ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 326, 2014-11-24 11:45

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: יום שני, ב' בכסלו, ה-24 בנובמבר 2014 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 22) (איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ה-2014 של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

חיים כץ: יתר חברי הכנסת שחתמו אתך לא רציניים או שהם מאמינים בך אמונה עיוורת שאת תעשי את העבודה.

שולי מועלם-רפאלי: שאני אייצג אותם בכבוד.

חיים כץ: והם ייקחו את הקרדיט בסטטיסטיקה ובדוחות.

חיים כץ: את צריכה לתת מקסימום מעשר.

חיים כץ: חתמו אתך על ההצעה 11 חברי כנסת נוספים, כלומר, את שמונה אחוזים מהחוק ו-92 אחוזים לא באים ולא מקשיבים.

יעקב מרגי: היא המוביל.

יעקב מרגי: זה שיושב ליד ההגה.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני זוכר שבדיון אחר שעלה כאן אמרנו שיש שתי תפיסות.

חיים כץ: מי זה אדוני?

שולי מועלם-רפאלי: בהמשך למה שהיה כאן קודם.

שולי מועלם-רפאלי: ידידי המלומד.

חיים כץ: חברי.

שולי מועלם-רפאלי: דיברנו על כך שיש כאן שתי גישות.

שולי מועלם-רפאלי: הגישה שאתה אמרת לנו לחברי הכנסת החדשים, שתעשו חוקים, תריצו אותם לבד, מקסימום תחתימו עוד מישהו אחד.

שולי מועלם-רפאלי: הגישה השנייה אמרה תשלחו את זה לכולם ותאפשרו לכמה שיותר חברי כנסת להצטרף.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו החדשים עדיין נוהגים לפי הגישה הזאת.

חיים כץ: ומה זה נותן?

שולי מועלם-רפאלי: זה אומר שיש אמירה חשובה.

חיים כץ: מגיעה החלטת סיעה שאומרת שהם מצביעים נגד.

חיים כץ: בזה את גורמת לבן אדם לדבר עבירה כי הוא מצביע נגד החתימה שלו.

חיים כץ: זאת אומרת, גרמת לו להיות לא רציני.

יעקב מרגי: בפני עיוור לא תיתן מכשול.

חיים כץ: גברתי, מאחר ואת יוזמת החוק ואת נלחמת עליו, בבקשה.

חיים כץ: אנחנו בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: אין לי הרבה מה להוסיף על מה שנאמר כאן בהכנה לקריאה ראשונה וגם במליאה, חוץ מזה שאנחנו שמענו קריאות לא ראויות שמדברות על כך שאדם שגר במקום מסוים, לא ראוי להתקבל לעבודה אצל אותו מעסיק מהולל.

חיים כץ: אם הוא יוצא למילואים, הוא רשאי?

שולי מועלם-רפאלי: כן.

שולי מועלם-רפאלי: גם למות במילואים הוא רשאי.

שולי מועלם-רפאלי: גם בצבא סדיר הוא רשאי למות.

חיים כץ: אבל לעבוד, לא.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חושבים שלאמירה הזאת אין מקום והיה צריך לעגן אותה בחוק.

יעקב מרגי: גם לבלות לא מאפשרים לו.

שולי מועלם-רפאלי: כן.

שולי מועלם-רפאלי: זאת הצעת החוק הבאה שלי שאני מקווה ששרת המשפטים תוריד ממנה את הערר.

שולי מועלם-רפאלי: נחשפנו שוב לאפליה הזאת כאשר לא מכניסים חייל שלחם במבצע צוק איתן, חייל דרוזי.

חיים כץ: לא משנה אם הוא חייל שלחם.

חיים כץ: צריך להכניס כל אחד לכל מקום.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

חיים כץ: בלי שום קשר אם הוא חייל או לא חייל.

חיים כץ: הוא לא בא עם שלט שאומר שהוא לחם בצוק איתן.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

שולי מועלם-רפאלי: צריך לאפשר לכל אחד לקבל את הזכות שלו כאזרח במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: איכשהו כולם יוצאים בסוף מהאמירות הקשות שלהם בזה שאומרים, לא, זה מועדון חברים.

שולי מועלם-רפאלי: אז אומר החבר שלו, אבל אני לא חבר במועדון ואותי כן הכנסתם.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהנושא של אפליה מחמת מקום מגורים הוא דרמטי ואסור לנו שזה יקרה.

שולי מועלם-רפאלי: לכל אחד יש זכות לעבוד בכפוף למה שדיברנו עליו שזה לא דורש מהמעסיק עלויות נוספות ולא מאפשר לעובד להתחמק ממטלות שכרוכות במקום העבודה שהוא מקבל על עצמו.

חיים כץ: אני מקום עבודה – גילוי נאות, התעשייה האווירית, מזכיר ארגון עובדי התעשייה האווירית – ובהסכם העבודה הקיבוצי שלי אני מספק הסעות לעובדים.

חיים כץ: בא העובד שגר במקום מרוחק.

חיים כץ: אני צריך לספק לו הסעה?

שולי מועלם-רפאלי: לא, כי אתה מגדיר בהסכם העבודה שלך.

שולי מועלם-רפאלי: צריך להגיד גילוי נאות, אדוני, הבעל שלי הוא מהנדס בתעשייה האווירית והוא לא זוכה לקבל הסעות כי בהגדרה, בהסכם העבודה שלכם כתוב שכדי להוציא הסעה, צריכים להיות מספר מסוים של עובדים.

שולי מועלם-רפאלי: יתכבד העובד ויחליט, כמו הבעל שלי, שבכל זאת שווה לו לעשות את העבודה החשובה שהוא עושה לדעת המנהלים שלו – אני לא יודעת להגיד על זה כלום כי אסור לי אפילו לבוא למקום העבודה שלו – וייסע.

חיים כץ: במקום העבודה שלו צריך לעבוד תחקיר הרבה מעבר לשלושה חודשים.

שולי מועלם-רפאלי: כן.

חיים כץ: תחקיר ביטחוני של מעל שלושה חודשים וזה מהווה מכשול.

חיים כץ: אם בא בן אדם באיכות גבוהה, הוא שואל את עצמו למה שהוא יחכה שלושה חודשים ולכן הוא הולך לעבוד במקום אחר.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אז הוא מפסיד עבודה משמעותית לטובת מדינת ישראל, עם ישראל והחברה בישראל.

שולי מועלם-רפאלי: כל אחד עושה את השיקולים שלו.

חיים כץ: אחרי שהבהרת את נושא ההסעות, יש כאן מישהו שרוצה להעיר משהו להצעת החוק?

חיים כץ: אף אחד לא רוצה להעיר?

חיים כץ: תעברי להקראה.

<נעה בן שבת: אני רק רוצה להבהיר שאנחנו לא מדברים רק על מצב בו מקום המגורים מסווה עילת אפליה אחרת שקבועה בחוק אלא היא עומדת בפני עצמה.

מיכל בירן: גם אני שאלתי אם אין כאן משהו שמסתתר.

חיים כץ: אין הערות בגלל שאת מהבית היהודי?

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: אין הערות כי באמת בוועדת שרים כל השרים מקיר לקיר הסכימו שהחוק הזה כל כך מתבקש.

שולי מועלם-רפאלי: לכן אני חושבת שאין הערות.

חיים כץ: אין הערות לא בגלל שאת באה מהבית היהודי?

שולי מועלם-רפאלי: בבית היהודי זוכים כאן באיזה אקסטרות?

שולי מועלם-רפאלי: אם זה כך, תגיד לי כדי שאני אדע לדרוש אותן.

יעקב מרגי: זוכים לשיר את ההמנון.

יעקב מרגי: זה לפי המשברים.

יעקב מרגי: תלוי מי במשבר באותו זמן.

חיים כץ: תעברי להקראה.

<נעה בן שבת: זה מצטרף לעילות האפליה הקיימות.

<נעה בן שבת: אנחנו לא מדברים רק על מצב שזה מסווה עילת אפליה אחרת גם כשזה עומד בפני עצמו.

<נעה בן שבת: צריך לזכור שאם זה מתחייב מאופיו וממהותו של התפקיד, למשל צריך זמינות ואז עובד שהוא לא נמצא במקום - - -

חיים כץ: הוא לא יתקבל כי הוא לא מתאים לעבודה.

<נעה בן שבת: כל הסיפור בשוויון הזדמנויות הוא האם לקבל או לא לקבל.

<נעה בן שבת: אם זה מאופיו ומהותו של התפקיד, ממילא זה לא נמצא.

<נעה בן שבת: זה רק לעילות האפליה האחרות.

חיים כץ: תעברי להקראה.

<נעה בן שבת: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 22) (איסור הפליה מחמת מקום מגורים),

<נעה בן שבת: תיקון סעיף 2 בחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988, בסעיף 2(א), אחרי "ארץ מוצאם" יבוא "מקום מגוריהם".

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: מי בעד הצעת החוק?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: כל חברי הכנסת שנוכחים, חמישה במספר, אישרו את הצעת החוק כהכנה לקריאה השנייה והשלישית.

חיים כץ: אני מקווה שבמהרה היא תעלה למליאה ותירשם בספר החוקים של מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.