטורות מהוראות החוק.

<אלי ביתן: התקשרויות ספציפיות או גופים שהוחרגו.

<שלמה דולברג: אני מציע: "שר האוצר בהתייעצות עם שר הפנים" ושר החינוך – נכון, מכיוון שאנחנו יכולים למצוא את עצמנו בדיוק במצב - - -

<קריאות: - - -

<אתי בנדלר: זה עדיין סעיף כללי שמאפשר החרגה בתקנות.

<אתי בנדלר: אפשר שזה יהיה רק שר האוצר ואפשר ללכת למנגנון שקיים במספר חוקים, שההחרגות לגבי גופים שהם בתחום אחריותו של שר מסוים – התקנות יהיו בהתייעצות עם השר.

<אתי בנדלר: שר האוצר בלבד?

<אתי בנדלר: בבקשה.

אבישי ברוורמן: באישור ועדת הכלכלה.

יעקב אשר: מבקש להעמיד להצבעה את הנוסח – השר הרלבנטי.

<אתי בנדלר: כאן מדובר על תקנות פטור.

<אתי בנדלר: אתה רוצה להציע עכשיו על איזה גופים מלכתחילה זה לא יחול.

<אלי ביתן: כן, לפרוטוקול, ואחרי זה לדון בזה כפי שזה הוצע.

<אלי ביתן: אז אמרנו – קופות חולים, בתי חולים ומד"א.

<אתי בנדלר: אמרת בתי חולים ציבוריים.

<אלי ביתן: קופות חולים, בתי חולים ומד"א – כבר סיכמנו.

<אתי בנדלר: אתה מדבר על כל בתי החולים או רק ציבוריים?

<אלי ביתן: כפי שיוגדרו בהגדרות.

<אלי ביתן: משרד הביטחון – 60 ימי אשראי, שזה שוטף פלוס – זה קצת יותר.

<אלי ביתן: מבקשים להחריג את זה, כי אחרת - - -

רוברט אילטוב: אנחנו כרגע לא מחריגים את משרד הביטחון כי לא קיבלנו שום מכתב שמסדיר את זה.

<אלי ביתן: יש מכתב.

רוברט אילטוב: אני שמח, אבל אני לא ראיתי אותו.

אבישי ברוורמן: שמענו, כרגע לא נצביע על זה, נרשם לפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: בין הראשונה לשניה נדון בזה.

אבישי ברוורמן: מה הדבר הנוסף?

<אלי ביתן: בהתאם לדוח עבאדי בדקנו לעומק את המשמעותיות של שני מגזרים שבהם זמן הבדיקה של החשבוניות לא יכול להיות 30 יום, כי אלה חשבוניות מורכבות, והם- חברות ממשלתיות המוגדרות כזרוע ביצוע של הממשלה, כמו למשל – רכבת ישראל, נת"ע, מע"צ - - -

<קריאות: - - -

<אלי ביתן: לגביהם – אין למשרד אפשרות - - -

שלי יחימוביץ': למה?

<אלי ביתן: בחנו את זה לעומק ברמת אישורי החשבוניות – יש חברות מנהלות, יש חברה ממשלתית, יש גורם מקצועי ויש חשבות.

<אלי ביתן: אי אפשר לאשר חשבונית תוך 60 יום.

<קריאה: אז מי נשאר?

<קריאה: על מי חל החוק בסוף?

אבישי ברוורמן: כרגע אנחנו לא מחריגים.

אבישי ברוורמן: נבדוק.

אבישי ברוורמן: בין ראשונה לשניה נדון בזה.

<אלי ביתן: ההחרגה האחרונה – נושא של קבלנים שהמדינה התקשרה אתם לביצוע עבודות של הנדסה בנאיות – שם יש הסכמים אחידים אתם, חוזה מדף - - -

גרין: זה שוטף פלוס 38.

גרין: אין בעיה עם זה.

<אלי ביתן: לא.

גרין: אל תגיד לי לא.

גרין: זה שוטף פלוס 38, למה אתה סתם מטעה את הוועדה?

אבישי ברוורמן: אני אוציא אותך.

אבישי ברוורמן: זו פעם אחרונה.

אבישי ברוורמן: בשלב זה אנחנו לא מחריגים, להוציא את מערכת הבריאות.

אבישי ברוורמן: בין הראשונה לשניה נדון בזה.

<אתי בנדלר: אני גם רוצה לומר שככל שהוועדה תרצה לדון בזה, ואולי גם לשמוע את חוות דעתי – אני מבקשת לקבל הצעות נוסח בכתב, לא ברמה של הערות, כי אם אני מקבלת הערה, שהמדינה התקשרה עמם לביצוע עבודות הנדסה בנאיות, חוזי מדף 3210 ומועדי התשלום ייקבעו בהתאם לחוזי המדף - זה נשמע ברמה של בדיחה, משום שבחוק אני לא יכולה לכתוב שזה לא יחול על חוזי מדף 3210.

<אתי בנדלר: חוק צריך להיות חוק שכל מי שקורא אותו מבין על מה מדובר.

אבישי ברוורמן: האם הבקשה ברורה?

אבישי ברוורמן: יש לכם יועצים משפטיים, תנו לנו הצעות ספציפיות.

<אתי בנדלר: אם כך, הסעיף של ההחרגה אומר שההוראות של חוק זה לא יחולו עלף בתי חולים ציבוריים, קופות חולים ומד"א.

<אביטל בליווס: אני חשבת המועצה להשכלה גבוהה.

<אביטל בליווס: אני רוצה שיירשם בפרוטוקול שאנחנו מבקשים להחריג את מוסדות ההשכלה הגבוהה המתוקצבים.

אבישי ברוורמן: אמר את זה כבר המנכ"ל, ברקת.

<ישי פרידמן: אנחנו ספקים של כל מערכת הבריאות בארץ.

<ישי פרידמן: הערה כללית לגבי ההחרגות – הנושא הוא בעייתי באופן כללי, בעיקר בתי חולים.

<ישי פרידמן: אני רוצה לציין שיש בתי חולים שמשלמים באופן סביר, ויש בתי חולים שמשלמים באופן רשלני לחלוטין.

<ישי פרידמן: מה שיקרה בפועל, עם ההחרגות האלה, זה שבתי חולים שמשלמים באופן סביר יתחילו לשלם שוטף 120, שוטף 140.

אבישי ברוורמן: תודה, זו הערה טובה שצריך לדון בה.

אבישי ברוורמן: אני הייתי מעדיף שלא יוחרג שום גוף.

<ישי פרידמן: נכון.

אבישי ברוורמן: כרגע, ההחרגות הן מערכת הבריאות בלבד.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין ההחרגה אושרה.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<אתי בנדלר: 6א הוצבע?

<אתי בנדלר: הסמכת השר לקבוע פטורים.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: תודה, אושר.

<אתי בנדלר: מה שמוצע כאן – העובר על הוראות חוק זה, אגב, לא מדברים כאן, כי זה לא פלילי – אנחנו מדברים על סכום שלא שולם כאמור בסעיף כך וכך – ישולם לנותן השירות החיצוני או לספק החיצוני שלו עוכב התשלום, בתוספת ריבית והפרשי הצמדה כהגדרתם בחוק הפרשי ריבית והצמדה, וכן – בתוספת החלק היחסי של ריבית מיוחדת בשיעור של 5% לשנה.

<אתי בנדלר: אני רוצה להפנות את תשומת ליבך, חבר הכנסת אילטוב, שריבית של 5% לשנה היא ריבית פיגורים נמוכה מריבית פיגורים של החשכ"ל היום.

רוברט אילטוב: אז שיהיה ריבית חשכ"ל.

<אתי בנדלר: ריבית פיגורים מוגדרת היום 8.25% לשנה.

<קריאה: אבל אי אפשר גם ריבית פיגורים והצמדה וגם ריבית חשכ"ל.

<דוד ברקת: זה חמור מדי, צריך גם לתת - - -

<אלי ביתן: לממשלה נדרשת תקופת התארגנות.

<אלי ביתן: לכן אנחנו מציעים לקבוע ששר האוצר יקבע בתקנות לעניין נושא הספקים - להסמיך את שר האוצר כמו שהסמכנו לפני כן - - -נושא פיצוי לספקים, כמו שקבענו בסעיף הקודם.

רוברט אילטוב: זה לא אותו הדבר.

<אלי ביתן: שר האוצר באישור ועדת הכלכלה יקבע תקנות לעניין פיצויים - - -

<אתי בנדלר: השאלה היא מה ברירת המחדל.

<אתי בנדלר: אם שר האוצר לא התקין תקנות פטור – אז זה חל על כולם, זו ברירת המחדל.

<אתי בנדלר: כאן, אם שר האוצר לא התקין תקנות על ריבית פיגורים, אז פשוט לא תהיה ריבית פיגורים, ולכן זה שונה לחלוטין.

אבישי ברוורמן: הגב' ורון לחשה על אוזני – אם תביאו לי את כל התקנות וכל הדברים האלה לישיבה הבאה - - -

<לאה ורון: בעת שהוועדה תכין את הצעת החוק לקריאה שניה ולקריאה השלישית.

<אלי ביתן: לפי דוח עבאדי אנחנו, עד סוף 2015, התחייבנו להביא מנגנון של פיצוי.

רוברט אילטוב: אני מוכן לתקופת מעבר של שלושה חודשים שקבועה מראש, עוד חודש, עוד חודשיים, אבל לא יכול להיות שזה ללא גבול.

<דוד ברקת: שני דברים קטנים – גם ריבית והצמדה, לפי החוק, וגם עוד 5% זה יותר מדי.

<דוד ברקת: צריך לקבוע משהו הוגן לשני הצדדים.

אבישי ברוורמן: מה אתה מציע?

רוברט אילטוב: ריבית פיגורים של החשכ"ל מקובל עלי.

<קריאות: - - -

<דוד ברקת: אי אפשר גם וגם.

<דוד ברקת: הדבר השני – אני חושב שראוי לתת איזשהו מנגנון שאפשר לתקן בעיה או אי תשלום, איזה שבוע ומשהו או שבועיים שאפשר יהיה לתקן, ואז לא חלה הריבית.

אבישי ברוורמן: תשלח לי הצעה.

<דוד ברקת: אני אשלח הצעה מסודרת.

אבישי ברוורמן: כרגע אני מצביע על זה.

<אתי בנדלר: על מה מצביעים?

<אתי בנדלר: אני לא יודעת על מה מצביעים, בסופו של דבר.

<קריאות: - - -

אבישי ברוורמן: רבותי.

<אתי בנדלר: יש שלוש אפשרויות.

<אתי בנדלר: ההצעה השלישית היא – להשאיר את זה כפי שזה מוצע כאן, שזה הפרשי הצמדה, ריבית פלוס ריבית פיגורים בשיעור 5%, זה יהיה סעיף קטן (א).

<אתי בנדלר: סעיף קטן (ב) יאמר שהשר, שר האוצר, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאי לקבוע ריבית פיגורים שונה, ואז, תהיה ברירת מחדל.

<אתי בנדלר: אם לא יהיו תקנות שיאושרו – זו תהיה הריבית.

אבישי ברוורמן: אהוד רצאבי, מה אתה מציע?

אהוד רצאבי: אני מציע להשאיר את זה as is, כי הכוונה היא להטיל ריבית עונשית.

אהוד רצאבי: אני מציע להשאיר את זה כמו שהוא.

רוברט אילטוב: שיבוא האוצר עם הצעה מסודרת.

אבישי ברוורמן: אם ככה – הרי פה אמרנו שיהיו לנו שינויים בין הקריאות.

אבישי ברוורמן: אני מעלה להצבעה את סעיף 7 As is.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: סעיף 7 בתיקוני נוסח התקבל.

<אתי בנדלר: תחילה ותחולה.

<אתי בנדלר: תחילה – ממתי תהיה תחולתו של חוק זה?

<אתי בנדלר: ברירת המחדל, אם לא קובעים הוראה כזו - - חוק, אחרי שהוא מתקבל בקריאה שניה ושלישית יש לפרסם ברשומות תוך 30 ימים ותחילת תוקפו במועד פרסומו ברשומות.

<אתי בנדלר: זו ברירת המחדל, אלא אם כן מישהו חושב שצריך כאן תקופת היערכות ולקבוע מועד אחר.

<אתי בנדלר: אפשר להשאיר את זה גם לקריאה שניה ושלישית.

<אתי בנדלר: זה לגבי התחילה.

<אתי בנדלר: לגבי התחולה, השאלה היא מה קורה עם התקשרויות שנעשו לפני תחולת החוק, יהיה מועדו אשר יהיה.

<אתי בנדלר: האם זה יחול גם על תשלומים שיש לבצע לפי התקשרויות קודמות, אבל אחרי תחילת החוק, או רק על התקשרויות חדשות?

<אלי ביתן: אם יש הזמנה קיימת - - -מהתקשרות חדשה בעת התחולה.

שלי יחימוביץ': בסדר גמור.

<אלי ביתן: לגבי התחילה – אנחנו מציעים שנה מתחילת החוק.

<קריאות: - - -

<אלי ביתן: כפי שאמרתי בראשית דברי – הממשלה מעלה לאוויר פורטל ספקים ממוחשב, וההגשה תיקבע במייל.

<אלי ביתן: אנחנו צריכים להטמיע את זה, וזה תקופת התארגנות.

שלי יחימוביץ': אתם לא צריכים, החוזים הישנים לא כלולים בחוק.

<אלי ביתן: זו מערכת כבדה, ב-60 משרדי ממשלה.

<אלי ביתן: זה לא תהליך- -מי שמכיר תהליכים בממשלה, התהליכים מורכבים ואי אפשר - - במיוחד כשיש כאן נושא של ריבית, אנחנו צריכים להתארגן, כדי שזה יעבוד.

<אלי ביתן: צריך לסנכרן את כל נושא העבודה שלנו מול הספקים.

<אלי ביתן: אתם מבינים שהרצון שלנו הוא רצון חיובי, בד בבד שזה יאפשר לנו לעבוד ולא לשלם ריבית.

<אתי בנדלר: מעת לעת אנחנו נוהגים לכתוב בנוסח של חוק שמתפרסם לקריאה ראשונה - "תחילתו של חוק זה ביום.

<אתי בנדלר: ..." וכאן יבוא קו - המועד ייקבע בעת הכנת החוק לקריאה השניה והשלישית.

<אתי בנדלר: על ידי כך אנחנו רומזים שהכוונה היא שזה לא יתחיל ביום פרסום החוק, אבל לא קובעים מתי.

<אלי ביתן: אנחנו רוצים להוסיף בהצעה סעיף שבו ברגע שיש בעיה עם הספקים יש הגשה או חשבונית לא נכונה או לא מוצדקת, שתהיה התייחסות בהוראות האלה, כדי שנפתור את זה.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת מה לכתוב בעניין הזה.

<אלי ביתן: אני יכול להציע נוסח.

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: אני מבטיח שבין ראשונה לשניה, אם הדבר הזה יוכנס.

אבישי ברוורמן: כרגע אני מעלה להצבעה - - -

<לאה ורון: הנושא של התחילה ייקבע אחרי הקריאה הראשונה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – רוב

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: אני מסכם.

אבישי ברוורמן: אני חושב שנפל דבר היום בישראל.

אבישי ברוורמן: אנחנו היום אישרנו הצעת חוק של היוזמים הברוכים, ההצעה הזו אושרה היום לקריאה ראשונה.

אבישי ברוורמן: המשמעות שלה היא שסוף סוף, לאחר שנים רבות שבהן מול העסקים הקטנים והבינוניים - כל פעם שהחוק עולה, מוצאים סיבות לזרוק אותו – אנחנו היום אומרים: לא יותר.

אבישי ברוורמן: עסקים קטנים ובינוניים יקבלו את התשלום שלהם בזמן.

אבישי ברוורמן: קראנו את כל הסעיפים של החוק.

אבישי ברוורמן: ברור לנו שבין הקריאות יהיו שינויים.

אבישי ברוורמן: גם מקובלת עלי רוח הדברים שיוזמי החוק, משרד הפנים, אנוכי ואחרים נעשה את כל המאמצים כדי להגיע לדרך של ההסכמה לגבי השינויים.

<לאה ורון: נציגי האוצר, אגף התקציבים מתבקשים להעביר לוועדה תוך שלושה ימים בכתב האם ההצעה כרוכה בעלות לתקציב המדינה.

אבישי ברוורמן: דבר אחרון – אני, מבחינת האופוזיציה אעשה את הכל, אנחנו צריכים לזרוק מחוק ההסדרים את אותה תקנה שנותנת לממשלה להתנהל בהפקרות מול הרשויות המקומיות.

אבישי ברוורמן: התחייבה לי לזה חברת הכנסת קארין אלהרר, התחייב לי לזה חבר הכנסת דוד צור, מחויב לי לזה חבר הכנסת רוברט אילטוב וחברת הכנסת איילת שקד, ואני דורש משר האוצר שיזרוק את זה מחוק ההסדרים.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.