ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 324, 2014-11-24 11:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: יום שני בשבוע, ב' בכסלו, ה-24 בנובמבר 2014 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק הודעה בדבר קבלת או אי קבלה למקום עבודה, התשע"ד-2014 של חבר הכנסת חיים כץ ועוד רשימה של חברי כנסת שאף אחד מהם איננו כאן ולכן אני לא מקריא את שמותיהם.

חיים כץ: לא חשוב להם, הם הצטרפו אבל הם לא באו.

חיים כץ: כשיבואו בפעם הבאה, נקריא את שמם.

חיים כץ: הצעת החוק מדברת על כך שבמידה ומראיינים עובד לעבודה, ייתנו לו גם תשובה חיובית או שלילית אבל לא ישאירו אותו חסר ידע וחסר ידיעה.

חיים כץ: הבן אדם בכל זאת תולה תקוות במקום העבודה ולפעמים אפילו לא הולך למקומות עבודה אחרים כי חושב שהיה בראיון אבל לא קיבל תשובה.

חיים כץ: המטרה היא שתהיה התייחסות לאנשים ולבן אדם שמגיע לראיון עבודה, שיודיע לו גם אם התשובה היא שלילית.

חיים כץ: אם הוא לא ראוי מסיבות לא תלויות בו או תלויות, מסיבות אלה ואלה אינך מתקבל לעבודה, תודה רבה, ניפגש בעתיד, או שהוא כן מתקבל.

חיים כץ: אם יש מישהו שרוצה לדבר על הנושא, נאפשר לאנשים להביע את דעתם.

חיים כץ: יש כאן מישףהו שרוצה להגיד משהו?

<הילה רענן: אני ממשרד הכלכלה.

<הילה רענן: יש לנו הסתייגויות.

חיים כץ: אחרי הקריאה הראשונה, בין השנייה לשלישית נעשה את כל ההסתייגויות.

חיים כץ: את לא בוועדת הכלכלה.

חיים כץ: כאן בוועדה את יכולה להגיד כן או לא, מה שאת רוצה.

חיים כץ: את יכולה להגיד לפרוטוקול מה שאת רוצה.

חיים כץ: רוצה לדבר?

<הילה רענן: כן.

חיים כץ: לפרוטוקול שם ותפקיד, בבקשה.

<הילה רענן: אני מהלשכה המשפטית במשרד הכלכלה.

<הילה רענן: אנחנו מבקשים להוריד את המילה "לרבות" בהגדרה "וכן יום העבודה".

<הילה רענן: זאת אומרת שהחוק יחול רק על מועמדים שהגיעו פיזית לראיון או לתהליכי מיון.

<נעה בן שבת: תהליכי מיון שיכולה להיות כל בדיקה אחרת בהשתתפות מועמד לעבודה.

<הילה רענן: כן.

<הילה רענן: ברגע שהוא מגיע.

<הילה רענן: לא רק שליחת קורות חיים לצורך העניין.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: אני מקבל את מה שאת אומרת.

<הילה רענן: דבר נוסף.

<הילה רענן: אנחנו מבקשים שהחוק לא יחול על עסקים קטנים ובינוניים שמעסיקים מתחת למאה עובדים.

חיים כץ: מאה עובדים זה עסק קטן?

<הילה רענן: בינוני.

חיים כץ: כמה מפעלים יש במדינת ישראל בהם יש מאה עובדים?

מיכל בירן: ולמה?

חיים כץ: רגע.

חיים כץ: כמה מפעלים יש במדינת ישראל בהם יש מאה עובדים?

<נעמי היימין-רייש: סביב ה-4,000.

חיים כץ: זה הרבה או מעט?

<נעמי היימין-רייש: באחוזים זה מעט.

<נעמי היימין-רייש: ההגדרה של עסקים קטנים ובינוניים היא עד מאה עובדים ועד מחזור של מאה מיליון שקלים, מחזור שנתי.

חיים כץ: יש מאה עובדים בחברה שהמחזור שלה הוא מאה מיליון שקלים?

חיים כץ: יכול להיות דבר כזה?

<נעמי היימין-רייש: לא שכיח.

חיים כץ: יכול להיות דבר כזה?

חיים כץ: אם כל אחד מקבל שכר מינימום, תכפילי את השכר של מאה העובדים ותראי שהוא הרבה מעבר לזה.

חיים כץ: אם את מדברת על מחזור של מיליון שקלים.

<נעמי היימין-רייש: מאה מיליון שקלים.

חיים כץ: יש הרבה חברות שהמחזור שלהן הוא מאה מיליון שקלים?

קארין אלהרר: את יכולה להסביר את ההיגיון?

קארין אלהרר: מה הלוגיקה?

<נעמי היימין-רייש: כן.

<נעמי היימין-רייש: הלוגיקה היא שזה נטל גדול מדי על המעסיק.

<נעמי היימין-רייש: לא בכל מקום עבודה יש היום אדם שמטפל במשאבי אנוש.

מיכל בירן: מתקשרים לחמישה אנשים ואומרים שמצטערים, לא לקחו אותם.

מיכל בירן: מה כל כך מסובך בזה?

<נעמי היימין-רייש: לא את זה אומרת הצעת החוק.

קארין אלהרר: בן אדם הגיע, הטריח את עצמו, דיבר, התראיין, נתן את כל כולו, מחליט המעסיק משיקוליו הוא ונכונים ככל שיהיו שהוא לא מתאים לו והוא לא רוצה אותו.

חיים כץ: וזאת זכותו.

חיים כץ: אנחנו לא מלינים על כך.

קארין אלהרר: מינימום כבוד זה להגיד במכתב.

קארין אלהרר: זאת תבנית של מכתב ורק צריך לשנות את השם, אבל שהבן אדם בצורה מכובדת ידע שלא רוצים אותו.

<נעמי היימין-רייש: אנחנו חושבים שזה נטל גדול מדי.

חיים כץ: מאחר ואני המחוקק, לא חשוב לי מה שאתם חושבים, אני המחוקק.

חיים כץ: אני נבחרתי לא לעשות את מה שאתם חושבים ואני חושב שמה שאתם חושבים, זה בכלל לא חשוב כאן.

חיים כץ: אתם חושבים, בסדר, אבל יחד עם זאת נעביר את זה בהכנה לקריאה ראשונה.

חיים כץ: אני אדבר עם הבוס שלכם.

חיים כץ: אני מאמין שהוא יותר רגיש מכם.

חיים כץ: לא יודע, אבל נראה.

<הילה רענן: יש לי הערה נוספת.

<הילה רענן: אנחנו מבקשים להוריד את הסעיף שמדבר על אכיפה מינהלית.

<הילה רענן: אנחנו חושבים שמאחר ומדובר בנורמה חדשה, ראויה ככל שתהיה, אנחנו מעדיפים אכיפה רכה.

<הילה רענן: עובדים שנפגעו כתוצאה מהחוק הזה יוכלו להגיש תביעות אזרחיות כנגד המעסיקים שלהם.

<הילה רענן: אנחנו לא חושבים שיש כאן עניין לאכיפה לא פלילית וגם לא מינהלית.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: שמענו.

<ורד ויץ: אני מההסתדרות החדשה.

<ורד ויץ: לפני שאני אומר את מה שרציתי לומר, אני בזהירות אענה להערה האחרונה.

<ורד ויץ: דומני שבנוהל התראות מינהליות לגבי חוק הגברת האכיפה, יש הוראה בין היתר שאומרת שכאשר מדובר בחוק חדש, ממילא ניתן איזשהו גרייס למעסיקים.

<ורד ויץ: אני חושבת שאין בעיה עם העניין הזה.

חיים כץ: איזה גרייס?

<קריאה: איזה גרייס?

<קריאה: אין שום גרייס.

חיים כץ: מי אדוני?

<קריאה: אני אציג את עצמי עוד מעט ואני אתייחס.

חיים כץ: רק כאשר תקבל רשות דיבור.

<ורד ויץ: ניתן.

<ורד ויץ: אני מודה שלא הכנתי את עצמי לעניין הזה אבל אני זוכרת שיש הוראה בעניין הזה שמדברת על כך שזה לא ייחשב כחלק מעבר של הפרת חוקים אם מדובר בחוק חדש.

<ורד ויץ: זאת אומרת, יינתן פרק זמן יותר ארוך להסתגל לחוק.

<ורד ויץ: יש משהו אבל אני לא זוכרת במדויק.

<ורד ויץ: אני אנסה לבדוק ולומר לכם.

חיים כץ: יש משהו, זאת לא אמירה.

<ורד ויץ: יש איזושהי הוראה.

חיים כץ: זאת לא אמירה.

חיים כץ: אם הייתה לך אמירה, היית אומרת שיש גרייס של שנה, שנתיים.

<ורד ויץ: אני תכף אחפש את זה.

<ורד ויץ: רציתי לשאול.

<ורד ויץ: כשאני קראתי לראשונה את הצעת החוק, אני מודה שכתבתי הערה היה לי כל כך ברור שהיא מתבקשת ורק אחר כך הבנתי שהצעת החוק בעצם מתחילה ממקום שבו המועמד מגיע או מתחיל איזשהו מסלול אבל בעצם קיימת תופעה כל כך רחבה של אנשים ששולחים קורות חיים ואיש לא מתייחס אליהם

חיים כץ: רחב מדי.

חיים כץ: צריך לעשות סדק בקיר.

<ורד ויץ: אני מכירה את הגישה של אדוני.

חיים כץ: קורות חיים, כל אחד יכול לשלוח.

<ורד ויץ: אני חושבת שכמו שאדם פרסם, הוא יכול גם להודיע.

חיים כץ: חברת הכנסת מיכל בירן.

מיכל בירן: אני מברכת על היוזמה של הצעת החוק הזאת.

מיכל בירן: בנושא של העסקים הקטנים, לא שכנעתם אותי בלוגיקה.

מיכל בירן: יכול להיות שיש מקום כן להקל על עסקים מאוד קטנים.

מיכל בירן: אני מניחה שמי שיש לו עשרה עובדים, יכול להיות שאפשר שזה לא יהיה בכתב אלא יכול להיות למצוא החרגה של העסקים הקטנים מאוד.

מיכל בירן: אני מצטערת, גם המספרים שזרקתם, הם לא עסקים קטנים.

מיכל בירן: מי שיש לו מאה עובדים, יש לו עסק גדול ואם לא קוראים לזה מנהל משאבי אנוש, יש לזה שם אחר ומישהו עושה את העבודה הזאת ויש מי שיכול להוציא מכתבים.

מיכל בירן: כאמור, אני חושבת שיש כאן אולי מקום להחריג את העסקים הקטנים מאוד אבל בסך הכול זאת דרישה מאוד מאוד סבירה.

מיכל בירן: היא ממש מידתית.

מיכל בירן: באמת הסבל שנגרם לאנשים בציפייה לעומת המאמץ שנדרש בהודעה להם.

מיכל בירן: שוב, אף אחד לא כפר בזכותם של המעסיקים להחליט אם כן מתאים או לא מתאים אלא הכול בסדר, אבל רק להודיע לאנשים.

מיכל בירן: זה באמת אלמנטרי.

<שי ברמן: מנכ"ל איגוד המסעדות, הברים ובתי הקפה.

<שי ברמן: אנחנו העסקים הקטנים עליהם אתם מדברים.

<שי ברמן: אנחנו גם מעסיקים גדולים.

<שי ברמן: אנחנו מעסיקים יותר מ-150 אלף עובדים, רובם חבר'ה צעירים בראשית דרכם, רובם בעבודות מלצרות.

<שי ברמן: זאת עבודה שאנשים עובדים בה בממוצע בין שלושה לשישה חודשים.

חיים כץ: הכוונה היא לא אליכם.

חיים כץ: מטרת החוק הוא לא אליכם.

חיים כץ: בדיונים לקראת קריאה שנייה ושלישית, המטרה היא לא מסעדות.

<שי ברמן: אדוני יכול להחריג את המסעדות בהצעת החוק?

חיים כץ: היא דיברה על עסקים קטנים.

חיים כץ: מסעדה היא עסק קטן.

חיים כץ: אם במשמרת עובדים עשרה עובדים או 12 עובדים, זה עסק קטן והמטרה היא לא המסעדות.

חיים כץ: הצעת החוק לא מתכוונת למסעדות וגם לא לסוג עבודת מלצרות.

<מרדכי עזרן: התאחדות המלאכה והתעשייה.

<מרדכי עזרן: אנחנו מייצגים את העסקים של עד עשרים עובדים ואנחנו לא מבקשים להחריג את העסקים מהחובה החוקית להודיע לעובד אם הוא התקבל לעבודה או לא, אלא לסנקציה הכספית שיכולה לחול עליהם.

<מרדכי עזרן: ברגע שתהיה חובה, עסקים קטנים ובינוניים עד עשרים עובדים אמנם יחויבו להודיע לעובד.

<מרדכי עזרן: אני מדבר על נגריה קטנה של שלושה-ארבעה עובדים שמחפש צבעי עץ.

חיים כץ: אנחנו לא מדברים על מקומות עם שלושה אנשים.

חיים כץ: אחרי קריאה ראשונה, אם הממשלה תשרוד ונדון בחוק, נגדיר מה זה סוג עבודה, מה זה מפעל.

חיים כץ: אם יש למנכ"ל שתי מזכירות, הוא יכול לשלוח מכתב.

חיים כץ: לא יכול להיות שאם יש לו שתי מזכירות, הוא לא יכול להגיד למזכירה אחת שאת זה הוא לא מקבל ותשלח לו מכתב.

חיים כץ: לא יכול להיות דבר כזה.

<מרדכי עזרן: מסכים לחלוטין.

חיים כץ: אני לא מדבר על מסגריה אליה הגיע מסגר או מישהו שבא לעבודת מלצרות וכל שלושה-ארבעה חודשים או שנה מחליף את מקום עבודתו.

חיים כץ: אני לא מדבר לא על ההתלמדות ולא על שום דבר.

חיים כץ: אני מדבר על עבודות מסודרות, אנשים שולחים קורות חיים ואחרי שהוא שלח את קורות החיים קראו לו לראיון וראיינו אותו, ולפעמים הוא עבר גם מבדקים שאלו כסף.

חיים כץ: שלחו אותו למבדקי התאמה עבורם שילם המעסיק לא מאה שקלים אלא 500 שקלים ואלף שקלים.

חיים כץ: אז אי אפשר להודיע לו?

חיים כץ: אי אפשר לשלוח לו מכתב שהוא לא מתאים?

חיים כץ: אי אפשר להודיע לו שלא מקבלים אותו ושלא יחכה?

חיים כץ: באת, ראיינת אותו, עבר תהליך, תנו לו מכתב.

חיים כץ: אני לא מדבר על מי ששולח קורות חיים.

חיים כץ: לקחת בן אדם, שלחת אותו לבחינת התאמה שעולה 700-800 שקלים, שלחת אותו למכון ובדקו אותו – תן לו תשובה.

חיים כץ: אין התייחסות, כאילו כלום.

<אורי שיינין: משרד האוצר.

<אורי שיינין: בהמשך לדבריה של חברתי בעניין האכיפה המינהלית.

חיים כץ: אתה עורך דין?

<אורי שיינין: לא.

<אורי שיינין: אני רוצה להדגיש שמעבר לבעייתיות להעביר את זה לעולם של האכיפה המינהלית - - -

חיים כץ: זה אחרי קריאה ראשונה.

<אורי שיינין: אני אשמח להשלים את דבריי.

<אורי שיינין: האכיפה המינהלית כמו שכבודו יודע והיה בין המובילים המרכזיים של החוק הזה, נועדה בעצם להבטיח את התנאים הבסיסיים של החוקים המאוד אלמנטריים כמו שכר מינימום, שעות עבודה ומנוחה ושעות נוספות.

חיים כץ: הודעה לעובד ששלחו אותו, הקדישו לו וראיינו אותו, זה לא אלמנטרי להגיד למזכירה שתוציא לו מכתב סטנדרטי?

<אורי שיינין: אלמנטרי לחלוטין אבל עדיין בסדרי עדיפויות אני סבור ששכר מינימום בטוח קודם לנושא הזה.

חיים כץ: מה זה נוגע אחד לשני?

<אורי שיינין: זה עניין של מיקוד סדרי עדיפויות.

<אורי שיינין: לכן אני מצטרף להערה של משרד הכלכלה.

<אורי שיינין: גם אנחנו סבורים שהדרך הנכונה לעשות את זה היא באמצעות סעד בבתי הדין בהקשר הזה.

<אורי שיינין: בנוסף, לגבי שבעת הימים.

<אורי שיינין: אני חושב שכולנו יודעים שעד כמה שזה פשוט, הרבה פעמים גם דברים שאנחנו עושים, לוקח לנו לפעמים יותר משבוע וזה לא מזדון ולא מרשלנות אלא מכוח החיים.

<אורי שיינין: לכן משהו שיכול להגדיל את זה ל-14 ימים שייתנו גם לעובד את הסעד הרצוי אבל מצד שני למעסיק.

חיים כץ: אמרת שאתה מסכים לחוק.

חיים כץ: אמרת שאעזוב אותך משבע, קח את זה ב-14 ימים.

חיים כץ: זה מה שאמרת כאן עכשיו.

<אורי שיינין: ההצעה עברה בתמיכתה אוצר אבל בתיאום ואלה הסוגיות הקריטיות שנשארו לנו לתאם בהקשר הזה.

חיים כץ: 14 ימים, זה בסדר.

<אורי שיינין: אני מקווה שגם האכיפה המינהלית.

חיים כץ: על זה נדון אחרי קריאה ראשונה.

חיים כץ: שלא תצא עם מלוא תאוותך בידך, קיבלת משהו.

<גדעון בן ישראל: אני רוצה לברך את יושב ראש הוועדה.

<גדעון בן ישראל: במצב אדיר של זלזול שקיים היום, וראינו את זה בדיון הקודם, כאשר אנשים מובטלים בכלל לא נחשבים.

<גדעון בן ישראל: זה זלזול.

<גדעון בן ישראל: אני חושב שעשית כאן

<גדעון בן ישראל: מעשה יפה ואתה רוצה את הדבר הזה עכשיו להבטיח בחקיקה.

<גדעון בן ישראל: אני מאוד תומך.

<גדעון בן ישראל: מתוך ניסיון חיים ארוך מאוד, אני מאוד תומך בהצעה שלך וכל הכבוד שבצד האנושי אתה מציע הצעת חוק נכונה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: עוד מישהו רוצה להגיד משהו?

<נעמי היימין-רייש: אני רוצה להרחיב.

<נעמי היימין-רייש: המציאות שהצעת החוק הזאת מייצרת מטילה איזשהו נטל בירוקרטי על העסק הקטן שנדרש לעמוד במספר, זה לא סתם להודיע, להתקשר ולהגיד שלום, לא התקבלת, או לשלוח מכתב, אלא יש כאן כל מיני כללים שהוא צריך לעמוד בהם כדי לעמוד בחובה של זה.

<נעמי היימין-רייש: אם הוא לא עומד בזה, מוטלות עליו סנקציות.

<נעמי היימין-רייש: צריך להבין שעסק קטן שאין לו מוטת שליטה, המבנה ההיררכי שלו הוא שטוח ואין לו מנהל משאבי אנוש, אין לו הרבה כוח קטן שיכול לנהל את כל האופרציה הזאת.

קארין אלהרר: גם אם אין מנהל משאבי אנוש, יש אדם אחד שהוסמך על ידי הבעלים, המנכ"ל של החברה, לקבל או לא לקבל אדם לעבודה.

קארין אלהרר: מה הבעיה?

קארין אלהרר: בינינו, מכינים פורמט עם כל התנאים שמופיעים כאן בסעיף 3 ובסך הכול, כל מה שיידרש מהמעסיק או מהאדם שממונה על העסקת העובד או על דחיית העסקתו, זה לכתוב את השם ושם המשפחה נכון.

קארין אלהרר: זה כל הסיפור בסופו של דבר.

<אורי שיינין: זה לא כל הסיפור.

חיים כץ: סלח לי.

חיים כץ: זאת פעם שנייה שאתה מדבר בלי רשות ועוד פעם אחת, אתה בחוץ ואז תקשקש כמה שאתה רוצה.

<נעמי היימין-רייש: גם מי שמוסמך על ידי בעל העסק לקבל את העובד, זה לא התפקיד היחיד שלו.

<נעמי היימין-רייש: אני חושבת, מבחינה מהותית, שאכן בן אדם שהגיע לעבודה צריך לקבל תשובה.

<נעמי היימין-רייש: מהותית בוודאי שזה נכון שבן אדם צריך לקבל תשובה.

<נעמי היימין-רייש: אני אומרת שאנחנו מכניסים כאן עסק לתוך חובה שהיא חובה בירוקרטית והוא גם הופך מחויב כלפי בן אדם שאין ביניהם שום יחסים.

<נעמי היימין-רייש: אם אנחנו כבר את זה למסגרת החוקית, נמשיך לדבר במונחים האלה.

<נעמי היימין-רייש: אין ביניהם יחסי עובד-מעביד והוא לא חייב לו משהו.

<נעמי היימין-רייש: אנחנו בעצם מחוקקים חוק שנועד להסדיר איזה שהם יחסים בין אישיים שיכול להיות שזה נצרך.

<נעמי היימין-רייש: בבואכם לחוקק את החוק הזה, עליתם כנראה על איזשהו כשל שקיים וצריך לפתור אותו ואתם אכן באים לתת לו מענה, אבל יחד עם זאת אני באה מהמקום של עסקים קטנים ואני באה לדבר על הכשלים המקצועיים אתם אנחנו מתעסקים והגדרה של עסקים קטנים נולדה מתוך הלמידה המקצועית שלנו של התחום הזה, של מה הכשלים של עסקים קטנים שמאפיינים עסקים קטנים ועד איזה גודל עסק הכשלים האלה, אנחנו ממשיכים לזהות אותם בקרב העסקים האלה.

<נעמי היימין-רייש: נכון שאנחנו לא נפטור עסק קטן מחובות כמו שכר מינימום, זכויות עובדים ודברים שמהווים פגיעה מוסרית בבן אדם שמועסק אבל במקרה הזה שבו מדובר על הודעה לבן אדם אם הוא התקבל לעבודה או לא התקבל לעבודה, בתנאים שמפורטים במסגרת הצעת החוק הזאת, ואם הוא לא ביצע את זה לפי התנאים האלה, יינקטו כלפיו סנקציות, זה דבר שבעינינו אי אפשר להשית אותו על עסקים קטנים.

<נעמי היימין-רייש: מדובר בנטל כבד מדי.

<נעמי היימין-רייש: צריך להסתכל על זה גם בתוך מסגרת כוללת של כל שלל החקיקות והרגולציות שמושתות על עסקים קטנים.

<נעמי היימין-רייש: אני חושבת שגם חברי הכנסת מעלים כאן

<נעמי היימין-רייש: את הנושא הזה לעתים קרובות לגבי הקשיים אתם מתמודדים עסקים קטנים וזה צפוי להיות אחד הקשיים.

חיים כץ: תודה רבה.

<נעה בן שבת: כמה הערות נוספות.

<נעה בן שבת: אני רוצה דבר ראשון להבהיר שכרגע ההודעות אומרות לעדכן אחרי תשעים ימים מהמועד בו באמת בן אדם הגיע לראיון, לבחינה, נדרש לעמוד לאיזו בדיקה, להשתתף בעצמו בבדיקה.

<נעה בן שבת: צריך להודיע לו על התקדמות ההליכים, מה הוא עבר, מה הוא לא עבר, מתי צפויה המשך ההודעה.

<נעה בן שבת: בעצם התנאים הפורמליים מהטופס הזה הם יכולים להיקבע בטופס ומפורט כאן בסעיף 3 שזה נראה מאוד פורמלי.

<נעה בן שבת: בהצעת החוק המקורית הוצע גם הליך עונשי וגם הליך של עיצום כספי.

<נעה בן שבת: אני מציעה שלא נכניס את זה כי זה לא מתאים.

<נעה בן שבת: לגבי העיצום הכספי - - -

חיים כץ: את כל הקטע הזה נעשה אחרי הקריאה הראשונה.

<נעה בן שבת: אבל אם אפשר את ההליך העונשי להוריד כבר עכשיו ולדון אחר כך בשאלה האם זה צריך להיות עיצום כספי בהליך מינהלי או הליך של תביעה אזרחית.

חיים כץ: טוב.

<נעה בן שבת: דבר נוסף.

<נעה בן שבת: מוצע כאן לקבוע חריגים, סייגים לתחולה.

<נעה בן שבת: דובר כאן על מקרים של עובדים.

<נעה בן שבת: דובר כאן על עובדים לארבעה חודשים.

<נעה בן שבת: אם למשל מגיע שף או מנהל חשבונות למסעדה.

חיים כץ: או מלצר.

<נעה בן שבת: אני לא יודעת איך רוצים להתייחס לזה.

<נעה בן שבת: כאשר מדובר בתפקידים לתקופות קצרות, אם מדובר ממש לתקופה של שלושים ימים - - -

חיים כץ: יכולות להיות גם תקופות ארוכות, אבל בפועל הוא מבצע תקופות קצרות.

<נעה בן שבת: לכן מוצע לעשות שני חריגים.

<נעה בן שבת: מוצע להחריג תקופות ממש קצרות שאינן עולות על שלושים ימים או אדוני יקבע.

חיים כץ: את לא יודעת להגדיר תקופות.

חיים כץ: נגדיר עיסוקים ולא תקופות.

מיכל בירן: זה יותר מסובך.

מיכל בירן: יהיה קשה לאכוף את זה.

<נעה בן שבת: אני רוצה להציע שני דברים.

<נעה בן שבת: אחת הדוגמאות שנתנו לנו מזכירי קלפיות.

<נעה בן שבת: אנשים מתמנים ליום אחד.

חיים כץ: מי מדבר על זה?

חיים כץ: באמת.

<נעה בן שבת: כשאנחנו מדברים על העסקה של פחות משלושים ימים, זאת בוודאי לא הייתה הכוונה ונבהיר זאת כבר עכשיו.

<נעה בן שבת: או שהוועדה תקבע להסמיך את השר באישור הוועדה לקבוע חריגים לפי סוגי מקומות עבודה, סוגי משרות, תפקידים ומקומות עבודה עליהם זה לא יחול.

<נעה בן שבת: זה יהיה באישור הוועדה ויובא לאישורה.

חיים כץ: אחרי קריאה ראשונה.

חיים כץ: תקריאי בבקשה את הצעת החוק.

<נעה בן שבת: הצעת חוק הודעה לעניין קבלה לעבודה, התשע"ה-2014 הגדרות בחוק זה – "הודעה" – הודעה בכתב, לרבות הודעה באמצעי דיגיטלי.

<נעה בן שבת: "הליכי מיון לעבודה" – לרבות ראיון, בחינה וכל בדיקה אחרת בהשתתפות מועמד לעבודה, הנדרשת לשם בחינת התאמתו של המועמד לעבודה.

<נעה בן שבת: "השר" – שר הכלכלה.

<נעה בן שבת: מסירת הודעה למועמד לעבודה מעסיק ימסור למועמד לעבודה שהשתתף בהליכי מיון לעבודה הודעה בדבר התקדמות הליכי המיון לעבודה לא יאוחר מתשעים ימים מתחילת השתתפותו בהליכי המיון ואחת לתשעים ימים לפחות מאותו מועד ואילך.

<נעה בן שבת: מעסיק ימסור למועמד לעבודה שהשתתף בהליכי מיון לעבודה הודעה בדבר החלטתו על אי קבלתו לעבודה – כמובן, אם הוא מקבל אותו לעבודה, הוא ממילא מוסר לו הודעה - לא יאוחר מ-14 ימים מהיום שבו התקבל אדם לעבודה במשרה או בתפקיד שלגביהם התקיימו הליכי המיון.

<נעה בן שבת: תוכן ההודעה הודעות לפי סעיף 2 יכללו – אני אוסיף את המילים בין השאר וכמובן הן אמורות לכלול גם את תוכן ההודעות - את כל אלה: שם המעסיק ושם המועמד לעבודה.

<נעה בן שבת: תאריך תחילת הליכי המיון לעבודה, והגורם שבאמצעותו מתבצעים הליכי המיון ככל שאינו המעסיק.

חיים כץ: בנוסח הזה שהקראת יהיה צריך לעשות שינויים אחרי קריאה ראשונה כי הוא לא נוסח נכון.

חיים כץ: אם הוא יחליט לבטל את המשרה, לצורך העניין לפי הנוסח הזה הוא לא צריך להודיע לו.

חיים כץ: 14 יום מיום קבלת מישהו אחר לתפקיד.

חיים כץ: אם הוא לא קיבל מישהו אחר, הוא לא צריך להודיע.

<נעה בן שבת: נכון, אבל אז - - -

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: תמשיכי להקריא.

<נעה בן שבת: התפקיד או המשרה שלגביהם נערכים הליכי המיון שבהם השתתף המועמד לעבודה.

<נעה בן שבת: שמו של שולח ההודעה מטעם המעסיק ותפקידו.

<נעה בן שבת: אני מציעה להוריד את סעיף העונשין ולכן לא אקרא אותו.

<נעה בן שבת: סמכות שיפוט לבית דין אזורי לעבודה תהא סמכות ייחודית לדון בהליך שעילתו בחוק זה.

<נעה בן שבת: דין המדינה לעניין חוק זה, חוק המדינה כדין כל מעסיק אחר.

<נעה בן שבת: שמירת זכויות הוראות חוק זה באות להוסיף על זכותו של מועמד לעבודה לקבלת מידע מכוח דין, צו הרחבה, הסכם קיבוצי או חוזה.

<נעה בן שבת: אני לא יודעת אם יש לגבי מועמדים לעבודה הוראות כאלה אבל אם יש, זה בא להוסיף עליהן.

<נעה בן שבת: ביצוע ותקנות השר ממונה על ביצועו של חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות לביצועו.

<נעה בן שבת: סייג לתחולה הוראות חוק זה לא יחולו לגבי מועמד לעבודה לתפקיד או למשרה שתקופת העבודה בהם אינה עולה על שלושים ימים, ואם היה המועמד לעבודה נער, אינה עולה על שבעה ימים.

חיים כץ: בסדר.

<נעה בן שבת: השדר רשאי לקבוע, באישור ועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת, סוגי משרות, תפקידים או מקומות עבודה שהוראות חוק זה לא יחולו לגביהם.

<נעה בן שבת: זה נשאר בסמכות השר.

<נעה בן שבת: אם הוועדה תחליט כבר עכשיו להחריג או כבר אחרי הקריאה הראשונה.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: אחרי קריאה ראשונה נעשה דיון יותר ממצה בעניין.

<נעה בן שבת: תיקון חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה בחוק להגברת האכיפה של דיני העבודה, התשע"ב-2011, בתוספת השנייה, בחלק א', בסופו יבוא: "(20) מסירת הודעה למועמד לעבודה על קבלה או אי קבלה לעבודה לפי סעיפים 2 ו-3 לחוק הודעה לעניין קבלה לעבודה התשע"ה-2014".

<נעה בן שבת: אמרנו שזה ייכנס לקריאה ראשונה ונדון בזה אחרי הקריאה הראשונה.

<נעה בן שבת: תחילה והוראת מעבר תחילתו של חוק זה.

<נעה בן שבת: ..........

<נעה בן שבת: ימים מיום פרסומו (להלן – יום התחילה).

<נעה בן שבת: צריך יהיה לקבוע מועד תחילה.

<נעה בן שבת: לעניין הליכי מיון לעבודה לעניין משרה או תפקיד, שביום התחילה טרם התקבלה החלטה על קבלת אדם לעבודה לגביהם, תימסר הודעה לפי סעיף 2 בתוך תשעים ימים מיום התחילה.

חיים כץ: מי בעד הצעת החוק?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: כל חברי הכנסת שנמצאים כאן והם חמישה במספר אישרו את הצעת החוק להכנה לקריאה ראשונה ואני מקווה שהיא תעבור במליאה.

חיים כץ: אחרי שהיא תעבור במליאה, אנחנו נדון בהסתייגויות שהועלו כאן וניכנס לעומקו של החוק ונראה איך אנחנו מוציאים חוק שייתן מענה מזערי לאלה שבאים ומבקשים להיקלט במעגל העבודה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.