ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 323, 2014-11-24 09:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: יום שני בשבוע, ב' בכסלו, ה-24 בנובמבר 2014 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: על סדר היום הצעה לסדר היום, ואני מברך את חברי הכנסת המגישים ואני אקריא רק את שמות חברי הכנסת שנמצאים כאן.

חיים כץ: גם בחקיקה, גם אם חבר כנסת חתום על החוק והוא לא בא לדיונים, הוא חתם סתם.

חיים כץ: במקרה הזה אני רואה את השמות ואלה לא חתמו סתם אבל הם אינם כאן.

חיים כץ: הצעתם של חברי הכנסת איתן כבל, דב חנין, אילן גילאון, יעקב ליצמן.

חיים כץ: קודם כל, אני מודה לכם על שהעליתם את הנושא לסדר היום.

חיים כץ: יש לנו עוד ברכות.

חיים כץ: מרב מיכאלי שראיתי אותה כאן היום חוגגת יום הולדת ואפילו בתו הקטנה של מגיש ההצעה לסדר, היום היא בת שש.

חיים כץ: שחר, הילדה של איתן.

חיים כץ: איתן, הרבה מזל טוב.

חיים כץ: הברכה הכי גדולה, ואני אומר את זה כמי שבא מארגון עובדים שלא שבת עשרות שנים, לניסנקורן, יושב ראש ההסתדרות, על סכסוך עבודה שמנסה לפתור רעה חולה במשק הישראלי.

דב חנין: אלמלא זו הייתה הכנסת, היינו מוחאים כפיים.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: ממש לא.

חיים כץ: הוא בא לפתור רעה חולה במשק הישראלי.

חיים כץ: הוא הכריז על סכסוך עבודה לגבי שכר מינימום, עבודה קבלנית ואי יישום צו ההרחבה של קליטת אנשים עם מוגבלויות לעבודה.

חיים כץ: אני חושב ששלושת הגורמים האלה ביחד, אחרי שציינו בשבוע שעבר את יום העוני בישראל, יכולים לתת פתרונות לעוני בישראל.

חיים כץ: עת אנחנו מדברים על זה, עדיין שירות התעסוקה שובת ותראו כמה עשרות אלפי מובטלים לא מקבלים דמי אבטלה והגורמים השלטוניים יושבים בשקט.

חיים כץ: הם עסוקים בדברים אחרים, בדברים שברומו של עולם.

חיים כץ: מתי הגורמים השלטוניים יבינו שהמדינה שלנו בנויה מאנשים - ממני, ממך, ממנו - ולא ישחקו רק מלמעלה?

חיים כץ: צר לי שכך הדבר.

חיים כץ: צר לי שיש 700 אלף עובדים שבאים בבוקר לעבודה ולא מגיעים לסף המס.

חיים כץ: צר לי שיש כ-700 אלף או 800 אלף ילדים שמוגדרים עניים וצר לי שאנחנו צריכים להילחם על הזכות של העובד לקום בבוקר, לבוא לעבודה, להתפרנס בכבוד ולחזור הביתה לבית מלא אור ומלא בריאות.

חיים כץ: צר לי.

חיים כץ: אני שמח על ההצעה לסדר של חברי הכנסת שהגישו אותה ואני שמח ומודה לך על סכסוך העבודה.

חיים כץ: אני מקווה שלא נצטרך להשבית את המשק ואני מקווה שהדיונים טרום ההשבתה יביאו לפתרון הסכסוך כי המטרה של העובדים במשק הישראלי, כפי שאמרתי, לבוא לעבודה, לעבוד חכם, להתפרנס בכבוד ולא לשבות.

חיים כץ: אני מקווה שאתה תעשה את העבודה הזאת.

חיים כץ: בבקשה, חבר הכנסת איתן כבל, ראשון המציעים את ההצעה לסדר.

איתן כבל: תודה אדוני היושב ראש, חבריי וחברותי חברי הכנסת, יושב ראש ההסתדרות, ברוכים הבאים.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לומר כמה נקודות מאוד מרכזיות.

איתן כבל: החלטתי להניח את ההצעה הדחופה הזאת לסדר, בקשה לדיון מהיר, והצטרפו אלי ממש מכל סיעות הבית.

איתן כבל: גם פניתי באופן אישי ליושב ראש ההסתדרות וביקשתי שיגיע לכאן היום ואכן הוא בא באהבה לדיון הזה.

איתן כבל: יש נושאים שמכמתים בתוכם את כל הסיפור הכלכלי והחברתי במדינת ישראל.

איתן כבל: הנושא הזה של שכר המינימום הוא ראש וראשון.

איתן כבל: הוא ראש וראשון כי סביבו – כשיש לנו שלושה וחצי עובדים במדינת ישראל, ואני אשתדל לא לדבר במספרים היום, כי אין דבר שזורק אותך אם אתה מתחיל עם המספרים – כמיליון עובדים בישראל משתכרים שכר מינימום, כ-4,300 שקלים.

איתן כבל: 4,300 שקלים במדינת ישראל ואני שואל מי יכול לחיות באיזשהו מקום ברמת שכר כזאת?

איתן כבל: 23 שקלים לשעה.

איתן כבל: שלום אדוני יושב ראש מפלגת העבודה, יושב ראש האופוזיציה.

איתן כבל: ברוכים הבאים.

איתן כבל: ברשותכם, אני שב ואומר את הדבר הזה.

איתן כבל: זה הנושא המרכזי.

איתן כבל: חבריי וחברותי חברי הכנסת, אדוני יושב ראש ההסתדרות, גם אני באופן אישי אמרתי לך ללכת בכוחך זה ונעשה את הכול כדי שהנושא הזה יקרום עור וגידים.

איתן כבל: כל הדיבור שהייתי בו לצדו של עמיר פרץ עת היה יושב ראש מפלגת העבודה, כאשר דובר אז על אלף דולר, אתם זוכרים כמה קיתונות של גיחוך וכמה מלים של גיחוך נשפכו סביב העניין הזה?

איתן כבל: איזה ביזוי, איזה חיבוט עשו לו בזמנו.

איתן כבל: כשאנחנו מסתכלים לאחור ואומרים שאין אלוהים, על זה היה הוויכוח?

איתן כבל: על זה היה הוויכוח אז?

איתן כבל: אנחנו מנסים לחשוב במושגים של היום איך בכלל חיו אז ואני חוזר ואומר לכם, אדוני היושב ראש, שכל כנסת ישראל צריכה בעניין הזה להתכנס.

איתן כבל: תקציב המדינה מאכלס בתוכו כל כך הרבה עניינים וכל כך הרבה דברים אבל יש נושא אחד שכל כנסת ישראל יודעת וצריכה להתאחד סביבו וזה הנושא הזה כי הוא חוצה את כל הנושאים הכלכליים מיוקר המחיה, העלאת פריון העבודה, העלאת אזרחי מדינת ישראל מעל קו העוני.

איתן כבל: אין כמעט נקודה שהנושא הזה שקוראים לו שכר מינימום לא מטפל בו.

איתן כבל: בואו נחשוב, חברים יקרים, כאשר ההסתדרות ואנחנו מדברים על להגיע לשלושים שקלים, זה כל כולה כמו שאומרים, כולה 5,300 שקלים.

איתן כבל: מישהו יחשוב שכאן נעשית איזושהי מהפכה יוצאת דופן, אבל ממש לא.

איתן כבל: אין כאן אחת או אחד, בוודאי מחברי וחברות הכנסת, שלא היה בבית כזה.

איתן כבל: לא כולן צריכות להיות משפחות מהסף הנמוך, מהעשירון התחתון ביותר.

איתן כבל: אנחנו מדברים על אוכלוסיות של אנשים שקמים בבוקר לעבודה, קמים כל בוקר שני בני הזוג ויוצאים לעבוד.

איתן כבל: אנחנו לא מדברים על אנשים שמתבטלים.

איתן כבל: אנחנו לא מדברים על אנשים שלא רוצים לעבוד ולהיות חלק יצרני בשוק העבודה.

איתן כבל: ממש לא.

איתן כבל: אנחנו מדברים על אנשים שקמים כל בוקר, יוצאים לעבודה בשעות לא שעות ועוסקים בכל עבודה.

איתן כבל: אין שום עבודה שמבזה את בעליה.

איתן כבל: זאת האוכלוסייה שעושה ולוקחת כל עבודה.

איתן כבל: זאת האוכלוסייה שברוב המקרים גם מוצאת את עצמה לא בדיוק בתנאי עבודה נלווים מעבר.

איתן כבל: זאת אוכלוסייה אנחנו ניכנס ונראה באיזה תנאים היא עובדת ומה הם התנאים שעומדים לרשותה.

איתן כבל: זאת באמת אוכלוסייה שנמצאת בסף, לא רק של השכר אלא גם היחס אליה, כמו איזשהו כלי, כמו חפץ בחלק לא קטן מהמקומות.

איתן כבל: לכן חברותיי וחבריי חברי הכנסת, כיוון שהרשימה ארוכה – ואני שמח שהיא ארוכה – ואנחנו רוצים לתת את זכות הדיבור לכולם, אני רוצה להזכיר שיש קמפיין בו התחילה גם תנועת "שמאלה" ויושב כאן יפתח דבוש ואני מקווה מאוד שתינתן לו זכות הדיבור.

איתן כבל: אני עצמי חלק מהקמפיין הזה.

איתן כבל: עשיתי שלושים כפיפות שמיכה ואני חושב שאנחנו נצטרך להגיע לתודעה הרבה יותר גבוהה.

חיים כץ: אם אתה רוצה שהוא יוכל להתייחס, תקצר.

איתן כבל: אני מסיים.

איתן כבל: אני מדבר לפי הגובה שלי היום ולא לפי מה שאני חושב שאני צריך.

איתן כבל: לכן, חברים יקרים, אני אומר לכם שאני פונה אל כולם, ממש בדחילו ורחימו, ובוודאי לאוצר ובוודאי לכל מי שידו בעסק הזה, בואו נתאחד סביב המאבק.

איתן כבל: לא להעלות בשקל, שניים ושלושה שקלים כי גם להגיע לשלושים שקלים זה מעט מאוד.

איתן כבל: תודה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך אדוני היושב ראש.

דב חנין: מכובדי יושב ראש ההסתדרות, אדוני יושב ראש האופוזיציה.

דב חנין: אנחנו אכן עוסקים כאן במאבק החברתי החשוב ביותר במדינת ישראל.

דב חנין: מדברים אצלנו הרבה על יוקר המחיה.

דב חנין: הצד השני של בעיית יוקר המחיה הוא נומך השכר.

דב חנין: השכר בישראל נמוך.

דב חנין: השכר בישראל נמוך מדי.

דב חנין: כשמדברים על העלאת שכר, צריך להתחיל מהשכר שהוא הכי נמוך, שכר המינימום.

דב חנין: לכן העלאת שכר המינימום דרושה, חיונית ודחופה.

דב חנין: חברות וחברים, ציינו בשבוע שעבר את יום העוני.

דב חנין: 55 אחוזים מהעניים בישראל הם אנשים עובדים.

דב חנין: אנשים שקמים בבוקר, יוצאים לעבודה, חוזרים בלילה לילדים אחרי יום קשה של עבודה ועדיין הם נמצאים מתחת לקו העוני.

דב חנין: האנשים האלה הם גם העניים הוותיקים, אבל גם עניים חדשים.

דב חנין: גם צעירים, גם סטודנטים, גם אנשים שנמצאים בתחילת הדרך, גם אנשים שאנחנו רוצים לאפשר להם תחילת דרך מוצלחת בתוך שוק העבודה.

דב חנין: לכן המאבק הזה כל כך צודק, כל כך ראוי וכל כך נכון.

דב חנין: אנחנו בחודש מאי, אדוני היושב ראש, הנחנו על שולחן הכנסת את הצעת החוק של 64 חברי כנסת כמעט מכל סיעות הבית, למעט סיעה אחת.

חיים כץ: איזו סיעה?

דב חנין: של שר האוצר, לצערי.

חיים כץ: אף אחד מ-19 חברי הכנסת לא חשב שצריך להצטרף?

דב חנין: הייתה שם משמעת סיעתית.

תמר זנדברג: הם יחכו שמעמד הביניים יגיע לקו העוני ואז אולי יצטרפו.

אילן גילאון: מי אמר שאין להם אידיאולוגיה?

דב חנין: כמה אנשים מ-יש עתיד רצו לחתום.

חיים כץ: הם נזהרו מהעונש.

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: בכל מקרה, מכל סיעות הבית האחרות, כולל נשיא המדינה הנבחר ראובן רובי ריבלין שהיה אז חבר כנסת, חתמו על הצעת החוק הזאת להעלות את שכר המינימום לשלושים שקלים לשעה - אגב, עוד אלמנט אחד חשוב שאני אזכיר אותו למען הדיוק – וגם להצמיד את שכר המינימום לפריון העבודה.

דב חנין: זה מנגנון ההצמדה הכי צודק, הכי נכון, הכי ראוי ואותו צריך להחיל במשק הישראלי.

דב חנין: 64 חברי כנסת חתמו על הצעת החוק הזאת כי התמיכה ברעיון הזה של העלאת שכר המינימום חוצה מגזרים, מגיעה מכל הכיוונים, צעירים, מבוגרים, אנשי פריפריה, יהודים, ערבים, ברשתות החברתיות ומחוץ לרשתות החברתיות.

דב חנין: מאז שהעלינו את הצעת החוק הזאת, אנחנו שמענו גם קולות של ביקורת וכדאי לומר כאן שלביקורת הזאת יש תשובות מצוינות.

דב חנין: מאיימים עלינו בעליית האבטלה.

דב חנין: אנחנו היינו בסרט הזה.

דב חנין: ב-2006 עלה שכר המינימום, שיעור האבטלה בישראל היה 7.7 אחוזים, אחרי ההעלאה הוא ירד ל-6.4 אחוזים.

דב חנין: העלאת שכר המינימום לא העלתה את שיעור האבטלה.

דב חנין: מאיימים אלינו שיהיה משבר כלכלי, שהמשק נמצא במיתון.

דב חנין: כמו שלימד אותנו הכלכלן הקלאסי קיינס, כאשר המשק נמצא במיתון, מה שצריך לעשות זה להזרים יותר כסף לאותם אנשים שאין להם כסף, לאלה שנמצאים למטה כדי שהם יוכלו לקנות יותר וכדי שהם יוכלו להמריץ את הפעילות הכלכלית.

דב חנין: העלאת שכר המינימום לכן לא יוצרת אבטלה ולא יוצרת משבר כלכלי אלא היא דרך טובה להמריץ את הפעילות הכלכלית במשק.

דב חנין: יש ניסיון בעולם ולא רק בארץ שמראה לנו שהעלאת שכר המינימום נכונה לא רק מבחינה חברתית אלא גם מבחינה כלכלית.

דב חנין: שכר המינימום בישראל נמוך מאוד.

דב חנין: בארצות הברית הנשיא אובמה מנהל מערכה להעלאת שכר המינימום הפדרלי לעשרה דולר לשעה.

דב חנין: בסיאטל בארצות הברית העלו את שכר המינימום במשאל ל-15 דולר לשעה.

דב חנין: בבחירות נובמבר בארצות הברית, הרפובליקאים ניצחו בכל מקום אבל בכל מקום שהיה בו משאל על שכר המינימום, כולם הצביעו בעד שכר המינימום כולל אלה שהצביעו בעד הרפובליקאים שמתנגדים לשכר המינימום.

דב חנין: לכן עמיתיי חברי הכנסת, הדרישה הזאת היא דרישה מאוד נכונה וצודקת.

דב חנין: יש שאלות שצריך לפתור אותן.

דב חנין: צריך לסייע לעסקים קטנים אבל רוב העובדים בשכר מינימום הם עובדי המערכת הציבורית, עובדים של המדינה, של הרשויות המקומיות, עובדים של תאגידים גדולים, עובדי קבלן.

דב חנין: אלה רוב העובדים בשכר מינימום.

דב חנין: לעסקים קטנים צריך לסייע בהחלט ויש דרכים לסייע להם אבל אי אפשר לסבסד עסקים קטנים על ידי שכר רעב לעובדים.

דב חנין: זאת בוודאי לא הדרך לסייע לעסקים קטנים.

דב חנין: אני רואה כאן גם את נציגי הנכים שגם להם צריך לסייע וצריך לתת להם עזרה כי הם בוודאי יהיו בקושי אבל לא באמצעות סבסוד של שכר רעב.

דב חנין: לא שכר רעב הוא הפתרון לבעיות האלה.

דב חנין: אני רוצה לסיים ולומר שאני מאוד מעריך את התייצבותה של ההסתדרות הכללית וגם את הנכונות של ההסתדרות הכללית בראשות אבי ניסנקורן להוביל אותנו לשביתה כללית.

דב חנין: אני אומר לכם עמיתיי חברי הכנסת שאם נגיע לשביתה כללית – ואני מקווה שהאוצר והממשלה יתרצו לפני כן – זאת תהיה השביתה הכללית המוצדקת ביותר.

דב חנין: זאת תהיה שביתה כללית של סולידריות, של התגייסות לטובת העובדים המוחלשים, העניים.

חיים כץ: אתה תדאג לכך שגם הכנסת תשבות?

דב חנין: אנחנו נדאג שגם הכנסת תשבות באותו יום.

חיים כץ: הכנסת תשבות ואז לא יהיו דיונים ולא תהיה מליאה.

תמר זנדברג: הכנסת, כל שבוע שהיא עובדת, היא עושה נזק.

חיים כץ: הכנסת לא עושה נזק.

חיים כץ: אולי מרצ עושה נזק.

חיים כץ: הכנסת עוזרת לאנשים.

איתן כבל: אני אגן עליה.

איתן כבל: היא אמרה בבדיחות הדעת.

אילן גילאון: בסוף לא יצביעו בעדנו ואנחנו נהיה מובטלים, ואז מה נעשה?

דב חנין: אני מברך על גישתה של ההסתדרות לא רק בדרישה העקרונית להעלות את שכר המינימום אלא ברציונל שיש מאחורי הדרישה הזאת.

דב חנין: ההסתדרות אומרת שאנחנו לא מוכנים לאיזושהי העלאה של כמה גרושים או מאתיים שקלים כדי לפצות את כולם וכדי להגיד העלינו אלא אנחנו רוצים להעלות את שכר המינימום כדי להוציא אנשים מהעוני.

דב חנין: זה המבחן.

דב חנין: המבחן הזה מחייב העלאה משמעותית, דרמטית וגדולה בשכר המינימום.

דב חנין: אלף שקלים לחודש, סכום עליו מדברת ההסתדרות, שלושים שקלים לשעה אותם אנחנו יוזמים בכנסת – זאת העלאה גדולה שצריך לעשות אותה כדי שבאמת נעשה כאן שינוי גדול.

דב חנין: תודה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: תודה רבה אדוני היושב ראש.

אילן גילאון: אני קודם כל רוצה לברך את יושב ראש ההסתדרות שנותן לי תחושה של פוליטיקה ישנה.

אילן גילאון: אני יודע שיש פוליטיקה חדשה בכל מקום אבל הפוליטיקה החדשה לצערי הרב ב-2014 מתבטאת בחוסר אחריות מוחלט, במדינה שהיא במכרז, לעומת הפוליטיקה הישנה שעשתה הרבה מאוד טעויות אבל דבר אחד היה לה וזה היה הנושא של האחריות.

אילן גילאון: אנחנו באמת ציינו כאן את יום העוני וצריך להבין שעוני זה לא עניין של אווירה ולא היה צריך ועדה כדי לגלות שבמדינת ישראל לאנשים אין מספיק אמצעים כדי להתקיים בכבוד ושיותר ממחצית האנשים העניים הם אנשים עובדים.

אילן גילאון: לכן הבעיה המרכזית היא בעיה חלוקתית.

אילן גילאון: עוני הוא תוצאה של חלוקה בלתי הוגנת ולא נכונה של העושר וכאן צריך שיהיה ברור לגמרי.

אילן גילאון: מה שמנחה את הכלכלה הישראלית בארבעת העשורים האחרונים זה מצד אחד חוסר אחריות, התפרקות מאחריות, את המדינה הזאת בעיקר מנהלות עמותות ובצורה מוגזמת לגמרי.

אילן גילאון: מצד אחד אתה אומר לעצמך אוי ואבוי אם העמותות האלה לא היו קיימות, אבל מצד שני, חברים, זה בית הקברות של האחריות ושל הסולידריות הישראלית.

אילן גילאון: לכאן צריך לחזור בחזרה בתנועה אחורנית.

אילן גילאון: לפני שאני מסתכל על ה-OECD, אני מעדיף בתחום האחריות להסתכל על שנות החמישים והשישים של המדינה, במה היא התכוונה, במבחן הכוונה.

אילן גילאון: אם יחברו כאן את האחריות ההיא עם המשאבים של היום, אנחנו סקנדינביה.

אילן גילאון: לכן צריך להבין שמה ששולט כאן זה בעיקר שתי תכונות - שהן אנושיות, אפשר לרסן אותן אבל אי אפשר להוריד אותן לגמרי - האחת היא הגרידיות, החמדנות, והשנייה היא היהירות והאגו.

אילן גילאון: אותן צריך לצמצם.

אילן גילאון: כמובן שהנושא הזה הוא נושא חלוקתי ומדינה לא יכולה להתקיים אלא בצורה חלוקתית ואוניברסלית.

אילן גילאון: אין לה שום דרך אחרת.

אילן גילאון: שום דבר שהוא וולנטרי ושהוא פילנתרופי לא יכול כאן להתקיים.

אילן גילאון: לכן אני אומר לעצמי בפוליטיקה הזאת מה שצריך לעשות זה לשאול את השאלה מי מקבל, כמה ולמה, ומי משלם כמה ולמה.

אילן גילאון: אני מברך אותך על שעלית על גולת הכותרת החלוקתית, זאת שמנגחת יותר חזק מכל דבר אחר את תפיסת העולם הכלכלנית.

אילן גילאון: אני לעולם לא אאשים את שר האוצר בכך שיש לו בעיה בכלכלנות שלו.

אילן גילאון: אני אאשים אותו בכך שיש לו חוסר באג'נדה חלוקתית, שהוא לא מבין מהו המאבק של מעמד.

אילן גילאון: אם במאה השנים הבאות הציונות צריכה לעשות משהו, זה לעשות הפוך ממה שהזקן דיבר במאה השנים הקודמות, לחזור מעם למעמד בתחילה.

אילן גילאון: עוד מאה שנים נחזור שוב להיות עם.

אילן גילאון: אני יודע שזה לא מתאים היום לחוק הלאום וכל הדברים האחרים, אבל זאת הבעיה המרכזית, איך מחזירים את האחריות, את החלוקה ההוגנת וככל שתהיה יותר הוגנות חלוקתית, אנחנו נעסוק פחות במאבקים שהופכים לנו לטבע שני.

אילן גילאון: אני לא רוצה מאבקים כל החיים שלי.

אילן גילאון: לכן כל אזרח צריך לשאול את עצמו כל יום מה הוא נותן למדינה שלו וכל יומיים מה היא נותנת לו בחזרה.

אילן גילאון: התוצאה של הדברים האלה בחברה דמוקרטית, מחאה צריכה להביא לתוצרים ולתוצאות פוליטיות שמשנות את החלוקה.

אילן גילאון: זאת היא חלוקה שיש לשנות אותה, במקום יותר אנשים מקבלים פחות ופחות מקבלים יותר, להפוך בדיוק את הפירמידה הזאת על ראשה.

אילן גילאון: לשם כך לא צריך להיות כלכלן.

אילן גילאון: יש כאן כלכלנים ומשפטנים ופרזנטורים, כולם פרזנטורים בהנהגה של מדינת ישראל, למכביר.

אילן גילאון: לשם כך צריך לחשוב חשיבה יותר פשוטה בצורה הגונה, אפילו הייתי אומר כמעט חשיבה סנדלרית.

אילן גילאון: זה מה שדרוש היום.

אילן גילאון: נכון לקחת את הנושאים, אנחנו כולנו חיילים ואני מתייצב בראש החיילים שעומדים לצד הזה של חלוקה חדשה, חלוקה הוגנת, חלוקה אחרת כי כל אחד מאתנו נמצא בטווח הפגיעה של החלוקה הזאת.

אילן גילאון: כל אחד.

אילן גילאון: תודה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת ליצמן.

יעקב ליצמן: תודה אדוני היושב ראש.

יעקב ליצמן: אני מברך על הדיון ואני מברך את יושב ראש ההסתדרות.

יעקב ליצמן: אני רוצה להעיר בקצרה שתיים-שלוש נקודות.

יעקב ליצמן: ראשית, כל הזמן הממשלה מוכרת לנו שכלכלה יציבה, אנחנו מקצצים בקצבאות ילדים, השכר עומד וכולי ועל זה כל העולם נופל אבל בכלכלה אנחנו יציבים.

יעקב ליצמן: באה חברת פיצ' והיא מגלה מה שאנחנו כאן יודעים כל הזמן, שמצב הכלכלה אצלנו לא טוב, הורידו את הדירוג וגילו לכל העולם שאצלנו בסך הכול אין צמיחה והכול בלוף.

יעקב ליצמן: הדבר השני.

יעקב ליצמן: אתה יודע שהממשלה בהצעת התקציב, יש לה שלושה מיליארד שקלים מיותרים.

יעקב ליצמן: לדעת כולם הם מיותרים, חוץ מלדעת אלה שצריכים אותם בשביל הסקרים.

יעקב ליצמן: כולם חושבים כך.

יעקב ליצמן: חברי ועדת הכספים חיפשו כלכלן אחד שיבוא ויצדיק את זה אבל לא מצאו.

יעקב ליצמן: שלושה מיליארד שקלים, אני לא יודע כמה אפשר להוסיף בחלק מהכסף הזה רק כדי להעלות את שכר המינימום.

יעקב ליצמן: אני מדבר על יותר.

יעקב ליצמן: אני לא מבקש יותר מאלף שקלים, אבל אני אומר שיש מספיק כסף ועובדה שמוכנים לזרוק אותו עבור סקרים.

יעקב ליצמן: רבותיי, אנחנו צריכים להתמקד בזה.

יעקב ליצמן: אני מציע שאנחנו נביא את זה בהקדם להצעת חוק.

יעקב ליצמן: אני לא יודע אם זאת הצעת חוק פרטית, אבל צריך להביא הצעת חוק כזאת.

יעקב ליצמן: אני רוצה להרגיע את כולם.

יעקב ליצמן: רבותיי, אבי ישבית את המשק ואני אעשה את כל המאמצים להשבית את הקואליציה.

חיים כץ: אנחנו נעשה סדר ונשבית את הכנסת.

חיים כץ: באותו יום נשבית את הכנסת.

יעקב ליצמן: מספיקה לי הקואליציה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אחרונת המציעים שנמצאים כאן, גילה גמליאל.

גילה גמליאל: תודה כבוד היושב ראש.

גילה גמליאל: שלום לאבי ניסנקורן ולכל החברים שלי שהגשנו ביחד את ההצעה לדיון מהיר.

גילה גמליאל: זה מתבקש.

גילה גמליאל: יש שחיקה בשכר של העובדות והעובדות בישראל.

גילה גמליאל: יש מקום לעדכן את שכר המינימום.

גילה גמליאל: אנחנו לא צריכים לתאר את המצב של יוקר המחיה במדינת ישראל ופתרונות עדיין לא לפתחנו, לצערי, כפי שכרגע זה מסתמן.

גילה גמליאל: אני לא קוראת לך להשבית את המשק אלא חושבת שההפך הוא הנכון.

גילה גמליאל: אני קוראת לך שאנחנו כולנו נבוא ונעזור בשיתוף פעולה על מנת להעלות את שכר המינימום.

<שמחה בניטה: באותה נשימה את מוכנה גם להעלות את קצבאות הנכים?

גילה גמליאל: אני תמיד בעד הנכים.

חיים כץ: לא קיבלת רשות דיבור.

חיים כץ: אם תבקשי לדבר, אחר כך אתן לך לדבר אבל בצורה מסודרת.

גילה גמליאל: זה שקיבלנו בנשיאות את הצורך להעלות את זה כדיון מהיר, זה רק על מנת להמחיש בדיוק את המצוקה, את הזעקה ואת הצורך שלנו כאן לקבל החלטות.

גילה גמליאל: ראינו לנכון שאין מקום טוב יותר מאשר ועדת העבודה והרווחה על מנת לקדם את זה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: המתכונת שלנו תהיה כלהלן.

חיים כץ: יש הרבה חברי כנסת שביקשו לדבר ויש מוזמנים שמבקשים לדבר.

חיים כץ: ידבר חבר כנסת, אחריו אחד האורחים וחוזר חלילה.

חיים כץ: זכות ראשונים, בכל זאת הוא יושב מפלגה ויושב ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג: בוקר טוב לכל האופטימים והפסימים.

יצחק הרצוג: תודה לך אדוני יושב ראש הוועדה ולמציעות ולמציעים של הדיון הדחוף, המהיר והחשוב הזה.

יצחק הרצוג: אני חושב שרשימת המציעים משקפת קונצנזוס רחב מאוד שנמצא כאן בבניין בדבר החובה החיונית להגדיל את שכר המינימום.

יצחק הרצוג: יש כאן כמה וכמה הצעות חוק – גם לי יש הצעת חוק בנושא – ואני חייב לחזור ולהדגיש, ואני אומר את זה לידידי יושב ראש ההסתדרות אבי ניסנקורן.

יצחק הרצוג: אין מוצדקת מההכרזה שלך, אין מוצדק מן המאבק הזה שהוא חיוני לעתידה וטובתה של החברה הישראלית.

יצחק הרצוג: מי שמנתח את מפת העוני בישראל, שנות דור, ואני כתבתי ודיברתי על זה לא מעט, הפערים בהכנסות הם כל כך ברורים וגדולים שהדרך הראשונה והעיקרית להתמודד אתם היא להגדיל את ההכנסות מלמטה.

יצחק הרצוג: הכלכלן פיקטי שספרו הפך להיות סלע דיון מאוד משמעותי בעולם הכלכלי מצביע על כך שההון גדל הרבה יותר מן השכר בחברות המערביות המתקדמות, בין היתר גם אצלנו.

יצחק הרצוג: הדרך לאזן את העובדה שההון צומח הרבה יותר מן השכר היא להגדיל את השכר קודם כל מלמטה.

יצחק הרצוג: אחר כך הייתי פועל להגדלת שכר ברמות אחרות, אבל קודם כל מלמטה כדי לבסס את היכולת של התא המשפחתי להתפרנס בכבוד ולחיות.

יצחק הרצוג: היום השכר הקיים, שכר המינימום הקיים, לא מאפשר למשפחה להתקיים בכבוד ולחיות.

יצחק הרצוג: יתרה מכך, וזה כבר הוזכר, ודב ציין את זה בצדק, אחוז גבוה מאוד ממקבלי שכר המינימום הם עובדי מדינה וזאת תופעה שהיא לא נתפסת.

<שמחה בניטה: גם העובדים הזרים.

יצחק הרצוג: מיד נדבר על העובדים הזרים.

יצחק הרצוג: אף אחד לא מתחמק מהנושא הזה.

יצחק הרצוג: אני חושב שכולם כאן רואים את טובת ציבור האנשים עם מוגבלויות בארץ מעל ומעבר, בוודאי בוועדה הזאת ובמנהיגות של חיים כץ.

יצחק הרצוג: תכף נדבר על זה אבל זאת נקודה שצריך לטפל בה, אבל לכן לא למנוע מהעלאת שכר המינימום.

יצחק הרצוג: שכר המינימום חייב לעלות.

יצחק הרצוג: נקודה.

יצחק הרצוג: והוא מוצדק והוא נכון והוא ישנה את חלוקת ההון בחברה הישראלית כי הגיע הזמן שזה יקרה.

יצחק הרצוג: לגבי ציבור האנשים עם מוגבלויות הנזקקים.

<קריאה: גם הקשישים.

יצחק הרצוג: אמרתי, כל מי שנזקק.

יצחק הרצוג: אכן זה נושא משמעותי שיצטרך לבוא לידי תיקון בתגבור של מערך התמיכה הסוציאלי, דהיינו רשת הביטחון בקצבאות ובסיוע אבל זה לא גורע מן העובדה שאדם, כמו שכבר צוין ואני לא אחזור כדי לא להאריך, יתפרנס בצורה כל כך דלה ויצליח לצוף מעל פני המים עם התא המשפחתי שלו ואז אנחנו רואים את התוצאה החלופית שהיא תורים ערב פסח, ערב ראש השנה וערב שבת בעמותות מזון, תופעה בלתי מתקבלת על הדעת.

יצחק הרצוג: לאחר קיצוץ דרסטי בקצבאות שאירע בממשלה הזאת, אנחנו יודעים שהעוני גדל ואי לכך מי שעובד, צריך לקבל את הראוי לו.

יצחק הרצוג: בזיעת אפיו יוציא לחם באמצעות שכר ראוי והולם.

יצחק הרצוג: תודה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: בבקשה, לפרוטוקול שם ותפקיד.

<שמחה בניטה: יושבת ראש עמותת מזון וחברת פורום ארגוני הנכים.

<שמחה בניטה: שר הרווחה יודע על המאבקים שלנו בהעלאת השר"ם.

<שמחה בניטה: השר"ם, כפי שאתם יודעים, זאת הקצבה שממנה אנחנו משלמים את המשכורת לעובדים הזרים.

<שמחה בניטה: העובדים הזרים, באופן אוטומטי, מיישרים קו עם האוכלוסייה הישראלית והמשכורת שלהם עולה בהתאם לשכר של האוכלוסייה הישראלית.

<שמחה בניטה: איך אתה רוצה להעלות את שכר המינימום, 4,300 שקלים, כאשר הקצבה שלנו נשחקה לפחות מ-2008, עת עשינו הפגנה מול המשרד שלך, כאשר עד היום, שש שנים, אין העלאה בקצבת השר"ם.

<שמחה בניטה: אנחנו צריכים לשלם מאותה קצבה את הביטוח הרפואי שלהם, ביטוח לאומי, דמי הבראה וכולי.

<שמחה בניטה: מה שאתם מעלים במשק, אתם מיישרים קו עם השכר של העובדים הזרים.

<שמחה בניטה: יקום קו לעובד ויישר קו גם עם פנסיה, כמו שעשו לנו, ועם הפיצויים.

<שמחה בניטה: אני חושבת שמוצדק מאוד להעלות לאוכלוסייה, אבל באותה נשימה אתה חייב לחשוב שיש לך כאן אוכלוסייה של למעלה משישים-שבעים אלף קשישים ונכים שמעסיקים עובדים זרים ולהם לא יהיה מאיפה להוסיף את הכסף הזה.

<שמחה בניטה: אם אתה רוצה להעלות את שכר המינימום, תעלה את קצבאות הנכות, תעלה את קצבת השר"ם ותאזן את זה.

<שמחה בניטה: אז נסכים עם מה שאתה עושה.

חיים כץ: שמחה, דיברת דברי טעם.

חיים כץ: יש צדק גדול בדבריך.

חיים כץ: אני מודיע לך שיש צדק גדול בדבריך אבל אלה שנזקקים, הנכים שנזקקים לשירותים של עובדים זרים, צריך לטפל בשכר שלהם.

אילן גילאון: שנים אנחנו מבקשים להעלות את גובה הקצבה.

חיים כץ: תודה רבה על דבריך.

חיים כץ: הארת כאן כמה נקודות והאנשים שמעו.

חיים כץ: היה טעם גדול בדבריך.

חיים כץ: חברת הכנסת רינה פרנקל.

רינה פרנקל: תודה רבה אדוני היושב ראש.

רינה פרנקל: גם אני וגם מפלגת יש עתיד בטוחים ששכר מינימום אמור לעלות.

רינה פרנקל: אי אפשר להתקיים ממשכורת בגובה 4,300 שקלים בחודש ומ-23 שקלים לשעת עבודה.

רינה פרנקל: לצורך כך, יושב ראש המפלגה יאיר לפיד נפגש עם יושב ראש ההסתדרות ביום שישי והם דנו על כך שאמורה להיות עלייה בשכר המינימום.

רינה פרנקל: קודם כל צריך לטפל בעובדים ובתנאי עובדי קבלן.

רינה פרנקל: אלה אנשים שנפגעו ביותר מאי צדק בחברה הישראלית.

רינה פרנקל: דבר שני.

רינה פרנקל: אני חושבת שיחד עם זאת העלייה צריכה להיות הדרגתית כי עלייה חדה תביא לפיטורי עובדים ופיטורי עובדים יביאו לאבטלה.

רינה פרנקל: מי כמוני יודעת שמובטלים זה המצב הקשה ביותר שיכול להיות ואין יותר קשה מאשר להיות מובטל שלא יכול למצוא עבודה אפילו בשכר מינימום כאשר אז הוא משתכר אפילו פחות משכר מינימום.

תמר זנדברג: איך הגעת למסקנה הזאת?

רינה פרנקל: אני עבדתי במשך עשרים שנים בשירות התעסוקה וראיתי מול עיני מובטלים.

רינה פרנקל: אלה מובטלים שמפוטרים ממקומות העבודה ולא מוצאים תעסוקה בעתיד כי הם מאבדים מקום פרנסה וזה הדבר החשוב ביותר לכל אלה שיש להם יכולת לקום בבוקר וללכת לעבודה.

רינה פרנקל: מעסיק לא יוכל לשלם שכר גבוה ולהישאר באותם תנאים.

רינה פרנקל: יותר מכך, עלייה חדה יכולה להביא גם ליוקר המחיה.

חיים כץ: אנחנו ניתן למעסיקים לדבר.

חיים כץ: דרך אגב, הם בעד העלאת שכר המינימום.

רינה פרנקל: גם אני חושבת שכן צריך להעלות.

מיכל בירן: טוב שאת דואגת להם.

רינה פרנקל: כן צריך להעלות אבל בצורה הדרגתית.

רינה פרנקל: ביום שני יושב ראש ההסתדרות נפגש שוב לפגישה משולשת עם יאיר לפיד ועם יושב ראש התאחדות התעשיינים.

חיים כץ: יום שני זה היום.

חיים כץ: היום הם ייפגשו.

רינה פרנקל: נכון.

רינה פרנקל: היום.

רינה פרנקל: בהידברות כן צריך לפתור את כל הבעיות ולא להכריז על שביתה כי שביתה זה דבר מאוד כבד למשק.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: מוטי שפירא.

חיים כץ: לפרוטוקול, שים את ההגדרה שלך.

<מוטי שפירא: מנכ"ל לה"ב, לשכת העצמאים והעסקים בישראל.

<מוטי שפירא: זאת לא שאלה של בעד או נגד שכר מינימום ולא שאלה של בעד או נגד השביתה.

<מוטי שפירא: כולנו בעד הגדלת השכר ואת הרווחים של המעסיקים.

<מוטי שפירא: כולנו בעד.

<מוטי שפירא: השאלה היא איך הגענו למצב הזה מבנית במשק, השאלה אם העלאת שכר המינימום תשנה את המבנה של המשק, השאלה היא אם העלאת שכר המינימום – ואנחנו לא בעדה, אמרת את זה גם אתה בפתיחה – לא תגרום למצב שיהיו לנו בעתיד את הדור החדש של שכר מינימום אבל בסדרי גודל יותר גדולים.

<מוטי שפירא: למה אני אומר את כל זה.

<מוטי שפירא: יושבים כאן רוב חברי הכנסת שרובם בשנים האחרונות מדברים, בצדק, כל הזמן על עסקים קטנים ובינוניים.

<מוטי שפירא: חברים, בואו נשים את הדברים על השולחן, בעיקר אחרי שקראתי הבוקר את הכתבות המזעזעות על חברות ממשלתיות.

חיים כץ: אתה מאמין?

חיים כץ: אין שם שמץ של אמת.

<מוטי שפירא: איפה שם?

חיים כץ: בכתבה.

חיים כץ: בכתבה כתוב עלי.

<מוטי שפירא: לא עליך.

חיים כץ: אם קראת, כתוב שדיברתי עם דירקטורים וניסיתי להשפיע.

חיים כץ: הנה, אני אומר לך.

חיים כץ: לא נפגשתי ולו גם עם דירקטור אחד ולא דיברתי עם אחד מהם.

<מוטי שפירא: אני לא נכנס לזה.

חיים כץ: כתבות מטעם אורי יוגב.

חיים כץ: הוא מכתיב לעיתונאים.

חיים כץ: עזוב.

חיים כץ: הלוואי והעסקים הקטנים היו כך.

<מוטי שפירא: בדיוק.

<מוטי שפירא: אני לא שם.

חיים כץ: שבעים מיליון שקלים ליום.

<מוטי שפירא: נכון.

<מוטי שפירא: אני לא שם.

אילן גילאון: אורי יוגב הוא אחד המומחים הגדולים.

חיים כץ: כן.

<מוטי שפירא: אני לא שם וזה לא הנושא.

<מוטי שפירא: אני לא ראיתי איזה מחקר יסודי ומסודר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת שמסביר את ההשלכות של זה.

<מוטי שפירא: למה?

<מוטי שפירא: אנחנו צריכים לדאוג שאם תהיה העלאת שכר מינימום, לא יהיה המשבר המבני הבא.

<מוטי שפירא: אני עוזב כרגע את הסקטור הציבורי ואני עוזב כרגע את עובדי הקבלן.

<מוטי שפירא: אני אתן לכם נתונים, אם תרצו, אבל לא עכשיו.

חיים כץ: לא עכשיו.

<מוטי שפירא: הנתונים המרכזיים שבעיית הפריון במדינת ישראל שהיא תוצאה של שכר נמוך היא באותם עסקים קטנים ובינוניים שרוב חברי הכנסת כאן מדברים עליהם כל הזמן.

חיים כץ: אצלכם בעסקים יש תוספת השלמת הכנסה?

<מוטי שפירא: לא.

<מוטי שפירא: אני לא חושב.

<מוטי שפירא: לא.

חיים כץ: במגזר הציבורי אין גם שכר מינימום.

<מוטי שפירא: אני יודע.

<מוטי שפירא: אני מכיר את זה.

חיים כץ: מי שנראה שהוא עם שכר מינימום, אומרים לו שהוא לא יצא ממנו 15 שנים.

חיים כץ: נותנים לו תוספת השלמת הכנסה ולא נותנים לו לצמוח מעל שכר המינימום.

<מוטי שפירא: אני יודע.

חיים כץ: הפטנט של הרמייה הזאת צריך להיפסק.

<מוטי שפירא: נכון.

חיים כץ: השכר התחילי צריך להיות שכר מינימום.

חיים כץ: אם ההסתדרות מביאה הסכם קיבוצי, שכר המינימום הזה צריך להתעדכן ולא שתוספת השלמה יורדת.

חיים כץ: שמע, אנחנו משקרים אחד את השני.

איתן כבל: זאת אפילו לא העלאה.

<מוטי שפירא: אני רוצה להשלים דבר אחד ולומר גם לקראת המשא ומתן שנפתח היום.

<מוטי שפירא: צריך לראות את זה בראייה קצת יותר רחבה.

<מוטי שפירא: הרי אף אחד לא מתנגד להעלאת שכר מינימום.

<מוטי שפירא: צריך לראות את זה בראייה יותר רחבה ואני מקווה שבישיבות שלכם היום יעלו כלים נוספים כדי לא ליצור את הדור הבא ולא ליצור את המצב שחלק מהמעסיקים הקטנים והעצמאים הקטנים יהיו הדור הבא של שכר מינימום של המעסיקים.

<מוטי שפירא: לכן צריך להסתכל על זה מאוד באחריות וצריך להסתכל על זה בראייה יותר כוללת, ללוות את זה במחקרים של מרכז המידע והמחקר ולהסתכל על אותה קבוצה שחלק גדול מהאנשים מדברים עליה כל הזמן, אותם עסקים קטנים ובינוניים.

<מוטי שפירא: חמישים אחוזים מהעצמאים במדינת ישראל לא מגיעים לסף המס ואלה נתוני ביטוח לאומי ולא שלי והם מעסיקים אנשים.

אראל מרגלית: אם יהיה שינוי, אתה אומר שזה לא יהיה?

<מוטי שפירא: אני לא יכול לפרט את זה כאן עכשיו.

<מוטי שפירא: אתה עוסק הרבה באשראי ובדברים אחרים ואני מקווה שהים המשא ומתן יעלה.

<מוטי שפירא: צריך לראות את זה בראייה כוללת כדי שאם תהיה עליית שכר מינימום, זה לא יגרום לאיזה שבר אלא זה יהיה מלווה בצעדים משלימים.

<מוטי שפירא: אז אפשר לעבור את זה, העובדים יהיו מרוצים, העסקים יהיו מרוצים והכול יהיה בסדר.

אראל מרגלית: אתה אומר שיש כמה צעדים לעסקים קטנים יותר שצריך להשלים אותם.

<מוטי שפירא: בדיוק.

<מוטי שפירא: צעדים משלימים שצריך להשלים אותם.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: מיכל בירן.

מיכל בירן: שלום לכולם.

מיכל בירן: כל הכבוד על הדיון הזה וכל הכבוד למציעים.

מיכל בירן: שלום ליושב ראש ההסתדרות אבי ניסנקורן.

מיכל בירן: את האמת צריך להגיד והיא ששכר המינימום הוא לא חזות הכול.

מיכל בירן: כנראה שאף אחד מהיושבים סביב השולחן לא היה מסתפק בשכר מינימום, גם לא אם תצליח להעלות באלף שקלים.

מיכל בירן: אף אחד לא היה מאחל את זה לילדים שלו, לא לחברים שלו, לא לבני הדודים שלו.

מיכל בירן: הבעיה המרכזית היא החולשה של העובדים.

מיכל בירן: דבר שכל אחד מגלה על עצמו, למרות שמגיעות מיני זכויות על פי חוקי מדינת ישראל, בסוף, כאשר עובד עומד מול המעסיק שלו לבד, הוא מגלה שמה שכתוב על הנייר זה סיפור אחד, והיכולת שלו לבוא בדין ודברים, זה סיפור אחר לגמרי.

מיכל בירן: אני חושבת שחלק מהביקורת שהייתה על ההסתדרות בשנות ה-70 מוצדקת.

מיכל בירן: שיש מצוקה של עסקים והשכר ממשיך לעלות, זה נכון.

מיכל בירן: זאת בעיה.

מיכל בירן: עובדים, צריך להיות להם גם אינטרס בהצלחה של החברה שהם חלק ממנה אבל מה שקרה כאן בשנים האחרונות זה ניתוק.

מיכל בירן: בזמן שהחברות והחברה הישראלית עולה ומשגשגת ומצליחה, העובדים לא נהנים מזה בכלל, כאילו הם לא משתתפים בהצלחה, כאילו הם לא נותנים את נשמתם ואת זמנם כדי לתרום להצלחה של החברה.

מיכל בירן: באופן טבעי לא היה צריך לחכות למהלך הזה, עם כל הכבוד.

מיכל בירן: חברה שמצליחה הייתה צריכה לרצות לשמר עובדים מרוצים, מוצלחים, הייתה צריכה להעלות להם את השכר.

מיכל בירן: אני אומרת ששכר המינימום הוא לא חזות הכול.

חיים כץ: היא הייתה צריכה לקבע עובדים, לקלוט עובדים לא כתף אל כתף, לא חבילות עבודה, לא להתייחס לעובד כאל חפץ.

מיכל בירן: לחלוטין.

חיים כץ: קודם כל מתייחסים לעובד כאל חפץ.

חיים כץ: הוא צריך לקבל סטטוס של עובד, עובד מן המניין, עם יחס, עם אנושיות.

מיכל בירן: ועם גב.

חיים כץ: כן, ועם גב.

מיכל בירן: כאשר עובד הוא עובד מן המניין, גם היכולת של ההתארגנות והיכולת שלו לעמוד ביחד כקבוצה מול המעסיק גדולה וזאת בדיוק הסיבה לכך שכל הצורות הנצלניות האלה נולדו.

מיכל בירן: אני מברכת את ההסתדרות, גם על המהלך הזה וגם על זה שבשנים האחרונות, בארבע-חמש השנים האחרונות, ההסתדרות חזרה לארגן גם את העובדים החלשים ביותר.

מיכל בירן: אני מספרת לאורחים מחוץ לארץ על שביתת סולידריות במדינה בשביל עובדי קבלן, שביתת סולידריות בשביל העלאת שכר מינימום, באיזה מדינות הדבר הזה קורה?

מיכל בירן: שני משפטים אחרונים.

מיכל בירן: לגבי הפעימה הגדולה.

מיכל בירן: אומרים תעשו את זה בחלקים, בפרקים, בפעימות קטנות.

מיכל בירן: אני חושבת שזה לא יהיה יעיל וזה לא יורגש.

מיכל בירן: אם תהיה פעימה אחת משמעותית, גם העובדים ירגישו את ההקלה ממש בחיים שלהם וזה גם יביא לצמיחה.

מיכל בירן: למשק בית שיהיו לו עוד אלפיים שקלים שיביאו זוג הורים, הם לא יכניסו את זה מתחת לבלטות אלא הם יצרכו את הכסף הזה וזה יניע את גלגלי המשק.

מיכל בירן: הדבר האחרון.

מיכל בירן: בדיון הזה יש מישהו שהוא נפקד-נוכח, נוכח-נפקד, איך שלא אומרים את זה.

מיכל בירן: יש שר כלכלה במדינת ישראל שאמור להיות אחראי.

מיכל בירן: אמנם הוא שינה את השם של המשרד שלו אבל במשרד שלו יש גם את נושא התעסוקה.

מיכל בירן: חיים יודע – ואנחנו מטפלים בזה – שכבר יותר מחודש יש שביתה בשירות התעסוקה.

חיים כץ: דיברנו על זה.

מיכל בירן: לא מקבלים שם טיפול.

מיכל בירן: אני קוראת מכאן לטפל בנושא.

מיכל בירן: תודה רבה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: דבוש.

<יפתח דבוש: בוקר טוב.

<יפתח דבוש: אני מעמותת "שמאלה – שמאל ציוני ישראלי".

אילן גילאון: גם אנחנו.

<יפתח דבוש: כמו כולנו.

<יפתח דבוש: אנחנו התחלנו בקמפיין כדי לעודד את עליית שכר המינימום ושכר שעה.

<יפתח דבוש: מספר חברי כנסת, בהם איתן כבל, חיליק בר ואחרים, נרתמו לנושא.

<יפתח דבוש: השאיפה שלנו היא להביא למצב שאנשים יוכלו לחיות בכבוד במדינה.

<יפתח דבוש: הרי אף אחד מסביב לשולחן לא באמת חושב שאפשר לחיות ב-23 שקלים לשעה ולהתקיים.

<יפתח דבוש: זה לעג לרש, לעג לעובדים ולעג לציבור.

<יפתח דבוש: אנחנו בעד השינוי ולהגיע לפחות לשלושים שקלים לשעה כדי להשוות פחות או יותר למינימום שקיים בעולם.

<יפתח דבוש: כמובן זה לא יעצור שם, אבל במדרגה הראשונה אנחנו בעד להשוות את זה פחות או יותר למינימום בעולם.

<יפתח דבוש: בסופו של יום ההפחדות שכל הציבור שומע עכשיו על כך שהמשק יקרוס ותהיה אבטלה, בשנים האחרונות שכר המינימום עודכן כמה פעמים וכל ההפחדות האלה היו ועברו ולא באמת קרסה המדינה ולא באמת קרסו עסקים.

<יפתח דבוש: אני חושב שזה מעשה שהוא חשוב.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: תודה רבה אדוני היושב ראש.

תמר זנדברג: אני רוצה באמת להתחבר למה שאמר נציג המעסיקים.

<מוטי שפירא: אני לא נציג המעסיקים.

תמר זנדברג: נציג העצמאים.

תמר זנדברג: סליחה.

תמר זנדברג: אני רוצה להתחבר לדבריך לגבי הראייה הרחבה והכוללת.

תמר זנדברג: אני באמת חושבת שצריך להסתכל על הנושא הזה בראייה רחבה וכוללת.

תמר זנדברג: כבר היו העלאות שכר מינימום בעבר, ואני אומרת לכך כמי שהייתה עוזרת פרלמנטרית של מחוקק חוק שכר המינימום הראשון, רן כהן, יחד עם עמיר פרץ.

תמר זנדברג: בעבר שכר המינימום עוגן בהסכמי עבודה ובהסכמים עם ההסתדרות ובשנת 1984 נחקק בפעם הראשונה כחוק ומאז התעדכן ועלה כמה פעמים, כפי שציין חבר הכנסת דב חנין, ובכל עלייה של שכר המינימום קרה הפוך ממה שאתם מזהירים ממנו.

תמר זנדברג: השאלה שלי הייתה שאלת תם.

תמר זנדברג: המובטלים שאת מדברת עליהם, לא היו.

חיים כץ: תסבירי למה זה קרה הפוך.

תמר זנדברג: מפני שלאנשים היה יותר כסף להוציא על סחורות שאותם מפעלים ומקומות שמייצרים סחורות מייצרים אותן והם קנו אותן.

תמר זנדברג: במדרגות השכר האלה, השכר הנוסף, מאתיים שקלים, אלף שקלים, לא הולך למקלטי מס ולא הולך ליכטה או לחסכון אלא הוא יוצא בחזרה במשק באופן מידי, מדי חודש בחודשו.

תמר זנדברג: הוא יוצא בסופרמרקט, בשכר הדירה, במכונית ומניע את גלגלי המשק.

תמר זנדברג: לכן קורה הפוך ממה שאת אומרת.

תמר זנדברג: פשוט הפוך.

תמר זנדברג: לכן השאלה שלי הייתה, כדי ללמוד את הנתונים ואת ההיסטוריה ולראות שכל פעם זה מה שקרה.

אראל מרגלית: זה לא טוב שקונים יותר?

תמר זנדברג: זה מצוין שקונים יותר.

תמר זנדברג: זה מה שאני אומרת.

תמר זנדברג: עליית שכר המינימום גורמת לכך שקונים יותר ואז אותם עסקים שמייצרים את אותם הדברים שקונים יותר, מרוויחים.

תמר זנדברג: מזהירים מפני אינפלציה ומפני פיטורים אבל כיום אנחנו נמצאים במצב בדיוק הפוך.

תמר זנדברג: אנחנו נמצאים במצב שנכנסים לדיפלציה, למיתון, אנחנו נמצאים במצב שבו יש פיטורים המוניים לא מעסקים קטנים אלא מתאגידים גדולים, מבנקים וממקומות מן הסוג הזה, והעלאת שכר המינימום רק תעצור ותבלום את המגמות האלה ולא להפך.

תמר זנדברג: דיברנו הרבה – והזכיר את זה גם חבר הכנסת דב חנין - בכנסת ובתקשורת ובכל מקום על יוקר המחיה.

תמר זנדברג: שכר המינימום הוא תנועת מספריים הפוכה של יוקר המחיה.

תמר זנדברג: במקום שהמספריים סוגרים עלינו, הם נפתחים ונפתח פער מאוד מאוד גדול שגם הולך וגדל בין מה שצריך להוציא וחייבים להוציא, והמחירים רק הולכים ועולים, לבין מה שאפשר להכניס, וזה השכר.

תמר זנדברג: תנועת המספריים הזאת היא הרסנית, לא רק לעובדים העניים אלא היא הרסנית לכל המשק, לעסקים, גם הקטנים ובסוף גם לגדולים כי הרי אנחנו אלה שמייצרים את מה שכל האנשים קונים ומי שקונה, אלה משקי הבית.

תמר זנדברג: מילה אחרונה.

תמר זנדברג: אני רוצה להצטרף לשבחים להסתדרות ולהזכיר בהקשר הזה שבשבוע שעבר דנו כאן

תמר זנדברג: בכנסת בהצעת חוק שהמטרה שלה להגביל "שביתות פוליטיות".

חיים כץ: אל תרגיזי אותי.

תמר זנדברג: להפך, אני רוצה להרגיז אותך בנושא הזה.

חיים כץ: דברי עם החבר שלך שיושב לידך.

תמר זנדברג: מה זאת שביתה פוליטית?

תמר זנדברג: שביתה עם אג'נדה.

תמר זנדברג: מהי שביתה עם אג'נדה?

תמר זנדברג: שביתת סולידריות.

תמר זנדברג: מהי שביתת סולידריות?

תמר זנדברג: שביתה שבאה להבטיח את הסולידריות של העובדים המאוגדים וטוב שהם מאוגדים, העובדים שמרוויחים את השכר הממוצע, אלוהים ישמור, ואולי קצת למעלה מזה עם העובדים שלא יכולים לשבות למען עצמם, עם עובדי הקבלן, עם מקבלי שכר המינימום, עם מקבלי השלמות הכנסה ועם העובדים העניים.

תמר זנדברג: אם יש שביתה מוצדקת מזאת, תופענה מיד כי אין.

תמר זנדברג: לכן כל חברי הכנסת מהקואליציה, ההסתדרות, כל הכבוד שהכרזתם סכסוך עבודה על הנושא הזה.

תמר זנדברג: יכול מאוד להיות שבקרוב זה יצא מחוץ לחוק.

חיים כץ: אל תדאגי.

תמר זנדברג: אי אפשר להבין ואי אפשר לתפוס דבר כזה.

חיים כץ: הסירי דאגה מלבך.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: אדוני היושב ראש, אתה צוק איתן בהקשר הזה.

תמר זנדברג: אנחנו שמים מבטחינו בך.

חיים כץ: זה היה אצלי ביד ולקחתם לי.

<קריאה: יגיע אליך.

תמר זנדברג: נעשה מה שאפשר כדי שיגיע אליך.

תמר זנדברג: אני מברכת את ניסנקורן שהכריז שביתה על הנושא הזה, באמת לראשונה מזה הרבה זמן, ואת חיים על כך שיעצור את הצעת החוק הזאת אבל זה לא יקרה בלי שכולנו נתגייס לנושא הזה ואכן נתגייס.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: שמענו כאן לא מעט אנשים.

חיים כץ: הייתי רוצה לשמוע את נציג האוצר שיושב כאן.

חיים כץ: כמה זמן אתה עובד באוצר?

<רן רידניק: כחמש שנים.

חיים כץ: כמה שנים עוד נשארו לך?

חיים כץ: שלוש?

<רן רידניק: כמה שתחליט.

<רן רידניק: כמה שאתה מעוניין.

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: הוותק הממוצע אצל הרפרנטים באוצר הוא שבע שנים.

חיים כץ: גמרו את המילואים והולכים.

חיים כץ: שמעת את ההתרשמות ותסביר לנו.

<רן רידניק: אני לא אסביר.

<רן רידניק: אני אציג את עמדתנו.

<רן רידניק: קטונתי מלהסביר.

<רן רידניק: קודם כל, שלום, שמי רן רידניק, רכז תחום תעסוקה באגף התקציבים באוצר.

<רן רידניק: לגבי שכר המינימום.

<רן רידניק: סוגיית העדכון היא סוגיה בעלת משמעות כלכלית וחברתית גדולה ומורכבת.

<רן רידניק: בהתאם לזה אני חושב שנכון להגיע לאיזושהי הבנה והסדרה משותפת בין השחקנים הרלוונטיים במדינה שזאת ההסתדרות ונציגי המעסיקים.

<רן רידניק: הדברים האלה נמצאים כרגע בתהליך של דיונים ואני חושב שאפילו היום יש דיון כזה.

<רן רידניק: היו כמה דיונים בשבוע הקודם בנושא הזה.

<רן רידניק: אני חושב שזה המתווה הנכון.

<רן רידניק: אני לא אכנס לפרטים מכיוון שזה לא נכון לעשות זאת ואני גם מניח שמכובדי כאן מעודכן יותר ממני בנושאים האלה, אבל אני כן אומר שבכל מקרה – אני מתחבר לדברים שאמר כאן

<רן רידניק: חבר הכנסת דב חנין – כל העלאה או עדכון שיהיה, צריך להיות ממוקד בעובדים חלשים כי יש לא מעט מקרים, בגלל עיוותים כאלה ואחרים, בגלל פיקציות כאלה ואחרות, שהם עובדים שמרוויחים הרבה יותר, 10,000 שקלים ו-12 אלף שקלים ו-14 אלף שקלים, וככל ששכר המינימום מתעדכן, גם הם מקבלים תוספת שכר.

<רן רידניק: אני מקווה שתסכימו אתי שזה לא צודק, זה לא נכון כלכלית וזה גם מטיל עלויות תקציביות מאוד משמעותיות על המדינה שאחרי כן צריכה לממן את זה איכשהו.

חיים כץ: אם כל הרכיבים יהיו שכר לכל דבר ועניין ויהיו עליהם הפרשות סוציאליות, אז תהיה אפשרות להתחיל לדבר.

<רן רידניק: אני אתחבר למה שאתה אומר.

<רן רידניק: אני אומר שאנחנו מדברים אך ורק על רכיבים שיש בהם אפשרות פנסיוניות מלאות, מה שנקרא שכר קובע פיצויי פיטורים.

<רן רידניק: גם אם תיקח את זה בחשבון, עדיין השכר הממוצע הוא הרבה יותר - - -

חיים כץ: אם אני אקח את זה בחשבון, לא תהיה תוספת השלמת הכנסה?

<רן רידניק: תוספת ההשלמה היא במידה רבה פיקציה, כי יש רכיבים רבים - - -

חיים כץ: היא פיקציה.

<רן רידניק: אשמח לסיים את דבריי.

<רן רידניק: יש רכיבים רבים שהם שכר לכל דבר ויש בגינם הפרשות פנסיוניות מלאות, אך הם מוחרגים מתוך שכר היסוד בגלל טעמים כאלה ואחרים, בעיקר במהלך דיונים כאלה ואחרים וזה גורם לכך שמישהו שמרוויח 12 אלף שקלים ברוטו או 14 אלף שקלים ברוטו, אם שכר המינימום עולה, גם שכרו מתעדכן.

<רן רידניק: אני מקווה שתסכימו אתי שזה לא צודק ונכון.

תמר זנדברג: אני לא מבינה מה אתה מציע.

תמר זנדברג: בגלל זה אתה מציע שהעובדים הכי עניים, לא תועלה משכורתם?

חיים כץ: הוא יודע שמה שהוא אומר, אין דברים כאלה.

חיים כץ: הוא קיבל פתק להסביר את דעת משרד האוצר והוא עושה את זה.

חיים כץ: פעם כשהייתי צעיר, גם אני הייתי כועס עליהם עד שהבנתי שהוא לא מביא את דעתו אלא הוא אומר מה שאמרו לו להגיד.

חיים כץ: הוא קיבל פתק.

חיים כץ: סיימת את דבריך?

<רן רידניק: לא.

<רן רידניק: אני אשמח לסיים.

<רן רידניק: אני אומר שוב שאני מביע את עמדתי וגם את עמדת משרד האוצר.

<רן רידניק: מכיוון שכולנו מסכימים על כך ששכר המינימום, כל מתווה שיוחלט צריך להיות ממוקד בעובדים חלשים באמת ולא באנשים שמרוויחים שכר גבוה, אני שמח שעשינו צעד גדול לכיוון פתרון הבעיה והתקדמנו.

<רן רידניק: אני מניח שלא יהיו מחלוקות בדבר הזה כי עולם שבו נותנים תוספות שכר דרך שכר מינימום לעובדים חזקים, הוא עולם שלא נכון שיתקיים, בטח בעולם בו מדברים על עובדים חלשים.

מיכל בירן: עולם דמיוני חלופי.

<רן רידניק: לגבי השורה התחתונה, אנחנו חושבים שהסוגיה הזאת צריכה להיות מוסדרת בהבנות בין שלושת השחקנים הרלוונטיים וזה נמצא כעת בדיון.

חיים כץ: אמרת.

חיים כץ: ההסתדרות, המעסיקים והאוצר.

<רן רידניק: אני מקווה שזה יגיע להסדרה בשבועות הקרובים.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

נחמן שי: אני שמח על הדיון הזה כי הוא מחזיר אותנו לאיזשהו סדר יום יותר נורמלי.

נחמן שי: הוא עוסק באנשים, במצוקות שלהם ולא בכל מיני קשקושים שעלו על סדר היום בשבוע האחרון שלא יוציאו אותנו לשום מקום ורק יבלבלו את אזרחי מדינת ישראל.

נחמן שי: אני חושב ששכר המינימום הנוכחי הוא חרפה.

נחמן שי: אני מאוד שמח שההסתדרות נכנסה לקרב הזה והיא מוכיחה שהיא לא רק מגינה על ועדי עובדים גדולים או קטנים אלא היא גם עוסקת באנשים, באנשים שמשתכרים מעט מאוד ושלא יכולים להתקיים במדינת ישראל.

נחמן שי: זאת בושה גדולה.

מיכל בירן: זה לא רק להגן על ועדים.

נחמן שי: אמרתי שלא רק על ועדים.

נחמן שי: תאמיני לי שאני שולט בשפה העברית לא רע.

נחמן שי: לא רק על ועדים.

נחמן שי: אני מדבר על כך שצריך להגן בסוף על האנשים שנמצאים לצערי הרב בתחתית הפירמידה החברתית במדינת ישראל, שלא יכולים להרים את העיניים שלהם ושלא רואים תקווה.

נחמן שי: פשוט לא רואים תקווה.

נחמן שי: לכן גם הקמפיין הזה שיצא מהוועד הפועל, הרבה שנים לא ראינו קמפיין שמדבר על שינוי חברתי, וגם הפעילויות שאני יודע שיש מי שמגנה אותן, אני קורא בעיתונות ואומרים זה לא התפקיד שלך ולא התפקיד שלך, אל תהיה כל כך לוחמני וכולי, זה קשקוש.

נחמן שי: ההסתדרות כן צריכה להילחם.

נחמן שי: העובדים צריכים להילחם.

נחמן שי: אין דרך אחרת.

נחמן שי: אם לא תהיה מלחמה, לא יהיה כלום.

נחמן שי: אני מניח שמשהו יזוז קדימה ויוציאו קצת כסף מהכיס ויסייעו קצת לעובדים אבל זה לא מספיק.

נחמן שי: צריך להעלות את הרף כמה שיותר גבוה.

נחמן שי: בסופו של דבר זאת השקעה הכי טובה שיכולה להיות כי כל הכסף שיוצא, חוזר בסופו של דבר פנימה.

נחמן שי: הוא חוזר לתוך מדינת ישראל.

נחמן שי: האנשים האלה לא ישמרו אותו בחשבונות בנק בשוויץ אלא הם יוציאו אותו באופן מידי בתוך מדינת ישראל כדי שאפשר יהיה להתקיים.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: יש לנו עוד שש דקות לסיום הדיון ואנחנו רוצים לשמוע את אבי ואת אראל מרגלית שישב כאן וחיכה.

חיים כץ: יסלחו לי האחרים.

<נעמי מורביה: ישבנו בשקט ולא התפרצנו.

<נעמי מורביה: הבנתי.

<נעמי מורביה: שייכנס לפרוטוקול.

חיים כץ: דברי.

חיים כץ: תציגי את עצמך לפרוטוקול.

<נעמי מורביה: אני יושבת ראש מטה מאבק הנכים ונציגת פורום ארגוני נכים.

<נעמי מורביה: אני רוצה להודות לאבי ניסנקורן שנותן את האכסניה למטה מאבק הנכים.

<נעמי מורביה: אני יושבת תחת קורתו.

<נעמי מורביה: אני רוצה לומר מילה.

<נעמי מורביה: הייתי שמחה לראות את כל הפורום הזה, את כל חברי הכנסת, מעט חברת הכנסת גילה גמליאל וחבר הכנסת אילן גילאון, שהם בין חברי הכנסת היחידים שאנחנו מוצאים אצלם כתף ואמפתיה.

<נעמי מורביה: אילן גילאון אף ניסה להריץ חוק להעלות לנו את הקצבה הבסיסית.

<נעמי מורביה: לא זכינו לכזאת תגובה מעולם מקרב חברי הכנסת ולא התחשבו.

<נעמי מורביה: חבר'ה, 280 אלף אנשים חיים עם 2,400 שקלים לחודש ולהם אף אחד לא יעלה את השכר או את הקצבה, אבל הם ישלמו יותר על הגז, יותר על הארנונה, יותר על המים, יותר על הלחם, יותר על החלב, יותר על המילקי ועל השמנת המתוקה.

<נעמי מורביה: זה לא מה שהם רוצים לקנות.

<נעמי מורביה: הם בסך הכול רוצים לקנות לחם לילדיהם.

<נעמי מורביה: אני אהיה אסירת תודה ביום שנראה את כל ההתארגנות הזאת לטובת האנשים עם המוגבלות בישראל.

<נעמי מורביה: תודה רבה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: אראל מרגלית.

אראל מרגלית: אני רוצה לברך אותך יושב ראש הוועדה חיים כץ, אני רוצה לברך אותך אבי ניסנקורן שהרמת את הדגל ואנחנו כאן מאחוריך.

אראל מרגלית: אני רוצה להודות לחבריי, לאיתן כבל, לדב חנין, לאילן גילאון, לגילה גמליאל ונדמה לי לעמיר פרץ על שיזמתם את הדיון הזה שהוא מאוד מאוד חשוב.

אראל מרגלית: בסוף השבוע הזה, זה רשמי, המשק הישראלי נמצא במצב קשה ביותר, ההנהגה הכלכלית של מדינת ישראל קיבלה כרטיס צהוב פעם שנייה בכהונה הזאת.

חיים כץ: הורדת דירוג האשראי.

אראל מרגלית: הורדת דירוג האשראי.

אראל מרגלית: תקשיבו, ראש ממשלה נפקד מתוך הניהול הכלכלי של המדינה וטירון כלכלי מנהל את המשק.

אראל מרגלית: זה המצב.

אראל מרגלית: זה המצב ותסתכלו למצב בעיניים.

אראל מרגלית: באותם רבעונים, תסתכלו על הרבעון השני לפני המלחמה כי עכשיו החמאס הוא האשם בזה שהכלכלה הישראלית האטה, הרבעון השני היה הרבעון הקשה ביותר מאז המשבר הפיננסי ב-2008-2009 והבנקים עשו את הרבעון הטוב ביותר שלהם אי פעם, כאן וכאן.

אראל מרגלית: כך שזאת לא כל הכלכלה.

אראל מרגלית: רוב הקושי הזה הולך על שכירים שאין להם פרנסה במשק ועל עסקים קטנים שהמחזורים שלהם הידרדרו למצב קשה.

אראל מרגלית: עכשיו הגיע הזמן לעשות מעשה מנהיגותי בממשלה הזאת.

אראל מרגלית: צריך לקחת את מע"מ אפס ואין כמעט כלכלן אחד במדינה הזאת שחושב שהוא מניע אותה.

אראל מרגלית: שימו לב, דירוג האשראי הורד לישראל בין השאר גם בגלל מע"מ אפס כי זה שלושה מיליארד שקלים בשנה.

אראל מרגלית: שלא יספרו סיפורים שזה שני מיליארד.

אראל מרגלית: אלה שלושה מיליארד כפול שבע שנים, זה 21 מיליארד שקלים שהולכים לנושא שמגדיל את הביקוש ומוריד את ההיצע.

אראל מרגלית: כתבתי מכתב לשר האוצר ברגע האמת שלו.

אראל מרגלית: אמרתי לו שישים לב, שיש לו הזדמנות לעשות מעשה ענק ולקחת נושא סביבו הוא מיתג את עצמו ולעצור אותו, מע"מ אפס, ולהסתכל על השרים בממשלה שלו ועל חברי ועדת הכספים, כולם, אופוזיציה וקואליציה, אם הם בעד או נגד.

אראל מרגלית: שיסתכל על זה נכוחה ושיעצור את הדבר הזה.

אראל מרגלית: שיגיד שיש כאן איזושהי תקלה.

אראל מרגלית: לעומת זאת, אני רוצה לומר לכם שהעלאה של שכר המינימום – ואמרו כאן חבריי – שימו לב מה קרה עכשיו בכמה מדינות בארצות הברית שהעלו את שכר המינימום.

אראל מרגלית: שימו לב שבאנגליה לא דרך חוק אלא אלף החברות הגדולות לפני חודשיים קיבלו החלטה שהן מעלות באופן חד צדדי את שכר המינימום כדי לתת דחיפה לכלכלה הבריטית, מתוך נקודה של הסתכלות על עצמן.

אראל מרגלית: זה מה שקרה שם ברמה הכלכלית.

אראל מרגלית: עזבו לרגע את החשיבות החברתית אבל תראו מה קרה ברמה הכלכלית שימו לב, השכירים במדינת ישראל והעצמאים הקטנים נמצאים בדיכאון.

אראל מרגלית: כאשר אדם בדיכאון, דיכאון כלכלי, לא יוצאים החוצה, לא יוזמים עסקים חדשים, לא פותחים עוד שני שולחנות כמו מזרחי בשוק שרוצה לפתוח ועכשיו מצמצם, לא יוצאים לקנות והדבר הזה ייתן דחיפה חסרת תקדים דווקא בתקופה הקשה הזאת להניע את הכלכלה ברמה הפנימית.

אראל מרגלית: אני מבקש.

אראל מרגלית: שר אוצר, יושב ראש ההסתדרות – אנחנו נעמוד מאחוריך – ואני אומר לכם שיש הרבה גורמים במגזר העסקי שרואים בדבר הזה דבר חשוב מאין כמוהו.

אראל מרגלית: זאת לא רק אמירה חברתית אלא זאת אמירה כלכלית.

אראל מרגלית: כל הכבוד.

אראל מרגלית: אנחנו נעמוד מאחוריכם.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אדוני יושב הסתדרות אבי ניסנקורן.

חיים כץ: שמעת כאן את הדוברים.

חיים כץ: קיבלת הרבה ברכות.

חיים כץ: אני לא זוכר מתי בירכו מישהו כאן כל כך הרבה.

חיים כץ: עכשיו חובת ההוכחה היא עליך.

חיים כץ: אתה תצטרך לקבל – ואני מאמין שתקבל – תמיכה.

חיים כץ: אתה הולך למלחמה צודקת, אתה הולך למלחמה היסטורית בגלל שהיא נשענת על שלוש רגליים - גם שכר המינימום, גם עובדי הקבלן וגם אנשים עם מוגבלות.

חיים כץ: קליטתם במעגל העבודה.

חיים כץ: אמר נציג העסקים הקטנים שצריך לבנות כאן מבנה שהוא לא רק שכר מינימום ויש משהו בדבריו.

חיים כץ: יש עיוותים גדולים במבנה השכר במשק הישראלי.

חיים כץ: יש רכיבים שלא נכללים בשכר המינימום, יש רכיבים שאתה מקבל אותם אבל אין בהם הפרשות פנסיוניות.

אילן גילאון: הכול מוצא את פתרונו במיסוי נכון.

חיים כץ: צריך לקחת ולעשות חבילה בסופה בן אדם ילך לעבודה ויתפרנס בכבוד מעבודתו ולא יהיה נזקק לקצבאות.

חיים כץ: שהוא יוכל לחיות מהעבודה שלו.

חיים כץ: זאת המטרה שלנו.

חיים כץ: אני מבין שזאת גם המטרה שלך.

חיים כץ: הכי קל והכי מהיר יכול להיות שכר מינימום ובואו נשב, שגם זאת שיטה.

חיים כץ: דיבר אתי אתמול נשיא התאחדות התעשיינים ושאל אותי איך הם צריכים ללכת ומה הם צריכים לעשות.

חיים כץ: אמר לי שהוא מדבר אתי כמי שבקיא בעניין.

חיים כץ: אמרתי לו שאני מבין שהוא מנהל משא ומתן עם ההסתדרות ואני מכיר את העומד בראשה לא מעט שנים ויודע שיש לו ידע נרחב בתחום ואני חושב שהוא גם רגיש חברתית וימצא את הפתרון.

חיים כץ: אני מאוד מקווה.

חיים כץ: אמרתי לך שאנחנו עת החלטנו להיכנס למעגל ייצוג עובדים, לא ראינו בעינינו שביתות.

חיים כץ: אמרנו שאנחנו רוצים לבוא לעבודה ולהתפרנס והכלי האחרון שלנו הוא השביתה.

חיים כץ: אני מאוד מקווה שאנחנו נמצה את המשאים והמתנים ולא יגררו אותנו להיכן שאנחנו לא רוצים להיות.

חיים כץ: אבל אם יגררו אותנו להיכן שאנחנו לא רוצים להיות, ברור לנו שבסוף נקבל את מה שהיינו יכולים לקבל בהתחלה אבל המחיר יהיה הרבה יותר גבוה למשק הישראלי.

חיים כץ: אמר אראל מרגלית שאנחנו לא רוצים לפגוע במשק.

חיים כץ: מורידים את דירוג האשראי של מדינת ישראל.

חיים כץ: כל ההלוואות שניקח יהיו יותר יקרות ויהיה לנו יותר קשה לגייס כסף.

חיים כץ: אני מקווה שהגורמים השלטוניים – שר האוצר וכל הגורמים השלטוניים – יבינו לאן הולך העניין ויעשו את המהלך מהיר כך שיהיה מועיל וטוב לשני הצדדים.

חיים כץ: עכשיו אנחנו תולים בך את יהבנו.

<אבי ניסנקורן: אני מודה לחבר הכנסת חיים כץ על הישיבה ולאיתן חברי על זימון הישיבה.

<אבי ניסנקורן: תראו, אני חושב שאי אפשר להפריז בחשיבות הנושא.

<אבי ניסנקורן: אנחנו באמת הגענו להיות מדינה שלא רואה את האדם השקוף ולא רואה את העניים.

<אבי ניסנקורן: הגענו למצב שאדם עובד בא הביתה והוא עני והמשפחה שלו ענייה ובדרך כלל אלה האנשים בפריפריה וזאת בושה למדינה.

<אבי ניסנקורן: אני רוצה להגיד לכם שאני לא הרבה זמן יושב ראש ההסתדרות אבל אני עשרים שנים ביחסי עבודה וארבע שנים יושב ראש האגף לאיגוד מקצועי.

<אבי ניסנקורן: אני בחמשת החודשים האחרונים ניסיתי להתנהל בהגיון, בהגינות, ביושר והגעתי למסקנה שלא סופרים את העובדים במדינת ישראל.

<אבי ניסנקורן: לא סופרים אותם.

<אבי ניסנקורן: ככה, בדיוק כמו שזה נשמע.

<אבי ניסנקורן: אני רוצה להגיד לכם שאם לא היינו אומרים שצריך לעשות שביתה, אף אחד – אני לא מדבר על חברי הכנסת שהם חברתיים אלא על הממשלה ואני מדבר על שרים – לא היה סופר אותנו.

<אבי ניסנקורן: אין ברירה, חייבים לעשות שינוי כי אנחנו במצב שאחד מכל שבעה אנשים הוא עני ואנחנו במצב ששכר המינימום הוא סכום שמהווה בושה.

<אבי ניסנקורן: האדם העובד הוא עני.

<אבי ניסנקורן: אפרופו הנושא של בעלי נכויות ואנשים עם מוגבלויות, זה גם קרוב ללבי כי לי יש ילד כזה ואני רוצה להגיד לכם שהעובדה שהמדינה לא לקחה על עצמה את המינימום של שלושה אחוזים, זאת תעודת עניות שאני פשוט לא יכול להבין אותה.

<אבי ניסנקורן: גם זה חלק מהסכסוך הכללי.

<אבי ניסנקורן: אני לא ארד מהסכסוך עד שגם זה ייפתר.

<אבי ניסנקורן: המדינה צריכה להיות דוגמה ולומר יותר משלושה אחוזים.

<אבי ניסנקורן: משרד הרווחה, אתה הרפרנט, אני ביקשתי משר האוצר שיקצו בשירות התעסוקה 12 עובדים עם מוגבלות שיופעלו למען עובדים עם מוגבלות, בשילוב.

<אבי ניסנקורן: הוא אמר לי שהם יקצו שמונה.

<אבי ניסנקורן: שניים הקציתם.

<אבי ניסנקורן: בושה.

<אבי ניסנקורן: אני לא אנוח עד שלא תקצו את כל השמונה ואפילו יותר.

<אבי ניסנקורן: שירות התעסוקה שובת חודש ימים.

<אבי ניסנקורן: אתה הרפרנט ואתה לא צריך לשבת כאן אלא לשבת שם ולגמור את הסיפור הזה.

<אבי ניסנקורן: לא יאומן.

<אבי ניסנקורן: אני אומר לכם שבשכר המינימום אני לא אתפשר ואני לא אהפוך את זה לנושא חד צדדי ביתר הנושאים.

<אבי ניסנקורן: בעשר השנים האחרונות התוצר עלה בעשרות אחוזים.

<אבי ניסנקורן: החלק של השכירים בתוצר ירד מ-68 אחוזים ןל-62 אחוזים.

<אבי ניסנקורן: זה הלך בדיוק לבעלי ההון.

<אבי ניסנקורן: יש פחות רווח, פחות חינוך, פחות בריאות, פחות ביטחון.

<אבי ניסנקורן: יש יותר עובדי קבלן.

<אבי ניסנקורן: הרווחה כבר הופרטה מזמן, משלמים על החינוך, משלמים על הבריאות, הבריאות הופכת להיות פרטית.

<אבי ניסנקורן: מזה אנחנו לא נהנים וגם החלק של השכיר ירד מ-68 אחוזים ל-62 אחוזים ואתם מדברים לי כאן על איזונים.

<אבי ניסנקורן: האיזונים הופרו מזמן וצריך להחזיר אותם.

<אבי ניסנקורן: אם צריך במאבק, במאבק.

<אבי ניסנקורן: אני מסכים עם חיים.

<אבי ניסנקורן: השביתה היא בסך הכול כלי והיא לא מטרה.

<אבי ניסנקורן: המטרה היא לשפר את התנאים אבל אני לא אסכים למשוך את הסיפור הזה.

<אבי ניסנקורן: אני לא אסכים לעשות דיון שאומרים בואו נדבר באלף דברים ועל הדרך נדבר בשכר המינימום.

<אבי ניסנקורן: לא.

<אבי ניסנקורן: אני הכרזתי על שלושה דברים ועליהם צריך לדבר - על שכר מינימום, על עובדי קבלן ועל עובדים עם מוגבלות.

<אבי ניסנקורן: אתן לכם כמה דוגמאות שימחישו.

<אבי ניסנקורן: קחו את הנושא של עובדי קבלן.

<אבי ניסנקורן: כולם אומרים שזאת תופעה חמורה.

<אבי ניסנקורן: משרד האוצר חושב אחרת והוא שולט בעניין הזה שנים.

<אבי ניסנקורן: אנחנו עשינו מאבק אדיר והצלחנו שעובדות הוסטלים יהיו בהעסקה ישירה.

<אבי ניסנקורן: מאה עובדות, מאתיים עובדות.

<אבי ניסנקורן: עובדים ועובדות, וזהו, נגמר הסיפור.

<אבי ניסנקורן: אני רוצה להגיד לכם שההסתדרות – לא סתם אמרתי – רוצה שינוי חברתי ונילחם לשינוי חברתי והוועדים, כל הוועדים, יתייצבו למאבק הזה.

<אבי ניסנקורן: אם נצליח בלי שביתה, הכי טוב למשק.

<אבי ניסנקורן: אם לא תהיה ברירה ונצטרך להיאבק על זה, אני אעשה את המאבק הכי קשה שאני יודע לעשות וזה כדי שיהיה מצב שבאמת יהיה שינוי.

<אבי ניסנקורן: אני לא חושב שיש מישהו שחושב שאפשר לחיות עם 4,300 שקלים.

<אבי ניסנקורן: אני לא חושב שמישהו חושב או מישהו רוצה שאדם עובד יהיה עני.

<אבי ניסנקורן: אני לא מבין בכלל איך המדינה מעזה לא להיות הראשונה שדורשת להעסיק עובדים עם מוגבלות.

<אבי ניסנקורן: אני לא מבין למה אחיות בתי הספר הן עובדות קבלן ולמה עובדת סוציאלית שבאה להסביר לאזרח איך היא תעזור לו ואיך היא תגן עליו ואיך הא תסייע לו, היא עובדת קבלן.

<אבי ניסנקורן: אני לא מבין איך מורים הם עובדי קבלן, איך רופאים הם עובדי קבלן, איך האחיות הן עובדות קבלן.

<אבי ניסנקורן: אנחנו מדברים על הליבה.

<אבי ניסנקורן: איך יש כתף אל כתף ואיך כל בוקר קמה עמותה עירונית חדשה, על אך המדינה לא יודעת כמה עובדי קבלן יש לה.

<אבי ניסנקורן: אנחנו בנקודת מבחן.

<אבי ניסנקורן: חיים, אני מרים את הכפפה.

<אבי ניסנקורן: בכיף מרים את הכפפה כי אני חושב שזאת המלחמה הכי חשובה וצריך כאן להחליט.

<אבי ניסנקורן: הממשלה צריכה להחליט, השרים צריכים להחליט, שר האוצר צריך להחליט, כולם צריכים להחליט כאן מה אנחנו רוצים.

<אבי ניסנקורן: האם אנחנו רוצים מדינה של עניים.

<אבי ניסנקורן: אז שיחליטו שזה מה שרוצים אבל שיאמרו שזה הדגל החברתי שלהם ועם זה ילכו קדימה.

<אבי ניסנקורן: אנחנו רוצים מדינה של עובדי קבלן?

<אבי ניסנקורן: שיגידו את זה, שזה הדגל שלהם והם רוצים ללכת עם זה קדימה.

אילן גילאון: הם אומרים לך.

<אבי ניסנקורן: אנחנו רוצים מדינה שמזלזלת בחלשים שלה?

<אבי ניסנקורן: שיגידו את זה אבל שלא יתחבאו.

<אבי ניסנקורן: שלא יתחבאו.

אילן גילאון: הסיסמה היא שאין עיכובים, אין נכים, אין זקנים, אין בזבוזים.

<אבי ניסנקורן: שלא יתחבאו.

<אבי ניסנקורן: אני שומע - ויש לי הרבה כבוד לכנסת – בשבוע שעבר שכל הדיונים מסתובבים סביב תיירות המרפא ואני לא מבין לאן הגענו.

חיים כץ: האם ניתן את הבריאות לחיים כץ, או לא ניתן את הבריאות לחיים כץ.

חיים כץ: הוא יעביר לנו או הוא לא יעביר לנו.

חיים כץ: הוא לא מכיר את הרפורמה, הוא כן מכיר אותה.

חיים כץ: נעביר לניסן סלומינסקי כי אצלו יותר זול.

<אבי ניסנקורן: חס וחלילה, כי יש חבר כנסת חברתי.

אילן גילאון: אתה משלם שלושה מיליארד שקלים לבניית בית המקדש בהר הבית?

<אבי ניסנקורן: הוא דרך אגב משלם הרבה תשלומים בכסות חברתית וזאת בושה.

<אבי ניסנקורן: אני רוצה להגיד לכם שכאן יצטרך משרד האוצר להחליט, באמת להחליט, ומעבר לזה, שר האוצר יצטרך להחליט, מה הדרך בה הוא הולך.

<אבי ניסנקורן: אני יודע מה אני בחרתי.

<אבי ניסנקורן: אני בחרתי ואני חושב שזה התפקיד המרכזי של ההסתדרות להיות הסתדרות חברתית, לשינוי חברתי.

<אבי ניסנקורן: אני לא אומר את זה כסיסמה אלא אני אומר את זה כדבר שצריך לעשות.

<אבי ניסנקורן: אני בכוונה לא הלכתי על סכסוך כוללני אלא לקחתי שלושה דברים ספציפיים כדי להוכיח שאפשר לעשות שינוי ספציפי ולא דיבורים באוויר.

<אבי ניסנקורן: אני מקווה שמאוד שנשב כאן בעוד שבוע ונגיד שהגענו לפריצת דרך.

<אבי ניסנקורן: אני מאוד מקווה שלא נצטרך להגיע לסכסוך אבל אם אין ברירה, לפעמים צריך להשיג דברים כך.

חיים כץ: לאור הדברים, אני רוצה לסכם את הישיבה ולהודיע שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות תומכת בעמדתה של ההסתדרות, מגבה אותה ומקווה שתצליח בשלושת הנושאים שהיא העלתה.

חיים כץ: שמענו כאן גם את דברי הנכים.

חיים כץ: קח את זה לתשומת לבך שהעלאת שכר המינימום תפגע ישירות בציבור הנכים בישראל ואין לך שום מטרה לפגוע בהם.

חיים כץ: קח את זה לתשומת לבך.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חזק ואמץ.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.