הוועדה המשותפת לוועדת העלייה ולוועדת החוץ והביטחון לנושא העדר התייחסות למאבק הפליטים היהודים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 1, 2014-12-02 12:30

נסים זאב: שלום, אני פותח את הישיבה.

נסים זאב: יושבים פה הרבה נציגים, אורחים נכבדים רבים.

נסים זאב: אשתדל לתת לכל אחד לדבר, לפי לוח הזמנים ולפי היכולות שלנו.

נסים זאב: נצטרך לתת לכולם לדבר, נצטמצם עד כמה שאפשר ונרכז במספר מילים, כל אחד לפי היכולת שלו, כדי שתהיה זכות לכולם, וכל אחד צריך להביע וחשוב לשמוע את כולם.

נסים זאב: אני רוצה להודות קודם כול לידידי ואהובי חבר הכנסת שמעון אוחיון.

נסים זאב: אמנם במסגרת הוועדה אני היושב-ראש, אבל במסגרת הנוספת, שזה יום הנצחת ההיסטוריה של גירוש יהודי מדינות ערב, פעלנו במשותף.

נסים זאב: זה לא פשוט להוביל חקיקה כזאת בכנסת היום.

נסים זאב: מי שזוכר, ב-2009 כאשר התחלנו את הנושא של פיצוי יהודים יוצאי מדינות ערב, היתה התנגדות גם של הממשלה, גם של משרד המשפטים, לצערי.

נסים זאב: היו הבטחות, אבל בפועל, כאשר היתה הצבעה, הצביעו נגד.

נסים זאב: ברוך הבא הרב אליהו עבדי, מר כחלון.

נסים זאב: הרב אליהו עבדי הוא רב הקהילה במנהטן.

נסים זאב: גברת זמיר, ברוכה הבאה.

<שמעון דורון: נשיא JJAC .

נסים זאב: נשיא JJAC.

נסים זאב: מר כחלון, הזכרנו אותך בהתחלה, אף על-פי שכבודו לא היה פה.

<מאיר כחלון: תודה על הברכה.

נסים זאב: ב-2009, כאשר העלינו את הנושא של הזכות לפיצוי של אותם יהודים יוצאי מדינות ערב, היו כאלה שאמרו: מה פתאום להזכיר פליטים?

נסים זאב: אנחנו כבר הגענו למדינת ישראל, יש לנו מדינה משלנו.

נסים זאב: אין צורך בכל הנושא הזה.

נסים זאב: אחד השרים התבטא בפניי ליד ראש הממשלה, כשדיברנו במשותף, אמר בהאי לישנא: מה השטויות האלה בכלל?

נסים זאב: מי צריך את הדבר הזה פה?

נסים זאב: מה לעשות, לפעמים לוקח זמן עד שהדברים נקלטים, גם כאשר נראה בתחילה שהם מוזרים.

נסים זאב: במשרד הגמלאים קמה מחלקה חדשה שעושים בה עבודת קודש לכל אלה שנרשמים, וחשוב שיהיה כמה שיותר רישום לאותם יהודים שנמלטו ממדינות ערב למדינת ישראל.

נסים זאב: אמרתי גם בעבר, שלא יהיה ספק – אנחנו לא באים להתקזז אחד מול השני.

נסים זאב: יש כאלה שחושבים שעושים איזושהי התחשבנות כמה פליטים פלסטינים היו וכמה פליטים יהודים, ואולי מה שווי הערך של הנכסים - יש את זה בלשון התלמוד: כמה היתה יפה וכמה היא יפה – ואז מתקזזים אחד מול השני.

נסים זאב: לא זה.

נסים זאב: יש את קרן ביל קלינטון, שבשנת 2000 הבטיח שיש קרן.

נסים זאב: מה שאני רוצה להעלות בפניכם, רבותי, זה איך נוכל למנף את הנושא גם בהיעדר משא ומתן לשלום.

נסים זאב: אם וכאשר יחזרו לשולחן הדיונים במשא ומתן אנחנו חייבים קודם כול להקפיד על יישום החוק לפיצויים לפליטים יהודים יוצאי ארצות ערב.

נסים זאב: אני גם רוצה להעלות הצעה, ברשותכם, לפעילות יזומה של אותם ארגונים, בשיתוף השדולה למאבק בדה-לגיטימציה וכמובן גם השדולה של ידידי, חבר הכנסת שמעון אוחיון.

נסים זאב: אנחנו חייבים לתבוע את הזכויות של הפליטים היהודים יוצאי ארצות ערב ישירות מול סוכנות האו"ם לפליטים – UNHCR, וזה במקביל לפעילות אונר"א למען הפליטים הפלסטינים.

נסים זאב: סוכנות האו"ם לפליטים היא גוף כללי בכל נושא הפליטים.

נסים זאב: אונר"א מטפלת בפליטים הפלסטינים בלבד, אבל אי אפשר להתעלם מהפליטים היהודים - כמעט מיליון יהודים עלו או גורשו ועזבו את רכושם.

נסים זאב: אני מזכיר דווקא את חמי וחמותי שעלו בשנת 48'.

נסים זאב: הם השאירו רכוש - השאירו שתי חנויות, היו עוסקים בזהב, השאירו את הבית שלהם.

נסים זאב: גם כאשר הגיעו לארץ ישראל, על גבול לבנון, הסבתא באה עם מטבעות זהב בחגורה – זה היה כל רכושם – ובגבול לקחו את כל הרכוש, השאירו אותתם ממש "ואת עירום ועריה".

נסים זאב: זאת אומרת, היהודים סבלו מרדיפות אפילו עם כניסתם לארץ ישראל, חוו את הטראומות.

נסים זאב: גם הורי עזבו בית בעירק.

נסים זאב: אמי תמיד מספרת על זמן הפרהוד, שהיא חוותה בעצמה את הנושא.

נסים זאב: לקחו 179, רובם מבגדד, אולי חלק קטן מבצרה – בבצרה היה קצת יותר שקט.

נסים זאב: אבל בסופו של דבר היו פרעות בבגדד, ואי אפשר לשכוח ולומר: טוב, אנחנו כבר נמצאים במדינה שלנו, אנחנו מסודרים ובזה נגמר.

נסים זאב: אנחנו חייבים להעלות את הנושא הזה.

נסים זאב: המשימה של המשרד לאזרחים ותיקים היא לא דבר פשוט, המשרד של השר אורבך וצוות משרדו עושים באמת עבודת קודש.

נסים זאב: אני יודע שבזכות המשרד הזה, שמלווה מספר שנים את נושא הרישומים, הגענו למצב שיש תיעוד - לא כולו, אבל חלקו - והוא חשוב מאוד.

נסים זאב: ההחלטה של הקונגרס, החלטה מס' 185 שעברה פה אחד בשנת 2008, נועדה לתקן את העוולות ההיסטוריות שנגרמו ליהודים יוצאי מדינות ערב, וזה עולה בקנה אחד עם החלטה 242 של מועצת הביטחון של האו"ם, שקוראת לפתרון צודק של בעיית הפליטים ללא כל אבחנה, ללא כל אפליה בין פליטים פלסטיניים לפליטים יהודים.

נסים זאב: לכן, מן הראוי לציין שפתרון לבעיית הפליטים ייבנה על בסיס הצעתו של נשיא ארצות-הברית לשעבר, ביל קלינטון, שפעל ליצירת קרן בין-לאומית לפיצוי הפליטים הפלסטינים.

נסים זאב: אנחנו מאמינים שהפתרון הזה יהיה פתרון צודק שיחזק את התמיכה העממית בתהליך השלום ויהיה נדבך חשוב לבניית שלום אמת בר קיימא וכולל במזרח התיכון.

נסים זאב: אנחנו נעשה כל מאמץ, גם הלשכה שלי, שיפעלו במשך השנה הזו לנסות לדבר עם ביל קלינטון.

נסים זאב: בדרך כלל הוא מעלה כל ספטמבר נושא חדש, ויחד עם ידידי הרב עבדי שיש לו את הקשרים הנכונים והראויים, אולי ליצור את הקשר שבספטמבר 2015 זה יהיה הנושא המרכזי, שיאמר את אמירתו בדבר הקרן.

נסים זאב: באותו כנס הוא יכול גם לעשות רבות כדי לממש הלכה למעשה את הקרן.

נסים זאב: בבקשה ידידי, חבר הכנסת שמעון אוחיון.

<שמעון דורון: תודה לך, חבר הכנסת נסים זאב.

<שמעון דורון: תודה על שיתוף הפעולה.

<שמעון דורון: אני במפורש לא רוצה להאריך ולא רוצה לקחת את רשות הדיבור.

<שמעון דורון: פתחתי בישיבת ועדת החינוך, אדבר בשדולה שבה נסכם יחד עם אנשי משרד החוץ.

<שמעון דורון: חשוב מאוד שכפי שהישיבה הקודמת הוקדשה לחינוך, בואו נדבר פה על התיעוד, הרישום של היהודים מארצות ערב, ואם ישנם סיפורי עליה וקליטה - היינו רוצים לשמוע אותם, כשהמגמה היא, כמובן, להגיע לתיעוד מלא בנושא הזה.

<שמעון דורון: אם יש היום שתיים-שלוש מדינות שמדברות על הצורך בדיון ובהכרה ברכוש היהודים בארצות ערב, כפי שמדברים על הפלסטינים, וזה בעיקר במוסדות האו"ם הקונגרס האמריקני והפרלמנט הקנדי.

<שמעון דורון: השאיפה שלנו בוודאי היא שכמה שיותר מדינות יהיו מודעות וישימו על השולחן שלהן במסגרת הדיונים שהן מקיימות בסוגיה הזאת או בסוגיה אחרת.

<שמעון דורון: אז אני מעדיף לעצור כאן, אדוני היושב-ראש, ושנשמע יותר את הנציגים שבאו לפה.

נסים זאב: קודם כול אני רוצה, ברשותכם, לכבד את הרב אליהו עבדי.

נסים זאב: בכל זאת, הוא מייצג קהילה גדולה בארצות-הברית וחשוב שתראו גם את תרומתו בחלק הזה.

נסים זאב: בבקשה.

<אלי עבאדי: תודה רבה.

<אלי עבאדי: קודם כול, אדוני יושב-ראש הוועדה, ידידי ומוקירי, אלופי ומיודעי, חבר הכנסת הרב נסים זאב, ידידי היקר גם כן חבר הכנסת ד"ר שמעון אוחיון, כבוד גדול בשבילי להיות בוועדה הזאת ולהודות לכם על כל העבודה הנפלאה שעשיתם.

<אלי עבאדי: כבוד חבר הכנסת נסים זאב, הייתם מהראשונים שהתחלתם בנושא הזה, עוד לפני שהיה פוליטיקלי קורקט לדבר על העניין הזה, מהחקיקה שעשיתם בשנת 2009.

<אלי עבאדי: ממש העליתם את הנושא על סדר היום של הממשלה ושל הכנסת, ובלעדיכם לא היינו יכולים לשבת פה היום ולדבר על זה, ולחגוג ולציין את היום שציינו ביום ראשון בבית הנשיא.

<אלי עבאדי: אז בשמי, כאיש פרטי, בשמי כנשיא ארגון צדק ליהודים ממדינות ערב JJAC , ובשם כל היהודים יוצאי מדינות ערב בגולה ובארץ ישראל, אני מודה לכם על כל העבודה הנפלאה שעשיתם.

<אלי עבאדי: גם לחבר הכנסת ד"ר אוחיון, בחקיקה החדשה לפני חודשיים, כדי לציין את היום הזה.

<אלי עבאדי: זה משהו ש-JJAC – צדק ליהודים ממדינות ערב - עבדנו כבר יותר מ-15 שנה להביא את המודעות לעולם, ודאי למדינת ישראל, לממשלת ישראל.

<אלי עבאדי: היו 15 שנה של עבודה קשה, לא בחומר ובלבנים, אבל זו היתה עבודה קשה וברוך השם, הצלחנו והגענו ליום הזה.

<אלי עבאדי: אז כדאי להגיד ברוך שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

<אלי עבאדי: אמן.

<קריאות: אמן.

<אלי עבאדי: המודעות שצריכה לבוא לכל מדינות העולם – ב-JJAC עבדנו חזק על הרזולוציה של הקונגרס בארצות-הברית, שדיברתם עליו, וגם הרזולוציה בפרלמנט של קנדה.

<אלי עבאדי: דווקא דיברנו עם הרבה - בצרפת עם שרי ממשלה ופקידים בממשלה ומשרד החוץ ובמדינות אחרות.

<אלי עבאדי: עבדנו מאוד קשה, ונמשיך לעבוד בזה, שהמודעות הזאת תבוא.

<אלי עבאדי: חשוב שעכשיו, כשזה חוק בישראל, שתהיה פקודה במשרד החוץ לכל השגרירויות והקונסוליות שבכל משא ומתן, בכל דיבור עם הממשלות שהם נמצאים שם, להעלות את הנושא הזה.

<אלי עבאדי: בעניין הפיצויים והקרן הבין-לאומית, כמו שדיברתם נכון שהנשיא קלינטון כבר בשנת 2000 או בשנת 2001 דיבר על זה שאפשר להקים קרן בין-לאומית כזו, לעזור ולשלם לפליטים היהודים וגם לפליטים הפלסטינאים הערבים.

<אלי עבאדי: יש אפילו תקדים שכבר עלה באו"ם; בשנת 1991, אחרי מלחמת המפרץ הראשונה, הוקם United Nations Compensation Council - גוף באו"ם שהצליח לתת פיצויים לכל אלה שנפגעו במלחמה ההיא – בישראל, בסעודיה, בעירק, בכוויית.

<אלי עבאדי: מכל הכסף שיצא מהנפט, הם החליטו.

<אלי עבאדי: אז יש תקדים, ואני רוצה להכניס את זה לפרוטוקול הרשמי של הוועדה, שאפשר להשתמש בזה ולהסתמך על זה כדי לבנות קרן בין-לאומית ולתת פיצויים גם לפליטים היהודים וגם לפליטים הפלסטינאים הערבים.

<אלי עבאדי: ד"ר אוחיון אמר שכבר דיברתם בבוקר על מערכת החינוך.

<אלי עבאדי: אני חושב שבכל משא ומתן בין ישראל לפלסטינאים הערבים ובין ישראל לשאר מדינות ערב הנושא הזה צריך לעלות וצריך לדון בזה בצדק ובאמת כדי להגיע לשלום הכללי, לשלום האמיתי, כי אם חלק מהאוכלוסייה מרגישה שזכויותיה לא נשמרו, שזכויותיה לא מומשו, אז לא יהיה שלום ממשי.

<אלי עבאדי: לסכם את מילותיי - תודה רבה עוד פעם.

<אלי עבאדי: תחזקנה ידיכם, חזקו ואמצו על כל העבודה.

<אלי עבאדי: אני, כאיש וכנשיא ארגון JJAC, אנחנו מוכנים לעזור בכל מה שאפשר, להיות שותפים אתכם ועם ממשלת ישראל בעולם כדי לקדם את הנושא הזה ואת הפתרון של הבעיה הזאת.

<אלי עבאדי: תודה רבה.

נסים זאב: תודה רבה לך, הרב עבדי.

נסים זאב: דרך אגב, הארגון הזה פעיל, אין נושא כמעט שהוא לא נמצא שם, בכל בית נמצא, בכל פינה ומקום.

נסים זאב: בבקשה, מר כחלון ידידי, יושב-ראש ארגון יוצאי לוב.

<מאיר כחלון: עכשיו אני מייצג את מרכז הארגונים של כל היהודים יוצאי ארצות ערב ואירן.

נסים זאב: הפדרציה הספרדית בישראל, ככה זה נקרא.

<מאיר כחלון: גם בפדרציה הספרדית אנחנו חברים.

<מאיר כחלון: הזמנתי את היושב-ראש, אני לא יודע למה הוא לא הגיע, אבל אנחנו נמצאים יחד בפעילות עם הפדרציה הספרדית, ולנושא של הפדרציה הספרדית יש משקל חשוב.

<מאיר כחלון: קודם כול אני רוצה לברך את חברנו נסים זאב על זה שב-2009 הלך אתנו יד ביד והצלחנו יחד – לא היה קל - להעביר את החוק בנושא של הזכויות שלנו כפליטים או כבעלי זכויות מול מה שקרה עם הפלסטינאים.

<מאיר כחלון: אני חושב שהוא עשה עבודת קודש, עבודה טובה ואני שמח שהוא עוד ממשיך לפעול בנושא הזה.

<מאיר כחלון: אני רוצה לברך את החברים שלנו, יושב-ראש ברית יוצאי מרוקו לשעבר והיום.

<מאיר כחלון: הוא הוביל יחד עם כל החברים את הנושא של יום הפליט, כמו שקראנו לו, ב-30 בנובמבר, שמרכז הארגונים קיבל החלטה שהתאריך שאנחנו חושבים שהוא הנוח ביותר זה כ"ט בנובמבר, ואני שמח ששרים, חברי כנסת וכולם אישרו את התאריך הזה.

<מאיר כחלון: התאריך הזה יהיה לדורות, שיספרו את סיפור גירושם, יציאתם, בריחתם של יהודי ארצות ערב ואירן.

<מאיר כחלון: יש עוד שבע נקודות שאנחנו, כמרכז הארגונים, העלינו ואנחנו רואים בהן מקשה אחת לנושא הזה, שנקרא המידע המלא על יהודי ארצות ערב ואירן.

<מאיר כחלון: אני שמח שהבוקר התקיים דיון גם בוועדת החינוך, ושמעון אוחיון פעיל חזק כחבר כנסת, יחד עם היושב-ראש עמרם מצנע.

<מאיר כחלון: אבל אני מודאג מדבר אחד בנושא החינוך - ברגע שאומרים לי שבתי-הספר יחליטו מה להעביר או לא להעביר, אנחנו יכולים לדעת הכול לפי המנהל באותו בית-ספר.

<מאיר כחלון: אם המנהל באותו בית-ספר, לא מעניין אותו מה קורה בארצות ערב - לא ילמדו; אם מנהל בית-הספר הוא אחד מהבנים שבאו מארצות ערב, אז הוא רוצה לספר את סיפורו ויעשו עבודה.

<מאיר כחלון: אתן לכם דוגמה.

<מאיר כחלון: יש לנו הסכם, יהודי לוב, עם שגרירות איטליה.

<מאיר כחלון: הוסכם שבמשרד החינוך יכולים לעשות בגרות בשפות גם בשפה האיטלקית.

<מאיר כחלון: באתי לחלק מהערים ואמרתי שאם רוצים להקים כיתות ללימוד איטלקית אפשר לקבל עזרה ממשרד החינוך, משרד החינוך מתקצב את זה.

<מאיר כחלון: אז איפה שהיה עניין נכנס הנושא, לומדים איטלקית ועושים בגרות באיטלקית, אבל איפה שלא היה עניין - מת.

<מאיר כחלון: זאת אומרת, הנושא זה לא רצון.

<מאיר כחלון: אני חושב, שמעון, שבעניין הזה צריך לחייב להעביר.

נסים זאב: סליחה, אנחנו מתמקדים - - -

<מאיר כחלון: עברתי.

<מאיר כחלון: אני יודע.

נסים זאב: דיברנו על נושא הפיצויים.

נסים זאב: אני רוצה שתבין, יש פה שני נושאים.

נסים זאב: הצטרפתי לשמעון אוחיון בנושא העלאת יום הזיכרון והגירוש.

נסים זאב: הדיון הזה קשור ל-2009 – נושא הפיצויים.

נסים זאב: זו הוועדה המשותפת.

נסים זאב: לכן רק רעיונות, התחדשות.

<מאיר כחלון: יכול להיות שנדבר על זה בשדולה בכלל, רק העליתי פה נקודות.

<מאיר כחלון: אם כן, אני רוצה לברך את הפעילות של JJAC בנושא של העברת החוק בקונגרס האמריקני.

<מאיר כחלון: אני חושב שזו היתה עבודה חשובה מאוד, עם הקונגרס היהודי העולמי.

<מאיר כחלון: אנחנו יודעים שיש החלטת קונגרס אמריקני, יש החלטת כנסת ישראל ויש הצעה להקמת הקרן הבין-לאומית.

<מאיר כחלון: זאת אומרת, אנחנו צריכים להיות אלה שצריכים לדחוף עם JJAC את הנשוא של הקמת הקרן.

<מאיר כחלון: אנחנו מדברים על שלום, אנחנו על משא ומתן, אנחנו מדברים על הכול.

<מאיר כחלון: כדי שהפלסטינאים יראו שיש עניין בשלום, וכשישראל תרצה לעשות את השלום, חשוב שהקרן תקום.

<מאיר כחלון: ברגע שאין קרן, אז כמו שאמרה שרת החוץ לשעבר כשדיברתי אתה על נושא רכוש היהודים: מה אתה דואג, מאיר?

<מאיר כחלון: אם יהיה שלום נתקזז.

<מאיר כחלון: אמרתי: על מה תקזזי, על יהודי ארצות ערב?

<מאיר כחלון: איזו שיטה זאת?

<מאיר כחלון: לכן אני אומר היום ההזדמנות, ש-JJAC והקונגרס היהודי העולמי עושים פעילות עולמית בעניין זכויות הפליטים, שהקרן תוקם.

<מאיר כחלון: זה נכון, אם אפשר, להפעיל את הנושא של קלינטון ולהגיע אליו, JJAC יגיע אליו והקונגרס היהודי העולמי יגיע אליו, ולהפעיל אותו כדוחף מבחוץ להקים את הקרן.

<מאיר כחלון: יש לעניין הזה משקל חשוב מאוד.

<מאיר כחלון: אני רוצה להעביר לך את המסר שגם בנושא של מל"ל מופיע הנושא הזה.

<מאיר כחלון: חשוב מאוד שממשלת ישראל תאמץ את הצעת הנייר של מל"ל.

<מאיר כחלון: תודה רבה.

נסים זאב: גברת זמיר, בבקשה.

נסים זאב: אני מבקש, שלוש דקות, לא יותר.

נסים זאב: יש פה הרבה שצריכים לדבר.

<לבנה זמיר: שוב ברכות – היום זה יום הברכות – לחבר הכנסת נסים זאב, יושב-ראש הוועדה הזאת.

<לבנה זמיר: היית החלוץ, אין על כך עוררין, בנושא זכויות יהודי ארצות ערב.

<לבנה זמיר: ברגע שחבר הכנסת שמעון אוחיון רק נכנס לכנסת, מיד הוא הרים את הכפפה ודיבר על חינוך.

<לבנה זמיר: בזכות שניכם – תבורכו, זה היה בבתי-הספר.

נסים זאב: טובים השניים מן האחד.

<לבנה זמיר: אמנם הודיעו לנו שרק 11 בתי-ספר זכו, אבל אני לא מצפה ליותר.

<לבנה זמיר: לאט לאט זה יגיע לכל בתי-הספר.

<לבנה זמיר: יהודי מצרים - וזה אליך, חבר הכנסת נסים זאב, ולוועדה שלך - שונים מכל יהודי ארצות ערב.

<לבנה זמיר: לטובה או לא לטובה, אבל שונים.

<לבנה זמיר: במה?

<לבנה זמיר: אנחנו לא צריכים לחכות שיהיה שלום עם הפלסטינאים, יש הסכם שלום עם מצרים.

<לבנה זמיר: בסעיף 8 להסכם השלום ישראל-מצרים כתוב במפורש שתקום ועדה ישראלית-מצרית שתדון בתביעות ההדדיות.

<לבנה זמיר: לצערי, עד היום לא הוקמה הוועדה, מסיבות שונות.

<לבנה זמיר: כמו שמסיבות שונות ילדי ישראל לא למדו בבתי-הספר, גם פה מסיבות שונות ישראל לא דרשה את הפיצויים שמגיעים ליהודי מצרים.

<לבנה זמיר: בית הכנסת האדיר בקהיר שאבי השאיר שם כי הכניסו אותנו לבית-סוהר, לקחו את הרכוש וגורשנו, אין שום סיבה שזה יתקזז עם איזה גמל – ומגיע לו גם פיצוי על זה - או חלקת אדמה של פלסטיני.

<לבנה זמיר: הסכם השלום אינו מערבב את הפלסטינאים, זה לא קשור אליהם.

<לבנה זמיר: פה יש הסכם שלום, יש סעיף שאומר שתוקם ועדה.

<לבנה זמיר: חבר הכנסת נסים זאב, כפי שהיית חלוץ לשמור על זכויותינו - אנחנו פה הרבה מאוד יהודי מצרים, רשמתי 26 איש, ומהם היו בבית-סוהר ב-67', מהם היו בבתי-סוהר ב-56'.

<לבנה זמיר: גורשנו, 35,000 יהודים גורשו תוך שלושה חודשים, בן לילה.

<לבנה זמיר: רכושם נשאר שם, לא לדרוש אותו?

<לבנה זמיר: הגיע הזמן.

<לבנה זמיר: לא אוסיף, תודה רבה.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: אני מבקש ממר צבי, שלא הזדמן לו לדבר בישיבה הקודמת.

נסים זאב: בבקשה.

<צבי גבאי: תודה רבה.

<צבי גבאי: קודם כול, אני רוצה להצטרף למברכים את חבר הכנסת נסים זאב, יושב-ראש הוועדה הזו, ויושב-ראש השדולה ד"ר שמעון אוחיון.

<צבי גבאי: כמי שפעיל בנושא הזה שנים רבות, למעלה מ-35 שנה, אני באמת יכול להצטרף לדברים שחבר הכנסת שמעון אוחיון אמר - שהחיינו.

<צבי גבאי: בהחלט שהחיינו.

<צבי גבאי: לא ציפיתי שיגיע היום שנוכל לדון בנושאים האלה בכנסת ונציג את זה בפני העולם ויהיה חוק לזיכרון.

<צבי גבאי: נמצא אתנו מר מרדכי בן פורת, שהיה החלוץ הראשון שעסק בנושא הזה.

<צבי גבאי: הוא הקים את WOJAC, ושם ערכו את הרישום של הרכוש של היהודים במדינות ערב.

<צבי גבאי: חברים, אני רוצה להגיד לכם דבר אחד – כיום הרכוש נמצא בידי ממשלות ישראל וממשלות ערב.

<צבי גבאי: הרכוש של היהודים נמצא בידי ממשלות ערב, הרכוש של הפלסטינים נמצא בידי ממשלת ישראל.

<צבי גבאי: אין מנוס מלפתור את הסוגיה הזו בצורה שווה והגונה לשני הצדדים.

<צבי גבאי: עושים רישומים, הרישומים הם לא בעלי ערך, תסלחו לי שאני אומר לכם.

<צבי גבאי: יש כאלה שנכנסו לטרנס של רישום, רישום.

<צבי גבאי: איך אפשר לרשום רכוש של אנשים שכבר לא קיימים, אנשים לא יודעים.

<צבי גבאי: מי רושם את הרכוש של הקהילות – בתי הכנסת, בתי-הספר, בתי-החולים שהיו בידי הקהילות.

<צבי גבאי: מי רושם את זה?

<צבי גבאי: אני אומר לכם, אין לכם את הרישומים האלה כי איש לא יסמוך על הרישומים האלה, אפשר רק להיעזר בהם.

<צבי גבאי: אני מציע לחשוב על הקמת ועדה של שמאים ושל כלכלנים שישבו עם הארגונים, עם מר מאיר כחלון, לבנה זמיר, אריה שמש ואחרים, ייקחו את הפרטים מהם ויכלכלו את ערכו של הרכוש היהודי שנותר במדינות ערב.

<צבי גבאי: הפלסטינים, יש להם רישום מדויק של הרכוש שלהם פה, כולל מפות וכולל מסמכים.

<צבי גבאי: לנו יש קצת, אבל אסור לצאת עם הקצת הזה כי אז נהיה כאילו לא היה לנו רכוש, נצא רק עם עשירית האחוז של הרכוש עם הרישומים.

<צבי גבאי: חבל.

<צבי גבאי: אני מציע שהוועדה או ועדות אחרות יחשבו על הרעיון להקים ועדת שמאים וכלכלנים שישבו ויעריכו את הרכוש, כי זה רכוש של היהודים ואין רישום.

<צבי גבאי: יצאו כולם בשן ועין.

<צבי גבאי: עכשיו כולם מתווכחים אם אנחנו פליטים או לא פליטים.

<צבי גבאי: חברים, כולנו יצאנו כפליטים.

<צבי גבאי: הפליטוּת הסתיימה, לפי התקנון של האו"ם, כעבור חמש שנים.

<צבי גבאי: כיום אנחנו לא פליטים אלא אזרחים.

<צבי גבאי: כנ"ל היה צריך להיות המצב לגבי הפלסטינים, אבל מסיבות שונות – אני לא רוצה להיכנס לזה - הם עדיין נקראים ונחשבים פליטים.

<מאיר כחלון: מי שנולד היום הוא פליט.

<צבי גבאי: נכון.

<צבי גבאי: עוד פעם, אני מברך, אבל יש לי הערה אחת לגבי הנושא ששייך למעשה לדיון הקודם.

<צבי גבאי: חברים, הנושא הכל כך אקוטי וקריטי – אם לא נעלה את במצגות ושיעורים, המורשת שלנו תישכח.

<צבי גבאי: אולי אתם יודעים או לא יודעים, אבל מחר יש דיון באונסק"ו בנושא הרס קברות הנביאים בעירק ובסוריה על-ידי דאע"ש, לא רק של היהודים, של אחרים.

<צבי גבאי: אונסק"ו יוצא עם קול קורא בנושא הזה.

<צבי גבאי: אין לו צבא, אני לא יודע מה הוא יכול לעשות.

<צבי גבאי: אבל לא יכול להיות שכנסת ישראל לא תרים קול בנושא הזה.

<צבי גבאי: קברו של הנביא יונה הלך לאיבוד, אני לא יודע כמה עוד קברים אחרים.

<צבי גבאי: בכל אופן, זו סוגיה שצריך לתת עליה את הדעת.

<צבי גבאי: היא גם שייכת לרכוש, אבל פה יש כבר עניין של מסורת.

<צבי גבאי: אני לא יודע כמה יהודים, כמה ישראלים יודעים ששמונה קברות נביאים נמצאים בעירק וכורדיסטן, וגם בסוריה.

<צבי גבאי: בכל אופן, זה מראה על הקשר שהיה בין ארץ ישראל לבין בבל של אז.

<צבי גבאי: רבותי, ככל שנקדים לעשות בשני הנושאים האלה - של הרכוש ושמירת המורשת - ייטב לנו, לבנינו ולנכדינו.

<צבי גבאי: תודה רבה לכם.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: בבקשה, אדוני.

<שמעון דורון: אני סגן יושב-ראש ארגון יוצאי לוב.

נסים זאב: כבר דיבר נציג מלוב.

<שמעון דורון: דיבר כמרכז הארגונים.

נסים זאב: בקצרה, בבקשה.

<שמעון דורון: כבוד היושב-ראש וחברי הכנסת, יגאל אלון אמר:

<שמעון דורון: עם שלא מכבד את עברו, ההווה שלו דל והעתיד שלו לוט בערפל.

<שמעון דורון: כיצד במשך 66 שנים נעלמה מורשתם של מחצית מהעם?

<שמעון דורון: אני מעוניין להעלות שבע נקודות שיכולות, אולי, לסייע.

<שמעון דורון: אחת, להכניס לחוק התקציב תקציב לשימור, טיפוח ותיעוד עדויות ניצולים ורכוש.

<שמעון דורון: אני קורא להקים בית ליוצאי מדינות ערב ואירן, דוגמת בית התפוצות.

<שמעון דורון: יש שטח, דורשים מאתנו 2.5 מיליון שקל שאין לנו מאיפה להשיג, ואני חושב שאנחנו צריכים לקבל את זה מתקציב המדינה.

<שמעון דורון: לחייב, דרך מוסדות האו"ם, לשמר ולטפח את המוסדות והמידע שקיים עדיין בארצות ערב; לדרוש את אותם הסכומים שמקבלים מחנות הפליטים מאונר"א, להעביר לקרן פליטים יהודים ממדינות ערב; להפריט את איסוף העדויות מ"יד בן צבי" ולהעביר אותן למרכזי המורשת והשימור, כדי שניתן יהיה להגיע לשטח כמה שיותר מהר; לפתוח בקמפיין לאיסוף עדויות של יהודים יוצאי מדינות ערב ואירן, ולהקצות לכך משאבים, כוח אדם וכסף; לעודד מחקרים בנושא התיעוד והנכסים של יהודים יוצאי מדינות ערב ואירן.

<שמעון דורון: תודה.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: ד"ר אדי כהן, בבקשה.

<אדי כהן: שלום.

<אדי כהן: אני נציג העדה הלבנונית במרכז הארגונים.

<קריאה: ואחראי על הפייסבוק של מרכז הארגונים.

<אדי כהן: ואחראי על התקשורת, פייסבוק ואינטרנט.

<אדי כהן: כן.

<אדי כהן: אני רוצה להגיד שהפליטות היהודית לא התחילה בשנות ה-40' ולא הסתיימה בשנות ה-70', כמו שראינו, אדווין, בבוקר.

<אדי כהן: אני נאלצתי לנטוש את לבנון בשנת 1991.

<אדי כהן: כלומר, כל המאה רדפו אחרי היהודים.

<אדי כהן: אני רוצה לתת כמה נקודות בקצרה.

<אדי כהן: קודם כול, לפני שהגעתי לכאן רשמתי בערבית - אני גם חוקר ב"בר אילן" ומתעסק קצת במחקרים אקדמיים – "פליטים יהודים".

<אדי כהן: קיבלתי איזה 15 מאמרים, כולם אומרים: המצאה חדשה.

<אדי כהן: תקפו את הנשיא ריבלין על מה שאמר.

<אדי כהן: מה הם רוצים עוד?

<אדי כהן: וכל מיני דברים.

<אדי כהן: אני רוצה לבקש מכם - אתם, חברי הכנסת - תגבשו חזית אחידה חוצה מפלגות נגד או בעד הפליטים היהודים, כי זה יהרוג אותנו אם לא נעשה כך.

<אדי כהן: זה דבר אחד.

<אדי כהן: שתיים, אני מציע גם להקים צוות רציני, מקצועי, וכשיהיה משא ומתן לצרף את נציגי הארגונים להיות בקשר אתכם.

<אדי כהן: דבר אחרון, הייתי בצרפת לפני חודש, ראיתי את עמדת הערבים בנוגע להסכם השילומים שמערב גרמניה רצתה לתת לנו לפני הסכם השילומים.

<אדי כהן: הערבים התנגדו וטענו: הכסף הזה ילך לפליטים הפלסטינים.

<אדי כהן: כמה מהישראלים יודעים את זה?

<אדי כהן: הם התנגדו שכספי קורבנות השואה יגיעו אלינו, הם רצו את הכסף הזה.

נסים זאב: הם רוצים גם את המדינה עכשיו.

<אדי כהן: לכן צריך לגבש חזית אחידה, הסברתית, וגם הסברה בערבית בנושא הזה.

<אדי כהן: תודה.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: בבקשה, אדוני.

<עזי נגר: אני יושב-ראש עמותה לקידום פיצויים לפליטים היהודים יוצאי ארצות ערב.

<עזי נגר: אני מעמותה אחת, ויש עוד שתי עמותות, של דוד נאווי ושל שמש.

<עזי נגר: שתי העמותות מתרכזות בעשייה; הן הגישו בג"ץ, פעם ראשונה אחרי 60 שנה שכל ההתאחדויות עבדו.

<עזי נגר: הוגש בג"ץ אחד נגד מדינת ישראל בנושא של הפיצויים.

<עזי נגר: העמותה שלנו מתעסקת בהיבט פוליטי, ציבורי ומחקרי.

<עזי נגר: אני לא רוצה לחזור על כל הדברים.

<עזי נגר: חבר הכנסת נסים זאב הוביל ב-2009 – ואני מצטרף לברכות – חצי שנה לפני כן הקמנו את העמותה, ושאלתי שאלה אחת, ופה אני שואל את כל הנוכחים: מי מונע שהסוגיה של הטיפול בפיצויים לפליטים היהודים יוצאי ארצות ערב תעלה על הפרק?

<עזי נגר: אגיד לכם.

<עזי נגר: השילוב של ועדת הקליטה עם משרד החוץ והביטחון – נכון שאף אחד ממשרד הביטחון ומשרד החוץ לא נמצא, אדוני היושב-ראש?

<עזי נגר: אגיד לכם למה - - -

נסים זאב: יש יש.

נסים זאב: משרד החוץ נמצא פה.

<שמעון דורון: משרד החוץ נמצא פה, היא בתור.

<עזי נגר: משרד הביטחון נמצא פה?

<עזי נגר: זאת הסוגיה.

<עזי נגר: אנחנו עוסקים פה בוועדה משותפת, עצם הוועדה המשותפת הזאת מוכיחה לנו איפה הבעיה - הבעיה היא גם במשרד הביטחון וגם במשרד החוץ, כי זו ועדת החוץ והביטחון.

<עזי נגר: לגבי ועדת החוץ, אגיד לכם מכמה שגרירים לשעבר שהיתה הנחיה - עד לפני ארבע שנים, כשדני איילון וליברמן החליטו להעלות את זה, החליטו להעלות את זה כעניין פוליטי – משרד החוץ נתן הנחיות במשך שנים, ואתם יכולים לצטט את זה כי אמרו לי את זה כמה, אבל גם קולט אביטל, שהיתה קונסולית, יש הנחיות למשרד החוץ לא לטפל בסוגיה הזאת בכלל.

<עזי נגר: למה?

<עזי נגר: 70 שנה יש החלטה של מדינת ישראל - כל המסמכים של הרכוש היהודי גנוזים ל-70 שנה.

<עזי נגר: פה אני מבקש מיושב-ראש הוועדה ומחבר הכנסת שמעון אוחיון, בעוד שלוש שנים החוק של גניזת המסמכים של יהודי ארצות ערב צריכים להיפתח, ואני מבטיח לכם שמשרד החוץ עם משרד הביטחון יעשה את מרב המאמצים כדי להמשיך להחביא את זה.

נסים זאב: אל תאשים אותם, באמת.

<שמעון דורון: אבל הם לא נמצאים פה.

<עזי נגר: סליחה, יש פרוטוקול והם הוזמנו.

<עזי נגר: מה הבעיה?

<עזי נגר: מותר לי להגיד מה שאני רוצה.

<שמעון דורון: אבל אנחנו יודעים אחרת.

<שמעון דורון: אני מציע בקטע הזה לדייק.

<שמעון דורון: אני עצמי הוזמנתי לכמה אירועים שמשרד החוץ קיים בכמה שגרירויות בעולם.

<שמעון דורון: אתמול, אם היה זמן, הייתי אמור להיות בשגרירות ישראל ברומא.

<שמעון דורון: שם משרד החוץ התחיל בסיפור הזה, יחד עם הקהילות היהודיות, להציף את הנושא ולקיים אירועים.

<עזי נגר: אתה לא סותר אותי, ד"ר אוחיון.

<עזי נגר: מה שאמרתי – עד שבא דני איילון עם ליברמן והעלו את זה כדי לנגח דברים אחרים.

<עזי נגר: אז עלתה הסוגיה.

<עזי נגר: אבל משרד החוץ, ואני מדגיש, אמר את זה בצורה מפורשת בעבר.

<עזי נגר: אבל מה אני רוצה להעיד בכך?

<עזי נגר: הרי חוץ וביטחון זה יחד.

<עזי נגר: מדינת ישראל - זו הטענה שלי, ותרשמו אותה - פשוט מאוד קנתה את יהודי ארצות ערב ברכוש שלנו.

<עזי נגר: זאת הטענה שלי אחרי המחקרים, ויש לי הוכחות לכך שזה מה שקרה.

<עזי נגר: פרופ' בן פורת, שעמדת מאחורי העלייה של יוצאי יהודי עירק, אתה והילל ואחרים, יש לי מסמכים שמראים שמאחורי הגב שלכם – וזה מתחיל בעירק – שמדינת ישראל היה לה חלק בנושא של החוק בפרלמנט העירקי לשלילת האזרחות ואחר כך לשלילת הרכוש.

<עזי נגר: יש לי את ההוכחות של מי שהיה יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה בזמנו, יצחק רפאל.

<עזי נגר: הוא מודיע את זה, יש לו מסמכים שמחוברים למערכת של המוסד, שאתם אפילו לא הייתם מחוברים אליהם.

<עזי נגר: הם עשו את זה מאחורי הגב שלכם, ואתם לא נותנים יד להוכחת הדברים האלה.

<עזי נגר: מדינת ישראל לא רוצה – לא במחדל, לא ברשלנות, אלא מתוך ידיעה שלמה - 65 שנה מדינת ישראל לא רוצה לטפל בסוגיה הזאת.

<עזי נגר: תודה רבה.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: חבר הכנסת לשעבר, בן פורת.

נסים זאב: בבקשה, אדוני.

<מרדכי בן פורת: קודם כול, לא ידוע לי על העובדות שאתה מדבר עליהן.

<מרדכי בן פורת: יוצאי עירק שיצאו ארצה כפליטים, חתם כל אחד שהוא יוצא מרצונו הטוב.

<מרדכי בן פורת: ממשלת עירק החתימה את כל העולים.

<מרדכי בן פורת: על כן, בוא נפריד בין הדברים.

<עזי נגר: אבל זו ההוכחה, פרופ' בן פורת, שזה היה הסיכום - שמחתימים את העולים, שלא תבואו אחר כך בטענה.

<עזי נגר: זה ההסכם שעשו אנשי שירות הביטחון.

<מרדכי בן פורת: קודם כול, אני רוצה להודות לנסים זאב ואוחיון, אני מודה להם שהם ממשיכים בנושא הזה.

<מרדכי בן פורת: הנושא, לראשונה העלינו אותו בשנת 75', ידידי צבי גבאי ציין זאת.

<מרדכי בן פורת: לאון תמן המנוח ואנוכי הקמנו ארגון בין-לאומי ליהודי ערב על כל הדרישות האלה.

<מרדכי בן פורת: עכשיו אני מבקש כותרות: חילופי אוכלוסין – הערבים אומרים: שיבת הפליטים.

<מרדכי בן פורת: אין שיבת פליטים.

<מרדכי בן פורת: יהודי ערב, שהיו 860,000 בארצות ערב, יצאו רובם לישראל ולמקומות שונים בעולם; ולעומתם יצאו ערבים בערך 690,000–700,000.

<מרדכי בן פורת: הערבים הלכו לארצות ערב, יהודים באו מארצות ערב לישראל.

<מרדכי בן פורת: עוד דבר - הפליטים הערבים, הפלסטינים, הם לא חייבים לשלם תגמול ליהודי ארצות ערב.

<מרדכי בן פורת: הם צריכים להפנות את הפנייה שלהם לממשלת ישראל.

<מרדכי בן פורת: מדינת ישראל היא אחראית לפצות את הפלסטינים הישראלים.

<מרדכי בן פורת: אבל דבר נוסף, לגבי כל הרכוש של יהודי ארצות ערב, לזה צריך מאבק של מדינת ישראל, לא רק של הארגונים שלנו.

<מרדכי בן פורת: מדינת ישראל צריכה לקבל לידה את החובות שארצות ערב חבים לאזרחי מדינת ישראל, אם הם נמצאים בישראל או מחוצה לה.

<מרדכי בן פורת: אנחנו מתלבטים; הפליטים ארצה מארצות ערב, הם דור שלישי היום, ודור שלישי לא תמיד זוכר את כל מה שהיה בדור הראשון.

<מרדכי בן פורת: אמנם נרשמו במשרד המשפטים, אבל לא מספיק כי הרישום הזה לא כולל את כל הרכוש האמיתי שנשאר בארצות ערב.

<מרדכי בן פורת: לכן הפתרון הוא חיזוק אמירתו של הנשיא קלינטון.

<מרדכי בן פורת: לפני שהוא גמר את הקדנציה שלו הוא דיבר על ועדה בין-לאומית.

<מרדכי בן פורת: 800 מדינות יצרכו לפצות את הוועדה הזאת, שתפצה את יהודי ערב וגם את הפלסטינים.

<מרדכי בן פורת: לדעתי, צריך ללכת בכיוון הזה.

<מרדכי בן פורת: דבר נוסף, מדינת ישראל צריכה להוביל את הנושא הזה.

<מרדכי בן פורת: לגבי משרד החוץ, אני רוצה להזכיר את איילון.

<מרדכי בן פורת: בזכותו של איילון משרד החוץ העלה את הנושא בכל הזדמנות.

<מרדכי בן פורת: בזכותו, הוא אשר העלה.

<מרדכי בן פורת: אלה הדברים, ואני מודה לכם שוב שאתם ממשיכים בנושא.

נסים זאב: משרד החוץ, בבקשה.

נסים זאב: זה חשוב, כי הוא גם מותקף וגם מוגן.

נסים זאב: עקיבא תור, בבקשה.

<עקיבא תור: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה חבר הכנסת אוחיון.

<עקיבא תור: אדוני, מעולם לא היו הנחיות כפי שאתה מזכיר בשירות החוץ הישראלי.

<עקיבא תור: בתור צוער במשרד, קיבלתי חוברות הסברה בנושא הרכוש היהודי בארצות ערב.

<עקיבא תור: אני עצמי, בשנת 2000, עבדתי על המבנה של מנגנון פיצוי ליהודים במסגרת הדברים של הנשיא קלינטון.

<עקיבא תור: אנחנו עוסקים בנושא הזה שנים.

<עקיבא תור: אני מסכים שמדינת ישראל, ככלל, לא דאגה למודעות לנושא הזה בקרב הקהילה הבין-לאומית, וזה לוקה בחסר.

<עקיבא תור: אנחנו חייבים לעבוד לתקן את זה.

<עקיבא תור: עם זה אני מסכים, אבל זו לא הנחייה, זו בעיה כלל מדינתית.

<עקיבא תור: אני רוצה להזכיר את הדברים של השגריר לשעבר, צבי גבאי.

<עקיבא תור: אני מסכים עם כל מילה של מר גבאי.

<עקיבא תור: הנושא של התיעוד אינו כמו שצריך.

<עקיבא תור: אנחנו לא בנויים ולא מוכנים כיום, במידה שהמשא ומתן עם הפלסטינים יתחדש.

<עקיבא תור: יש צורך שהממשלה תמנה צוות מחקרי מקצועי מיוחד לאמוד את השווי של הרכוש של היהודים שיצאו מארצות ערב, כדי שנוכל לבוא בטענה חזקה מול העולם ולדאוג לפיצוי הולם.

<עקיבא תור: דעתנו היא שלא ניתן לנהל משא ומתן לשלום בלי שהערבים יתמודדו עם הטענה של הרכוש של היהודים בארצות ערב.

<עקיבא תור: זה חלק מהצדק וזה חלק מההכרה באמת ההיסטורית בסכסוך שלנו.

<עקיבא תור: זה נחוץ עקרונית ליציבות השלום, שהערבים והפלסטינים יכירו באובדן הרכוש היהודי והפליטוּת היהודית מארצות ערב.

<עקיבא תור: תודה רבה.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: בבקשה.

<עידן פ. אבידני: אני נציגת הדור הצעיר.

<עידן פ. אבידני: מאוד חשוב שיהיה קשר גם עם הדור הצעיר.

<עידן פ. אבידני: יש לי הרבה מה להגיד, אבל אנסה לקצר ואשמור את העיקר לדיון בשדולה.

<עידן פ. אבידני: רציתי להגיד דבר אחד לגבי הרלוונטיות של נושא הפליטות היום.

<עידן פ. אבידני: זה לא רק העניין של כמה יפוצו בעתיד והשלום עם הפלסטינים.

<עידן פ. אבידני: אנחנו פעילים בשטח, היום יש אנשים שעדיין סובלים בגלל הפליטוּת שלהם מארצות ערב ואירן.

<עידן פ. אבידני: אתן לכם דוגמה קטנה - שכונת גבעת עמל בצפון תל-אביב.

<עידן פ. אבידני: יושבים שם בצורה בלעדית יוצאי ערב ואירן.

<עידן פ. אבידני: הסיבה שהם הגיעו לשכונה היא כדי להגן על גבולות תל-אביב.

<עידן פ. אבידני: הם נכנסו לחורבות של כפר פלסטיני בשם ג'מוסין, והיום הם עומדים להיות פליטים, חלקם אפילו בפעם השלישית, כי הם לא הגיעו בשנות ה-50' אלא הגיעו לפני קום המדינה והם פליטים עוד מתוך גבולות ישראל, מיפו לגבעת עמל.

<עידן פ. אבידני: זאת אומרת, קודם בארץ המוצא שלהם, אחר כך בשטחים של מה שאחר כך הפך למדינת ישראל ועכשיו פעם שלישית הם הולכים להיות פליטים.

<עידן פ. אבידני: הטענה המרכזית של אלה שמסרבים לקבל את הטענות שלהם היא שהם לא שילמו על הנכסים שלהם, שזה לא שלהם, ואף אחד לא מדבר על זה שהם הגיעו לכאן חסרי כול.

<עידן פ. אבידני: לא מסתכלים על הנקודה הזאת כי לא מכירים בזה.

<עידן פ. אבידני: כל בני האדם אחרים, שלא הגיעו מארצות ערב, שיושב היום בקיבוצים ובשכונות פלסטיניות כמו טלביה ומקומות אחרים, הסדירו את הבעלות שלהם וליהודי ארצות ערב – כל אלה שיושבים ויש להם בעיה כזאת, הם כולם בלעדית מאותו מוצא.

<עידן פ. אבידני: דוגמה נוספת זה אלה שיושבים עכשיו ומפונים מהדיור הציבורי.

<עידן פ. אבידני: שוב, אנשים שיצאו מהמעברות.

<עידן פ. אבידני: הם הגיעו חסרי כול.

<עידן פ. אבידני: אם יושבים אתם ושומעים את הסיפורים, חלקם הם אנשים שהיו להם נכסים, הם היו עשירים והגיעו לפה בלי כלום.

<עידן פ. אבידני: מהמעברות הם הועברו לדיור ציבורי ומהדיור הציבורי הם מפונים עכשיו ואומרים להם: זה לא שלכם.

<עידן פ. אבידני: אז הנושא של ההכרה בפליטות רלוונטי גם היום בשביל לסדר את מעמדם של יוצאי ארצות האסלאם, כדי שיהיו חלק אינטגרלי ושווה בחברה הישראלית.

<עידן פ. אבידני: זה לא רק עניין כלכלי, זה לא עניין של מי עני ומי עשיר, זה עניין של מוצא, למרות שאנחנו כבר לא בשנות ה-50'.

<עידן פ. אבידני: (מחיאות כפיים)

<דנה גורדון: לא מוחאים כפיים בוועדת כנסת.

נסים זאב: אני צריך לשמוע את נציגי העדות השונות.

נסים זאב: את החלבים שמענו?

<עידן פ. אבידני: אני רק רוצה להגיד שאני יוצאת כורדיסטן, לשם הפרוטוקול.

נסים זאב: העירקים כבר דיברו פעמיים.

<ג'נט דלל-גנגינה: אני רוצה לדבר באותו עניין שהיא העלתה.

<ג'נט דלל-גנגינה: בכובע השני שלי אני נציגת פריפריה ושכונות.

<ג'נט דלל-גנגינה: אני ועד שכונה בכפר שלם.

<ג'נט דלל-גנגינה: גם אצלנו מתמודדים, כמו שחברתי הציגה.

<ג'נט דלל-גנגינה: חיים שם 63 שנים והיום באים לפנות אותם, כמו משפחת תירם.

<ג'נט דלל-גנגינה: אני מדברת ערבים ואני נפגשת עם פלסטינים, מפגשים של ישראלים, פלסטינים ובין-לאומיים.

<ג'נט דלל-גנגינה: אני מביאה את הסיפור שלי, וכאילו פעם ראשונה – גם הבין-לאומיים וגם הפלסטינים - שומעים שיש פליטים מארצות ערב.

<ג'נט דלל-גנגינה: אני מחזיקה עדיין את הדרכון העירקי – עליתי בשנת 1975 - אני מוציאה אותו ואני אומרת להם: אתם לא הפליטים היחידים.

<ג'נט דלל-גנגינה: גם אנחנו פליטים, הנה.

<ג'נט דלל-גנגינה: כשהייתי בירדן בכנס, אמרתי לבן דוד של המלך: הייתי שכנה שלך מהצד הזה, היום אני שכנה שלך מהצד השני, ולא מבחירה שלי.

<ג'נט דלל-גנגינה: את זה אמרתי להם.

<ג'נט דלל-גנגינה: לגבי המצפון של הילדים שלנו, הם חושבים שהדורות הקודמים שלנו גזלו מהפלסטינים ואנחנו צבא הכיבוש, אנחנו הגזלנים.

<ג'נט דלל-גנגינה: אנחנו צריכים להסביר את זה, שמי שנגזל ממנו זה אנחנו, זה הדורות הקודמים של יהודי ארצות ערב שהם היום יותר מ-50% מהאוכלוסייה בישראל.

<ג'נט דלל-גנגינה: חייבים לעבוד על זה.

<ג'נט דלל-גנגינה: צריך להביא את זה למודעות, גם של האיחוד האירופי.

<ג'נט דלל-גנגינה: למה הקרן הזאת צריכה לכלול גם את האיחוד האירופי?

<ג'נט דלל-גנגינה: כי חאג' אמין אל-חוסייני, שהיה שליח של היטלר, של הנאצים, הוא הביא את הנכבה על הפלסטינים.

<ג'נט דלל-גנגינה: הוא הביא לי את הפרהוד בעירק, אבל עשה לי למעשה טובה – עשה את חילופי האוכלוסין.

<ג'נט דלל-גנגינה: למעשה, הוא הביא את הנכבה על הפלסטינים.

<ג'נט דלל-גנגינה: דבר אחרון שאני רוצה להגיד, לגבי המונח "כיבוש" – שאומרים "צבא הכיבוש", שישראל היא מדינה כובשת.

<ג'נט דלל-גנגינה: כל הרכוש שלי - בתי הכנסת, קבר הנביא יחזקאל שם - תחת כיבוש.

<ג'נט דלל-גנגינה: כבר פוצצו לנו את קבר הנביא יונה שם, אז על איזה כיבוש הם מדברים?

<ג'נט דלל-גנגינה: הם כובשים את הדברים שלנו ואנחנו פה פליטים, השתקמנו.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: בבקשה, אדוני.

<גולן ברהום: שלום לכולם, ברכות.

<גולן ברהום: אני מגיע לכאן ממרכז הארגונים, מה שנקרא דור המשך.

<גולן ברהום: אני מרצה בפתוחה, וכחוקר אני מתעסק בהסברה ישראלית בערבית.

<גולן ברהום: הייתי רוצה לדבר על הנושא הזה בהקשר של ההסברה ולדבר על טיעונים חדשים.

<גולן ברהום: קודם כול, אנחנו שוברים כאן מיתוס.

<גולן ברהום: מר מאיר כחלון הנכבד התראיין ביום א' – הוא עושה עבודת קודש - ויש אנשים מתוכנו שמתווכחים אתו ואומרים לו שיהודים וערבים חיו בשלום ובשלווה.

<גולן ברהום: "אל-עצר אל-זהבי".

<גולן ברהום: ומה שאמר לי חבר כנסת ערבי: לפני הציונות הכול היה בסדר.

<גולן ברהום: אז מה שאני אומר כשאני מתמודד בראיון בתקשורת בערבית ושמים מולי נציגים בערבית: היהודים בארצות ערב היו נאמנים.

<גולן ברהום: הם הוגדרו כנחותים, ולמרות הכול הפקירו אותם.

<גולן ברהום: שום דבר לא מצדיק את זה.

<גולן ברהום: יש לנו ויכוח עם ההנהגה - - -

<שמעון דורון: אבל תגיד את הביטוי: אהל אל-דימא.

<גולן ברהום: אהל אל-דימא, אבל ברמה נמוכה.

<גולן ברהום: אז קודם כול צריך לדבר על זה שנעשה עוול.

<גולן ברהום: דבר נוסף - אחד הדברים שהתעמולה הערבית אומרת: אתם לא הייתם ציונים.

<גולן ברהום: אנחנו כן היינו ציונים, היתה ציונות בלוב, בעירק, בתימן ובכל העולם הערבי.

<גולן ברהום: אבל זה שבן אדם רוצה לעלות, זה לא צריך להתעלל בו, לפגוע בו.

<גולן ברהום: אנשים לא אמרו: מוות לציונים, הם אמרו: מוות ליהודים, וזה היה ממוסד, זה היה במסות וזה היה בכל מדינה ערבית.

<גולן ברהום: בנוגע לאקטואליה – כי המלחמה היום היא לא רק בנוגע לנושא של הפיצויים, המלחמה היום היא גם בתקשורת, את זה אני אומר כמי שדובר ערבית.

<גולן ברהום: מה שעשו לנו, איך שהפקירו אותנו כמיעוט חסר הגנה - למרות שהיינו נאמנים, והיינו נאמנים.

<גולן ברהום: לא התנהלנו כמו טיבי ובשארה בכל מדינה ערבית שהיינו.

<גולן ברהום: מה שעשו לנו זה מה שעושים היום למיעוטים אחרים.

<גולן ברהום: ובגלל זה חבריי ואני מציגים כאן חוברת על הפליטות היהודית עם רעיונות חדשים, מציידים את זה גם למורה וגם למורה.

<גולן ברהום: עשינו סרטונים בערבית, יש ייחוד כשיהודי אומר את הדברים בערבית על מה שנקרא "אל נכבה אל יהודייה".

<גולן ברהום: אנחנו מחוקים בזירה הזו, ואנחנו כן צריכים לעמוד בזירה הזו, לצד הדברים שגם אתה אומר, שגם הם דברים חשובים.

<גולן ברהום: אני אומר שני דברים: הכרה בעוול ברמת הזיכרון – שום דבר לא מצדיק את זה.

<גולן ברהום: דבר שני - מה שעשו לנו זה מה שקורה היום לאחרים.

<גולן ברהום: תודה רבה.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: בבקשה, אדוני.

<אריה סוכובולסקי: אני מייצג את יהודי מצרים ואת גברת לבנה זמיר.

<אריה סוכובולסקי: אני רוצה לציין שהמקרה של יהודי מצרים הוא מקרה שונה.

<אריה סוכובולסקי: כפי שציינה לבנה, היתה אמורה לקום ועדת תביעות.

<אריה סוכובולסקי: מצד אחד, מצרים היתה אמורה לתבוע את הנפט מבארות אבו רודס, ומדינת ישראל החליטה פשוט לסחור ברכוש של יהודי מצרים.

<אריה סוכובולסקי: מצרים ויתרה על התביעה כלפי מדינת ישראל, ומדינת ישראל ויתרה על התביעה לתביעות הרכוש של יהודי מצרים.

<אריה סוכובולסקי: כלומר - - -

נסים זאב: היה קיזוז בפועל.

<אריה סוכובולסקי: היה קיזוז בפועל.

<אריה סוכובולסקי: והיום מי שצריך לפצות את יהודי מצרים זה מדינת ישראל ולא אף אחד אחר, ולא לחכות לקלינטון ולא לחכות לכל מיני סיפורים.

<אריה סוכובולסקי: מאכילים אתכם בסיפורים, אתם לא תראו פיצויים.

<אריה סוכובולסקי: מי שחבה בחובה המוסרית והמשפטית זו מדינת ישראל, כפי שפיצתה את נרדפי הנאצים.

<אריה סוכובולסקי: המדינה קיבלה את השילומים מגרמניה ועד היום, לצערנו, לא העבירה את מלוא הפיצויים לנרדפי הנאצים.

<אריה סוכובולסקי: הדבר דומה, אמנם יהדות ערב לא נרצחה, אבל כל רכושה הולאם ומדינת ישראל סחרה בזכויות האלה, פשוטו כמשמעו.

<אריה סוכובולסקי: אני ממליץ ליוצאי יהדות ערב למקד את המאבק שלהם מול המדינה ולא מול מדינות ערב.

<אריה סוכובולסקי: אני מציע הצעה פרקטית משפטית – הרי המדינה לא תטפל בזכויות האלה, היא תמסמס את זה כמו שמסמסה עד היום.

<אריה סוכובולסקי: ההצעה שלי היא פשוטה: יהודי ערב ימחו את זכויותיהם.

<אריה סוכובולסקי: תקום ועדה של שמאים ומומחים שתעריך את היקף הזכויות, הזכויות האלה יומחו למדינת ישראל, ומדינת ישראל תיקח בהסכם השלום העתידי ותעשה עם התביעות האלה מה שהיא צריכה לעשות.

<אריה סוכובולסקי: אבל לחכות שאנשים ילכו לעולמם ושלא יהיה את מי לפצות, זו טעות.

<אריה סוכובולסקי: המדינה צריכה לקבל את הזכויות של יוצאי מדינות ערב, לתת להם את הקצבאות שמגיעות להם בהתאם להערכה, כמו שנותנים לנרדפי הנאצים, ואחרי זה להקים את קלינטון ולהידיין עם הפלסטינים.

<אריה סוכובולסקי: תודה.

נסים זאב: בבקשה, גברתי.

נסים זאב: (הדברים נאמרו בשפה האנגלית)

<ג'ינה בובליל: אני מצטערת, אני לא דוברת עברית אז אדבר באנגלית, כמיטב יכולתי.

<ג'ינה בובליל: אני לא מדברת רק בשם משפחתי שגורשה וכמעט נרצחה, כשעזבו את טריפולי לוב, אלא שאבי גם חי בתקופת המאורעות בטריפולי, כשחלק מחבריו נרצחו והוא היה צריך לקבור את הגופות.

<ג'ינה בובליל: אני מדברת גם בשמם של יהודים שהוסגרו ונרצחו שם.

<ג'ינה בובליל: השואה לא היתה רק באירופה.

<ג'ינה בובליל: אני אומרת את זה – וחלקתי את זה גם עם ועדת החינוך – משום שאתמול היה לי יום נפלא, ועם זאת יום עצוב.

<ג'ינה בובליל: נפלא משום שביקרתי בשני מוזיאונים נהדרים, המוזיאון הבבלי שמציג את התרבות העירקית, והמוזיאון הלובי שמייצג את התרבות שלי, כמו גם את המרכז התימני.

<ג'ינה בובליל: גיליתי שרק תלמידים מעטים מגיעים למוזיאונים האלה.

<ג'ינה בובליל: משהו חסר בשיטה החינוכית שלנו.

<ג'ינה בובליל: אם 51% מהיהודים החיים בישראל לא מכירים את ההיסטוריה שלהם, אנחנו מפסידים במלחמה לא רק בבתי-הספר שלנו באמריקה, אלא גם כאן.

<ג'ינה בובליל: עלינו להבין שאם לא נחנך את הילדים האלה לפני שהם מגיעים לקולג' על ההיסטוריה של היהודים ממדינות ערב לא נוכל לאזן את נקודת המבט על הקונפליקט.

<ג'ינה בובליל: כשאני מדברת בקמפוסים בקולג'ים אני פונה לסטודנטים באומרי: אני פליטה מהמזרח התיכון, אבל אני לא פלסטינית ואני לא ערבייה.

<ג'ינה בובליל: אני יהודייה.

<ג'ינה בובליל: וכך אני משיגה את תשומת ליבם.

<ג'ינה בובליל: אני מפצירה בכולכם לחזור למוסדות שלכם, לארגונים שאתם שייכים אליהם, ולהכין קוריקולום כדי לספר את הסיפור שלנו.

<ג'ינה בובליל: אם לא יהיו לנו עדי ראייה האמת לא תוכל להיאמר ולעולם לא נוכל ללחום במלחמה הפסיכולוגית שאנחנו עומדים בפניה היום, לא רק בבתי הספר התיכוניים, אלא גם בקמפוסים.

<ג'ינה בובליל: עלינו לעשות זאת כאן, בישראל.

<ג'ינה בובליל: כשהעדתי בפני הפרלמנט הקנדי לאחרונה, חברי פרלמנט שאלו אותי ישירות ובפרטיות: איך זה שישראל לא דוחפת את הנושא הזה?

<ג'ינה בובליל: למה את מבקשת מאתנו, הפרלמנט הקנדי, לדחוף את הנושא הזה כשישראל לא עושה את זה?

<ג'ינה בובליל: אני מתחננת בפניכם לדחוף את הנושא.

<ג'ינה בובליל: תודה רבה.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: מר נאוי, בבקשה.

נסים זאב: שלוש דקות, לא יותר.

נסים זאב: אני מבקש.

<דוד נאוי: שלוש דקות.

<דוד נאוי: אני רוצה להתחיל מספר הספרים, התנ"ך: "קול קורא במדבר פנו דרך ה', ישרו בערבה מסילה לאלוהינו".

<דוד נאוי: לפני שלוש שנים אני, כיושב-ראש עמותת שמש וסעד לנזקקים, העלינו את הנושא של הפיצויים של הנשיא קלינטון.

<דוד נאוי: אני שמח שהיום, אחרי שלוש שנים, גם כבוד נשיא מדינת ישראל אומר – אני מקריא שורה אחת: לתיקון העוול ההיסטורי ולמען שילומים והחזרת כספים.

<דוד נאוי: אני שמח שגם פנינו למספר שרים – עוזי לנדאו, אורי אורבך, סילבן שלום, אביגדור ליברמן ויאיר שמיר - וכולם אמרו שיתמכו בעניין הפיצויים.

<דוד נאוי: כבוד היושב-ראש, חבר הכנסת הרב נסים זאב, וחבר הכנסת המכובד מר שמעון אוחיון, שמחתי לשמוע שגם הם תומכים בעניין הזה של קלינטון, להקמת קרן פיצויים ולשם לכולם פיצויים.

<דוד נאוי: תודה.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: דקה עד שתיים.

<אריה שמש: אני נציג יהודי בבל.

<אריה שמש: אני רוצה לדבר באופן פרקטי על הנושא שדיברו עליו כולם.

<אריה שמש: בחלקו אני מסכים עם מה שנאמר על-ידי א' ועל ידי ב' – בסך הכול כולם רוצים אותו דבר.

<אריה שמש: בצד הפרקטי של העניין, אנחנו לא יודעים מתי נשב על הפיצויים ומתי נדבר על כמה ואיך, אבל לרוץ קדימה ובריצה לארגן ועדות שנתחיל לרשום את כל האפליקציות של תביעות פיצויים של מה שנותר מכל יהדות ארצות ערב.

<אריה שמש: עלו 860,000–900,000, היום מהם בחיים אולי 250,000.

<אריה שמש: עברו 60 שנה.

<אריה שמש: אז לפחות נתפוס את המשפחות של ה-250,000 האלה נמלא בקשות מלאות ומפורטות.

<אריה שמש: זה דבר אחד.

<אריה שמש: נפנה למשרד לאזרחים ותיקים ונבקש ממנו שיקבל הוראה לתת לכל נציג של עדה רשימה שמית של אלה שנמצאים עם בקשות של פיצויים, שמצאו אותם, כיוון שרוב הבקשות שהיו במשרד הפנים, במשרד החוץ ובמשרדים אחרים עברו מיד ליד ולא נמצאו, הלכו לאיבוד.

<אריה שמש: זה אסון, איך במשרדי ממשלה בקשות כאלה חשובות נמצאות כזבל, כחפץ שאף אחד לא רוצה בו.

<אריה שמש: בואו נציל את המצב הזה, ואני יכול לעזור בזה, אמרתי את זה בוועדת הפנים לפני שישה חודשים.

<אריה שמש: סיפרו סיפורים: זה בעיות של קובצי מחשב, פקידה שרשמה ועזבה וכן הלאה.

<אריה שמש: כל הדברים האלה הם דברים שאפשר לפתור אותם, היום המחשוב עונה על הכול.

<אריה שמש: מה שיש לנו כרגע, להמליץ שהמשרד לאזרחים ותיקים ייתן לנו רשימות כדי שנוכל לראות למי יש בקשה שנמצאה, ונפנה לכל היתר שחיים, שנמלא עבורם את הבקשות.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: בבקשה, אדוני.

<סטנלי יורמן: אני סטנלי, אני המנכ"ל של צדק ליהודים יוצאי מדינות ערב.

<סטנלי יורמן: גם אני רוצה להודות לחבר הכנסת נסים זאב ולד"ר שמעון אוחיון על פועלכם בנושא.

<סטנלי יורמן: אני רוצה לדבר בקיצור על הבעיה העקרונית, לדעתי, וזה העדויות.

<סטנלי יורמן: לצערנו, אין לנו היום מה שצריך.

<סטנלי יורמן: תקופה מסוימת היו רק 15,000 תיקים משפטיים משפחתיים, היום יש פחות מזה.

<סטנלי יורמן: אני עצמי ראיתי מה שיש לפלסטינים בגלל שבתקופה האחרונה עבדתי עם קבוצה שלהם.

<סטנלי יורמן: יש להם תיק שנחלק לכל עיר, נחלק לכל יישוב, נחלק לכל משפחה.

<סטנלי יורמן: זה מראה תמונות של בתים, של חמורים, של טוריות - הכול.

<סטנלי יורמן: מה שיש לנו לא יספיק אם המטרה שלנו היא להביא את הנושא של זכויות יהודים יוצאי מדינות ערב לסדר היום הבין-לאומי.

<סטנלי יורמן: אם יאמרו לנו להביא עובדות - אין לנו עובדות.

<סטנלי יורמן: אז מה נעשה?

<סטנלי יורמן: זה חשוב מאוד להשתדל עוד לגייס טפסים, אבל אנחנו יכולים לעשות את זה עד סוף העולם ולא נספיק לקבל את העובדות הנאמנות.

נסים זאב: איזה עירקי ייסע לעירק לעשות צילומים?

נסים זאב: יש שם את דאע"ש.

<קריאה: יש להם ארכיונים.

<קריאה: אנחנו צריכים לקבל את הארכיונים.

נסים זאב: בסדר.

נסים זאב: אני אומר שיותר קל לפלסטינים לבוא.

נסים זאב: ראיתי לא מזמן שמצלמים בתים עתיקים כדי להכניס את זה לדיווחים שלהם.

נסים זאב: אנחנו לא יכולים לנסוע למדינות ערב ולעשות את העבודה.

<סטנלי יורמן: אתה צודק, אבל יש לי רעיון.

<סטנלי יורמן: אני חושב שאנחנו צריכים לשכור חברה בין-לאומית פורנזית כלכלית, לא יהודית, שתעשה סקר מדינה מדינה, בכל הקהילות.

<סטנלי יורמן: בסוף העבודה יהיו לנו מספרים אמינים.

<סטנלי יורמן: לא יהודים, שיכולים באופן מדעי להביא את המספרים הנכונים על הרכוש שאבד.

<סטנלי יורמן: ככה יהיה לנו משהו כדי להיכנס למשא ומתן בעד הזכויות של יהודים.

<עזי נגר: מדינות ערב, יש להן את כל הרישומים, בדיוק כמו שיש לישראל.

<עזי נגר: יש בישראל חוק הנפקדים, כמו שיש חוק הנפקדים בעירק.

<עזי נגר: זו אחת הטענות, שיש פה הסכם - - -

נסים זאב: סליחה, אל תתפרץ.

נסים זאב: דיברת מספיק.

נסים זאב: בבקשה, גברתי.

<נועה בלכר: אני מהמשרד לאזרחים ותיקים.

<נועה בלכר: אנחנו שותפים, כמובן, לכל האירועים, החל מהאירוע שהתחיל ביום ראשון בטקס בבית הנשיא, כמובן גם שותפים בשמחה רבה עם חברי הכנסת הנכבדים שיושבים כאן אתנו.

<נועה בלכר: דיברו פה על מה צריך לעשות.

<נועה בלכר: כל הרעיונות שנשמעים פה לא נשמעים בפעם הראשונה וגם לא נופלים על אוזניים ערלות.

<נועה בלכר: המשרד נמצא כיום בתהליכים של שינויי חשיבה, איך מצד אחד לשמר את התיעוד אבל מצד שני, כמו שאמרו פה הרבה מאוד אחרים, להפוך את התהליך הזה למשהו אפקטיבי שניתן יהיה להשתמש בו, ובראש ובראשונה צריך לקחת את כל המסמכים הישנים שהגיעו למשרדים השונים, לשמר אותם מבחינה דיגיטלית ולהעלות אותם לתוכנה.

<נועה בלכר: אם משיהו אמר שזה פשוט, אז הוא לא יודע על מה הוא מדבר.

<נועה בלכר: מדובר על כתב יד בשפות שונות, זה דבר לא פשוט.

<נועה בלכר: אבל בהחלט נעשים דברים על שני המישורים – המישור התיעודי, שהוא מאוד חשוב גם להעלאת המודעות וגם להכנסה למערכת החינוך, אבל המישור הלא פחות חשוב, שכולכם מדברים עליו בצורה כזו או אחרת, הוא לקחת את הנתונים האלה ולהפוך אותם למשהו אפקטיבי שניתן יהיה להשתמש בו.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: בבקשה, דקה אחת.

<אבי מוטהדה: אני יהודי אירני.

<אבי מוטהדה: אני מאוד מברך על היום הזה, כי זה יום של הכרה סופסוף ביהדות המזרח, מה שנקרא.

<קריאה: לא מזרח.

<קריאה: ערב.

<אבי מוטהדה: ערב ואירן.

<אבי מוטהדה: בכל מקרה, אני מאוד מברך על היום הזה אבל אני גם חושש, כי אני יודע שיש גופים ויש אנשים, בתוכם המדינה, שתנצל את הדבר הזה, כמו שהיא עשתה עם ניצולי השואה.

<אבי מוטהדה: כמו שהסברת פה על העבר והדיכוטומיה של איך נראו היהודים בארצות ערב והאסלאם – זה לא היה ככה.

<אבי מוטהדה: ההורים שלי עלו מאירן ב-63' ו-72'.

<אבי מוטהדה: אבא שלי, יש לו ערגה מאוד חזקה לאירן.

<אבי מוטהדה: עם כל הכבוד, זה נושא מורכב, יש מורכבות היסטורית.

<אבי מוטהדה: אנחנו לא בתוך היסטוריה מערבית דיכוטומית.

<אבי מוטהדה: דווקא היום הזה הוא יום שאפשר לראות בו הזדמנות ולעשות תיקון היסטורי.

<אבי מוטהדה: יש עולם מזרחי שהוא שונה מהעולם המערבי, היהודים היו בו פעם למטה ופעם למעלה.

<אבי מוטהדה: מה לעשות, אנחנו לא סבלנו שם כמו באירופה, צריכים להגיד את הדבר הזה.

<אבי מוטהדה: הדבר הזה גם יכול להיות מנוף חזק לחידוש, לשיח עם עמים - - -

נסים זאב: זה לא המקום לדוח-שיח.

נסים זאב: בבקשה, דקה אחת.

<יצחק כרם: המגמה שלי היא להקים מוזיאון כלל ספרדי מזרחי.

<יצחק כרם: אני לא מתווכח מה זה מזרחי - צפון אפריקה, מהמזרח הרחוק, מהמזרח התיכון וכו'.

<יצחק כרם: שני עקרונות הם חשובים - שאף קבוצה לא תיחסם ושזה יהיה מקור גאווה לכל היהודים.

<יצחק כרם: זה הסוויץ' שאנחנו צריכים לעשות.

<יצחק כרם: המאבק הזה צריך להיות כלל יהודי, למען יהודי ארצות ערב, ולא פרטיקולרי.

<יצחק כרם: זה הכישלון.

<יצחק כרם: המאבקים של יהודי ברית-המועצות הצליחו כי כל יהודי נלחם, רוב בתי הכנסת בעולם נלחמו, וככה שחררנו את היהודים גם משיראז אירן.

<יצחק כרם: אז צריך לעשות סוויץ' באתניות – להדגיש את האתניות בארץ, גם האתניות היידישיסטית, ועל זה אני רוצה להקים מרכז בירושלים.

<יצחק כרם: אני מקווה שזה יכול להיות עם יהודי ארצות ערב, אבל המסר חייב להיות של כל האחרים – רב-תרבותי של הגופים הלא אשכנזים.

<יצחק כרם: זה רחב מאוד.

<יצחק כרם: זה סדר עדיפות לאומי ובין-לאומי.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: בבקשה, שמעון, ואני אסכם.

<שמעון דורון: קודם כול, אנחנו מודים על הדיון הזה, כי הדיון הזה מתקיים תוך חיבור של שני דברים - גם החוק שהוביל בשעתו חבר הכנסת נסים זאב והחוק שהובלתי יחד אתו לגבי יום הזיכרון והטיפול בשלושת המישורים.

<שמעון דורון: אם הייתי מנסה להתייחס לדיון בוועדה הזאת, בעיקר לגבי הסוגיה של הרכוש, הייתי ממליץ להמשיך בתיעוד.

<שמעון דורון: גם אם מישהו אומר שהסיפור הזה, יש לנו זמן קצר לא נספיק, אני חושב שאנחנו צריכים לעשות כמה פעולות יחד.

<שמעון דורון: חלק גדול מהקהילות לא נחשפו.

<שמעון דורון: אני מוכרח לומר שאפילו קהילת יוצאי מרוקו, כשרק שמעו על החוק הזה והתחלנו לדבר בצורה ברורה על זכויות היהודים מארצות ערב, מתחילה כבר התעוררות.

<שמעון דורון: מאיר כנפו מתחיל לחשוף פרשיות עוד בתקופה שלו, של 30,000 יהודים שהוא היה ממונה עליהם והיו צריכים לעזוב תוך זמן קצר, תוך ימים אחדים.

<שמעון דורון: כלומר, הסיפור של התיעוד, מה שאפשר צריכים להמשיך אתו.

<שמעון דורון: יחד עם זאת, אני שומע גם במשרד החוץ וגם מסטנלי יורמן, שכדי להתמודד עם סוגיית הזמן, שתקום – וצריך לבדוק אם זאת ועדת שמאים כאן

<שמעון דורון: בארץ או אולי שני הדברים יחד - גם ועדת שמאים שתיתן לנו תמונה כוללת גם אם אין בידינו פרטים מדויקים ואין אפשרות לעשות זאת, וגם לבדוק את האפשרות של חברה חיצונית, של מישהו שייתן לנו הערכה לכאורה שצריכה להיות אובייקטיבית, ברמה בין-לאומית.

<שמעון דורון: את שלושת הדברים הללו צריכים, לדעתי.

<שמעון דורון: זה לא דבר שנולד היום, אנחנו שומעים את הרעיונות האלה כמה וכמה פעמים במשך החודשים הללו, ואנחנו חושבים שהשדולה שלנו צריכה לאמץ אותם ולהמשיך לעקוב אחריהם, לטפל בהם, לעמוד מול המשרד לאזרחים ותיקים וגם מול משרד החוץ.

<שמעון דורון: תודה רבה.

<שמעון דורון: אנחנו ממשיכים אחר כך באולם שפרינצק, מסכמים יחד.

נסים זאב: יש מושג - יום שכולו תורה.

נסים זאב: אז היום הוא יום שכולו פליטוּת ודיון רציני ומעמיק, וגם מי שלא יצא לו לדבר, נשמח לשמוע בהמשך את שאר החברים.

נסים זאב: אני מתנצל מראש, מה לעשות, הזמן מוגבל ואנחנו משתדלים עד כמה שזה ניתן.

נסים זאב: אני רוצה לומר דברי סיכום.

נסים זאב: חשבתי במהלך הדיון שאולי יש צורך להקים ועדה פרלמנטרית, כפי שהוקמה בזמנו הוועדה לבדיקת נכסי נספי השואה.

נסים זאב: הייתי, דרך אגב, חבר בוועדה הזאת.

נסים זאב: בהתחלה אמרו: אין צורך, הלוא יש משרד שבודק, יש רישומים ויש הכול.

נסים זאב: אבל כשקמה הוועדה – זו ועדת חקירה למעשה – הוועדה דרבנה והביאה דברים.

נסים זאב: קודם כול, אנשים ראו עניין לבוא, לחשוף נתונים, כי אמרו שבכל זאת יש ועדה רציני שחוקרת ובודקת.

נסים זאב: במקביל למשרד, לא במקום המשרד.

נסים זאב: אדרבא, הנתונים חייבים להישאר במשרד לאזרחים ותיקים.

נסים זאב: יש להקים ועדת היגוי מורכבת - גם לשכתי והשדולה שאני עומד בראשה למאבק בדה-לגיטימציה של מדינת ישראל, השדולה של חבר הכנסת אוחיון, ארגון הגג של היהודים יוצאי ארצות ערב בישראל ה-JJAC.

נסים זאב: מטרת הוועדה היא לפתח יוזמה לפתרון בעיית הפיצויים מול הנשיא קלינטון וועדת האו"ם לפליטים.

נסים זאב: יש להקים את המוזיאון שעליו הוא דיבר, ודיברנו גם קודם לכן, למורשת יהדות ספרד בתיאום בין ארגוני הגג והקרן של ד"ר כרם.

נסים זאב: תודה רבה לכם, אני נועל את הישיבה.