ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 119, 2014-12-08 09:30

יואל רזבוזוב: בוקר טוב לכולם.

יואל רזבוזוב: אנחנו נמצאים כאן בביקור, ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בתחנת הכוח רדינג.

יואל רזבוזוב: זה יהיה סיור וישיבת ועדה בתחנת הכוח רדינג בתל אביב, לבחינת קליטת העולים בחברת חשמל.

יואל רזבוזוב: הדיון נקבע לפני הרבה זמן וזה שאנחנו נמצאים בנסיבות היום דווקא, יום דרמטי של פיזור הכנסת, אני חושב שכל הוועדות ביטלו ואני כן ביקשתי לעשות את הדיון, הדיון האחרון של הוועדה שלנו, דווקא כאן בחברה ממשלתית ששיתפה פעולה ולאורך הזמן אנחנו קיימנו כמה דיונים על הנושא של קליטת עולים ותמיד שמנו כמודל את חברת חשמל, ככזאת שמיישמת את החוק, מנסה ליישם, יוזמת.

יואל רזבוזוב: מעבר ליישום החוק, אפשר לעשות פעולות אקטיביות ואנחנו כן רואים בחברה שהיא עושה פעולות אקטיביות לטובת קליטת עולים ואני חושב שהיה חשוב מאוד שנעשה גם ביום האחרון, זו ועדה בכל זאת חגיגית, גם כשזה סיום היא עדיין חגיגית.

יואל רזבוזוב: אני מאמין שתוך שלושה-ארבעה חודשים הכול יחזור למקום שלו ועדיין ימשיכו לדאוג לעולים, כל אחד יתעסק איפה שהוא צריך ובמה שהוא צריך.

יואל רזבוזוב: אני חושב שנוצר לנו קשר טוב בין הוועדה לחברת החשמל, חברה ממשלתית שבאמת כמו שאמרתי אני מרגיש שהיא עושה הכול לטובת עולים.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדינת עלייה וחשוב שאם במגזר הפרטי אנחנו מתקשים, לפחות במגזר הציבורי, בחברות ממשלתיות, כן ייתנו הזדמנות.

יואל רזבוזוב: אני אומר שמדינת ישראל היא ארץ ההזדמנויות וברגע שעולים שמגיעים לכאן יודעים שיש להם סיכוי להתקבל לגוף ציבורי, לחברה ממשלתית, זה נותן להם הרבה יותר מוטיבציה להיקלט ואלה המסרים שעוברים גם בתפוצות וכך מגיע עוד גל עלייה ואני חושב שכל גל עלייה, מעבר לציונות, יש לו גם היבט כלכלי.

יואל רזבוזוב: אנחנו יודעים בוודאות במספרים לחשב כמה כל עולה, או כמה כל גל עלייה, כמה כסף מה ההיבטים הכלכליים של אותה עלייה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שמה שאתם עושים, מעבר לציונות, זה מעשה חשוב.

יואל רזבוזוב: עכשיו אני אתן את רשות הדיבור ליאשה חאין, משנה למנכ"ל.

יואל רזבוזוב: בבקשה.

<יאשה חאין: קודם כל ברוכים הבאים.

<יאשה חאין: אני חושב שאין מקום יותר מתאים לקבל כל ועדה בכנסת, כל שר, כל איש ציבור בתחנת כוח רדינג, כי היא יונקת מההיסטוריה של מדינת ישראל ושמנהל התחנה שלה כבר הרבה מאוד שנים הוא גם עולה חדש לשעבר, שבא מעיר יפה, ריגה.

<יאשה חאין: אני בעצמי גם מאותה עיר.

<יאשה חאין: גם התזמון שלכם היה מדהים, אמנם הוא חגיגי בשבילכם, גם בשבילי, כי היום יש לי יום הולדת.

<יאשה חאין: למיכאל יש יום הולדת עוד יומיים.

<יאשה חאין: אז אם אתם רוצים לחגוג יום הולדת תבואו מחרתיים גם.

<יאשה חאין: מרק חם, הוא הכי טוב מאתמול, אז תבואו גם מחר.

<יאשה חאין: היום התכנית היא קצת לספר על חברת החשמל, מספרים, אחר כך אמור להגיע עמית אוברקוביץ, שלא מזמן התמנה למנהל אגף מנהלי אנוש, הוא גם ייתן מספרים לגבי כמה עולים עובדים ומה עשינו בעבר ומה נעשה בעתיד, מה התכניות, ומיכאל יעשה לכם סיור בתחנה.

<יאשה חאין: קודם כל התחנה השתנתה בצורה מאוד משמעותית, תכניות גם לשנות אותה.

<יאשה חאין: קודם כל היא עברה לגז, תחנה נקייה בלב תל אביב, דלק ירוק מה שנקרא, והתכניות אחרי שנת 2020 להביא את זה שתהיה תחנה נצילה ביותר בארץ.

<יאשה חאין: כל הנושא הארכיטקטוני בתיאום עם העירייה, יש פה תכניות מאוד גדולות, גם לתרום לציבור מהתחנה וגם להמשיך להזין את העיר תל אביב בצורה אמינה.

<יאשה חאין: אם אנחנו נחסל את התחנה ברור שמבחינה נדל"נית הרבה אנשים מסתכלים על ההיבט הזה, אבל אמינות אספקת החשמל היא לא פחות חשובה, אז התכניות הן כן להשאיר ולהגדיל את התחנה.

<יאשה חאין: נצילותית התחנה תהיה הרבה יותר טובה, גם הזיהום יהיה עוד יותר נמוך ואספקת החשמל גם לרדינג וגם לכל המדינה וגם לתל אביב תשתפר.

<יאשה חאין: זה לגבי רדינג, אבל מיכאל ירחיב, סך הכול הוא אפשר להגיד נולד בתחנה הזאת והתקדם ממהנדס פשוט, אמנם אין מהנדס פשוט, מעובד מן השורה למנהל התחנה והרבה שנים הוא מנהל את התחנה הזאת וגם את תחנת גזר, תת תחנה שנקראת רדינג גזר, אז יש לו הרבה מטלות והוא עושה את זה - - -

יואל רזבוזוב: כמה עובדים יש תחנה?

<יאשה חאין: 210, בשתי התחנות, רדינג וגזר.

<יאשה חאין: פה התחנה הישנה נסגרה - - -

<מיכאל ביקסון: אנחנו מדברים על 210 בשני אתרים.

<יאשה חאין: גזר תחנה מאוד מתקדמת עם מיצוי מיטבי של מים, אנחנו עושים טיפול של שנים, אנחנו משתמשים במים שווים, מי קולחין מה שנקרא, באותה הזדמנות אפשר לשלב גם ביקור בגזר, תחנה מדהימה.

<יאשה חאין: לגבי חברת החשמל, כמה מספרים.

<יאשה חאין: סך הכול זו החברה הגדולה ביותר במשק.

<יאשה חאין: אנחנו מדברים על המחזור בארץ, היא גם יותר גדולה - - - תלוי בשנה, אבל בין 20 ל-30 מיליארד שקל, כ-10% מתקציב המדינה ואנחנו לא לוקחים מתקציב המדינה שום דבר.

<יאשה חאין: כשהיה לנו תקציב כ-30 מיליארד בגלל משבר הגז דיברנו על פעילות של 100 מיליון שקל כל יום.

<יאשה חאין: כל יום אנחנו מגלגלים 100 מיליון שקל במכירות, בקניות, יש מאות אלפי פריטים שאנחנו רוכשים, יש לנו 2.5 מיליון לקוחות, אנשים לא כל כך מבינים מה ההיקף של חברת חשמל, אנחנו חברה ענקית עם 13,000 עובדים ופעילות מקרית שמונה עד אילת.

<יאשה חאין: ברור שבימי שגרה אנחנו עוסקים באספקת חשמל.

<יאשה חאין: יש 2.5 מיליון לקוחות, כמו שאמרתי.

<יאשה חאין: מבחינת הספק, פעם היינו מדינה קטנה מבחינה אנרגטית, היום אנחנו בינונית וברמה של כל חברה ביוון, אפילו שהאוכלוסייה שלנו הרבה יותר נמוכה, צריכת החשמל פר בן אדם היא ברמה אירופאית בינונית.

<יאשה חאין: בסך הכול הביצועים שלנו כ-10% יותר מביצועים ממוצעים של אירופה וכ-20% יותר טובים מביצועים אמריקאים.

<יאשה חאין: הביצועים שלנו מאוד טובים מבחינת אספקת חשמל.

<יאשה חאין: המדד הוא אספקה ובו בזמן התעריף שלנו בין הנמוכים באירופה.

<יאשה חאין: הוא עומד לרדת בעוד כחודש עקב זה שמצאנו גז זול, החוזה של נובל אנרג'י זה חוזה עוגן, בעזרתו הם יוכלו לממן ולעשות את זה בנק, אבל סך הכול כל מה שאנחנו מקבלים במדינה, גם חברת חשמל וגם תעשייה וגם החברה, מבוסס על חוזה עוגן של כ-15 מיליארד דולר שאנחנו עשינו עם הספקים שלנו.

<יאשה חאין: זה מתאים גם לדלק ירוק וגם לכלכלת מדינת ישראל.

<יאשה חאין: סך הכול אלה דברים טובים.

<יאשה חאין: זה לא סוד שהחברה נמצאת בקשיים עקב זה שבמשך שנים אנחנו פיתחנו את משק החשמל לבד, לא קיבלנו גרוש מהמדינה.

<יאשה חאין: התעריף שמשלמים האזרחים, זה למעשה מקור ההכנסה שלנו, כמו שאמרתי, בין הנמוכים באירופה ולפי חוות דעת של הבנק העולמי בין מיליארד למיליארד וחצי שקל כל שנה אנחנו במחסור.

<יאשה חאין: ברור, אם במשך 20 שנה, מאז העלייה, אני חושב שזה מהעלייה, במשך 25 שנים, היה פיתוח אדיר במדינה ומימנו את זה בעצמנו, ברור שאנחנו היום נמצאים בחוב של 50 מיליארד שקל כשחוב עצמו לא אומר שום דבר, היחס של החוב נכסים קובע, ו-50 מיליארד, אם היו לנו נכסים ב-30-40 מיליארד היה המצב מעולה.

<יאשה חאין: כיוון שאנחנו כל הזמן מחלקים נכסים בגלל הפסדים ותעריף נמוך, אז החברה נמצאת ב - - -

יואל רזבוזוב: מה זה תעריף נמוך?

יואל רזבוזוב: אתה אומר שלמשק בית החשמל הוא זול?

<יאשה חאין: הוא בין הזולים באירופה למשק בית.

<יאשה חאין: אני אתן לכם לדוגמה, גרמניה, שהיא מדינה מפותחת, אצלנו היום למשק בית זה כ-60 אגורות, אם אנחנו נחלק את זה ל-5, הממוצע אצלנו 12 יורו סנט לקילוואט שעה, בגרמניה זה 26.

<יאשה חאין: גרמניה, שהיא מדינה בין המתקדמות ואנחנו רוצים להשתוות לברלין, אז זה בין 25 ל-26 יורו סנט התעריף, יותר מפי שניים מהתעריף בישראל, כשכוח השנייה שלהם הוא אולי ב-20%-30% יותר גבוה משלנו.

<יאשה חאין: רוב התעריף זה 50%-60% הבדל.

יואל רזבוזוב: אתה אומר שבמשק בית, לדוגמה אם אצלנו נגיד משלמים 50 יורו לחודש, אז שם משלמים 100 יורו לחודש?

<יאשה חאין: בממוצע ארצי כן.

<קריאה: מי משלם 50 יורו לחודש?

יואל רזבוזוב: אמרתי, אני לא רוצה להגיד כמה אני משלם.

<יאשה חאין: אל תשכחו שמשלמים פעם בחודשיים.

<יאשה חאין: אז בדרך כלל הממוצע הוא 500 שקל - - -

יואל רזבוזוב: לחודשיים?

<יאשה חאין: כן, זה הממוצע.

יואל רזבוזוב: אז אתה אומר שבגרמניה משלמים 1,000 שקל.

יואל רזבוזוב: לא שמעתי שהנתון הזה מתפרסם כשדיברו על מחאת המילקי.

<יאשה חאין: זה לא קשור לעניין.

<יאשה חאין: לאזרחי גרמניה זה יכול להיות לא אותו תעריף, לדעתי בברלין התעריף הרבה יותר גבוה, אבל אנשים צריכים להבין שאם רוצים להכניס אנרגיות מתחדשות, אנרגיות ירוקות, לא מזהמות, זה עולה כסף.

<יאשה חאין: בגרמניה זה ברמה מאוד מאוד גבוהה וזה עולה כסף והאוכלוסייה מוכנה לממן.

<יאשה חאין: אז ברור שירוק ומתקדם וחדשני עולה יותר כסף.

<יאשה חאין: אני חושב שאנחנו חברה די חדשנית ומתחדשת, בביצועים אנחנו מאוד טובים ואם אנחנו גם בתעריפים נמוכים, זה אומר שאנחנו חברה יעילה, להבדיל מהתדמית של החברה, שיש לה עודף גדול של כוח אדם, ויכול להיות שבמקומות מסוימים זה גם נכון, אבל אם אנחנו אומרים שהתעריף שלנו נמוך והביצועים שלנו טובים, קרי אנחנו חברה יעילה.

<יאשה חאין: זה שהחברה מקצועית זה ידוע, חברה יעילה זה גם נכון.

<יאשה חאין: רציתי לגעת בבעיה, אם אנחנו בבעיות פיננסיות, גם הרפורמות במצב - - בחלק מהרפורמות לא מדברים על רפורמה והעם בישראל רוצה רפורמה ולא כל כך מבין על מה מדובר.

<יאשה חאין: אז מדובר בגדול במכירת חלק מהנכסים של חברת החשמל, הנפקה ציבורית של חברת החשמל, שליחת חלק מהאנשים המבוגרים, שהם ותיקים, לפנסיה בתנאים נורמליים שאפשר להתקיים בתנאים האלה, ותמיכה של המדינה, קיזוז חלק מהחובות.

<יאשה חאין: בגדול המצב הפיננסי של חברת החשמל, שיהיה יציב ואיתן, אחרת זה מסכן את מצבה הפיננסי של המדינה, זו מטרה אחת.

<יאשה חאין: מבחינתנו זו מטרה עליונה.

<יאשה חאין: דבר שני התייעלות וכניסה לתחרות.

<יאשה חאין: בעיקר בתחום הייצור ואספקת החשמל.

<יאשה חאין: למעשה שני הדברים האלה, שתי המטרות, אם היו מתקיימים שני התנאים האלה אני חושב שהיינו עולים על דרך המלך.

<יאשה חאין: מכיוון שלא הגענו לרפורמה ואנחנו די במבוי סתום, אז החברה נוקטת באמצעים מאוד קשים.

<יאשה חאין: התכנון ב-2015 לפטר יותר מ-1,000 איש כשחלק גדול מהם הם יוצאי ברית המועצות, עולים חדשים.

<יאשה חאין: זה רלוונטי לוועדה שלכם.

יואל רזבוזוב: למה דווקא הם?

<יאשה חאין: מכיוון שמי שהולך בדרך כלל הביתה זה האנשים הכי פחות ותיקים, אין להם קביעויות, או חיילים משוחררים שהתחילו לעבוד, אנשים צעירים, או מה שנקרא עולים, שאין להם ותק ולפעמים הם פוטרו כבר פעם אחת אחרי 10 שנים ועכשיו הם בסיבוב השני ל-5 שנים ואחרי 15 שנות עבודה הם צריכים ללכת הביתה.

<יאשה חאין: אני חושב שזה מאוד רלוונטי לוועדה שלכם.

<יאשה חאין: הנושא של הרפורמה למעשה, הייתי שמח לקראת הבחירות שכמה מהמפלגות היו מכניסות את הנושא של הרפורמה והיציבות של המשק, אפילו למצב המפלגתי מכיוון שזה מאוד רלוונטי, במיוחד לנושא של העולים שזו אוכלוסייה חלשה, לא יציבה, חלק מהם אולי רכשו בתים ומשלמים משכנתאות ועכשיו, ברגע שהם יהיו ללא תעסוקה יהיה להם מצב - - -

יואל רזבוזוב: אם ברפורמה, אנחנו אומרים שאנחנו עושים רפורמה, מתכוונים שאנחנו עושים צעדים שהם הכי דרסטיים, דרמטיים, איך שלא נקרא לזה, אז צריך לפטר, יעילות.

יואל רזבוזוב: אם חברה רוצה להתייעל היא צריכה לפטר, לא לפי קביעות.

יואל רזבוזוב: אם מישהו תקוע פה בקביעות והוא לא מועיל לחברה, אז הוא צריך ללכת הביתה הרבה לפני אותו עולה.

<יאשה חאין: נכון, אבל כדי שאיש ותיק יילך הביתה אנחנו צריכים לקבל מהאוצר הסכמה על פיצויי פרישה.

<יאשה חאין: אם האוצר טוען שאין כסף לפיצויי פרישה אז זה פרדוקס, אז אתה מפטר בן אדם שהכי זול, זאת אומרת הוא לא עולה לחברה והוא הכי יעיל.

<יאשה חאין: אז במקום לקחת בן אדם יותר יקר והוא יקבל פיצויי פרישה אבל הוא לא יעיל, אנחנו הולכים ומחפשים מתחת לפנס.

<יאשה חאין: למעשה אנחנו צריכים פה גם עזרה, אני חושב וגם תודה של האוצר שבסופו של יום, אם גם נותנים פיצויי פרישה לבן אדם, אחרי שעבד 30 או 40 שנה בחברת חשמל, קודם כל זה טוב למשק, הוא יהיה בעל אמצעים, הוא יוכל לקנות דברים ולתחזק את עצמו וגם יוכלו ליהנות ממנו הרבה - - -

יואל רזבוזוב: הוא יוכל לקנות דירה ולהעלות את הביקוש.

<יאשה חאין: בוודאי.

<יאשה חאין: ההשקעה הזאת, אפשר להגיד שזו השקעה, פיצויי פרישה לבן אדם, הפנסיה מאוד נמוכה.

<יאשה חאין: פיצויי הפרישה האלה יחזיקו אותו במשך 20 שנה ותוחלת החיים גדלה וכתוצאה מכך ההשקעה הזאת, אפשר להחזיר אותה ב-5 שנים.

<יאשה חאין: בביזנס להחזיר השקעה ב-4-5 שנים זה מעולה.

<יאשה חאין: אני דווקא מופתע שהאוצר שמבין בביזנס טוב, אולי זה קשה מבחינה ציבורית, אבל צריך להיות מספיק אמיץ וחזק לעשות דברים נכונים מבחינה משקית, מבחינה עסקית, אפילו שציבורית, אולי הציבור לא כל כך תומך.

<יאשה חאין: אבל מכיוון שזה יותר היסטוריה, מכיוון שאנחנו לא - - - אני פשוט מספר למה לא צלחנו.

<יאשה חאין: למעשה אורי יוגב הפעיל את הנושא של הרפורמה והנושא לא צלח לפני חודש-חודשיים ואני מקווה שבבחירות בהרכב חדש הנושא של הרפורמה יימשך.

יואל רזבוזוב: בפרוטוקול של הדיון האחרון של הוועדה אנחנו החלטנו להוציא מכתב, אם זה האוצר או לא משנה מי, היום אני יכול לתקוף את שר האוצר, בשמחה אפילו - - -

<קריאה: כי הוא במקרה ראש הממשלה?

יואל רזבוזוב: שאין יום שעובר בשקט עם ראש הממשלה, אני חושב שבסופו של דבר אסור לנו לגרום לדבר הזה שיפטרו עובדים יעילים בגלל שהם עולים או בגלל שאין להם מספיק ותק.

יואל רזבוזוב: אם צריך פתרון ואם צריך לקחת יוזמה או מסר של אותם הגופים אנחנו צריכים להפנות מכתב לשר האנרגיה, אנחנו צריכים לחשוב למי, ולקחת את זה בחשבון.

יואל רזבוזוב: שלא יקרה מצב שעולים יפוטרו.

יואל רזבוזוב: מבחינתי שימצאו נוסחות עם - - -

<יאשה חאין: אני חושב שזה מאוד חשוב.

<יאשה חאין: אם אנחנו חושבים שהגיעו עולים בהמוניהם בשנות ה-90 והם תרמו המון למשק, והם הגיעו בערך בגיל 35-40, מהנדסים, והיום אחרי 25 שנות ותק הם מגיעים לגיל הפרישה.

<יאשה חאין: הפנסיה שלהם מאוד נמוכה, בסביבות 5,000 שקל, הם יורדים חזק בהכנסה.

<יאשה חאין: הם רכשו דירות, הם צריכים עדיין לשלם משכנתה או תומכים בהורים מבוגרים, הם במצב קשה.

<יאשה חאין: אז אם היום הם בגיל 60 ורוצים לפרוש, למה לא לשלם להם פיצויים?

<יאשה חאין: אם יש להם קביעות, למה לא לשלם פיצויים כדי לתת להם אפשרות וכבוד להתקיים כמו שצריך ולא לשבת כנטל על כתפי המדינה?

יואל רזבוזוב: טוב, 5,000 שקל זה מקרה מצוין, כי יש לנו עוד בערך כמה מאות אלפי עולים שלא הרוויחו שקל פנסיה וסביר להניח, תמיד היה במשפחה שאחד הלך ללמוד ואחד הלך לעבוד, זה שהלך לעבוד לא הרוויח, אז הם יוצאים עם קצבת זקנה והשלמת הכנסה, שזה בסביבות 2,500 ₪, ואין להם שום פנסיה וזה המצב החמור.

יואל רזבוזוב: אנחנו באמת צריכים לחשוב איך אנחנו פותרים.

יואל רזבוזוב: אני תמיד אומר שהגיעו לפה כמה מאות אלפי עולים, הגיעו מעל מיליון, אבל באותן שנים הגיעו נגיד 500,000 בעלייה הגדולה, באותן שנה-שנתיים והם הזניקו את הכלכלה של ישראל כי הם קנו מקררים וטלוויזיות וקנו דברים והיה פה ייצור וכל המדינה עלתה, באותו רגע שאתה אומר שהם יוצאים לפנסיה, שזה קורה אוטוטו, הם רוצים לצאת לפנסיה והם לא הרוויחו כאן פנסיה וההכנסות שלהם שהם הרוויחו ובעבודות מסודרות 10,000 שקל, אז פתאום הם יורדים ל-2,000 ויש להם לשלם משכנתא והכול ותהיה לזה השפעה מאוד גדולה על כלכלת ישראל.

<יאשה חאין: אני רוצה להוסיף שאלה שכביכול במצב טוב שעבדו בחברת החשמל והייתה להם באמת בוא נגיד משכורת של 9,000-10,000 שקל והם עזרו להורים ולצעירים, עכשיו הם יהיו באותו מצב כי הם יירדו לפנסיה של 5,000 שקל, המשכנתא עדיין 2,500 שקל כי הם מבוססים, הם קנו דירות, האחרים לא קנו דירות, אז הם יהיו עם הכנסה פנויה של 3,000 שקל.

יואל רזבוזוב: עוד פעם אני אומר שזה מצב חמור אבל זה במצב טוב יחסית לכל השאר.

יואל רזבוזוב: אבל אנחנו אומרים שהרעיון הוא שגם הם לא ייפגעו, אם המדינה יכולה לקחת אחריות.

<יאשה חאין: אני חושב שזה מצב לא טוב לעומת שאר האוכלוסייה הוותיקה.

<יאשה חאין: זה שיש יותר גרוע מזה זה לא אומר שזה טוב.

<יאשה חאין: אני טוען שזה גרוע, אבל אתה אומר שיש עוד יותר גרוע, אז זה צרת רבים נחמה - - - אני לא - - -

יואל רזבוזוב: לא, ברגע שיש להם דירה והם עם משכנתאות 30 שנה, 25,-30, רובם אוטוטו מסיימים ונשארים עם הכנסה פנויה של 5,000 ₪, ויש לך קצבת זקנה, לא יהיה לך השלמת הכנסה, אבל זה עדיין מצב שהוא סביר.

יואל רזבוזוב: אני לא אומר שזה טוב אידיאלי, אבל יש אנשים שהיום אני מטפל בהם שאין להם, אין להם פנסיה מארץ המוצא ופה הם לא הרוויחו כלום והם פשוט נשארים עם 2,500 ₪ ואנחנו היום מבינים, לחיות מ-2,500 ₪ אי אפשר.

יואל רזבוזוב: זו אוכלוסייה ש - - -

<עמית אוברקוביץ: גם מי שיש לו פנסיה ממוסקבה - - -

יואל רזבוזוב: גם פנסיה, זה ירד לחצי, מי שקיבל את ה-100 דולר בחודש, אז היום מקבל 50 דולר.

<יאשה חאין: בגדול חברת חשמל פחות או יותר - - -

יואל רזבוזוב: אגב, סליחה שאני קוטע, אבל אם אתם עובדים נגיד עם רוסיה, אתם צריכים להרוויח או שהחוזים הם דולריים?

<יאשה חאין: אנחנו בדולרים.

<יאשה חאין: אבל - - -

יואל רזבוזוב: אתם לא יכולים לקנות סחורה פי שניים.

<יאשה חאין: עכשיו למשל היינו צריכים לעשות גם קורס קטן של 50,000 דולר, הם ביטלו את זה.

<יאשה חאין: אין כסף.

<יאשה חאין: 50,000 דולר קורס קטן של ארבעה ימים, באו אנשים, אמרו בוא נעשה קורס ניסיון, נלמד, נדבר, הקורס בוטל.

<יאשה חאין: אז אנחנו גם מרגישים.

<יאשה חאין: מצב כלכלי לא טוב, תמיד מסביב יש בעיות.

<יאשה חאין: בתכנית עמית יציג את הנושא של קליטת עולים ואנחנו לא מדברים רק על עולי רוסיה, כי אנחנו גם משקיעים הרבה בקליטת עולי אתיופיה ובכלל כל הנושא של חברה ממשלתית שלוקחת על עצמה אחריות, גם בני מיעוטים אנחנו קולטים, אני חושב שהלוואי שכל החברות היו עושות מה שאנחנו עושים, גם לקליטת אנשים מוגבלים, אנחנו למעשה צועדים בתחום הזה הרחק הרחק הזה משאר החברות.

<יאשה חאין: דווקא אורן, שלא נמצא פה, הוא מוביל את הנושא של קליטת אנשים בעלי מוגבלויות, קולטים הרבה בני מיעוטים, קולטים אתיופים, קולטים רוסים.

<יאשה חאין: בתחום הזה אולי החברה לא יודעת לפרסם מספיק מה שהיא עושה, אבל היא עושה המון ואני מציע שעמית, שכמו שאמרתי הוא התמנה למנהל אגף משאבי אנוש, הוא יציג את הנושא.

<עמית אוברקוביץ: אין ספק, זה בזכות ההופעה שלי בוועדה.

<עמית אוברקוביץ: המצגת, אני לא אחזור עליה וגם הציגו אותה רק לפני חודש בוועדה, אני אתן דגשים.

<עמית אוברקוביץ: אז יש לנו את החוק, ייצוג עולים, יש לנו את החוק של האתיופים, החוק של בני מיעוטים, דרוזים וצ'רקסים, אנחנו לא רק שעומדים בקריטריונים שנקבעו בחוק, אנחנו גם מוסיפים פעילויות ויעדים שאפתניים שלנו.

<עמית אוברקוביץ: בנוסף על מה שהוצג בהקשר של האתיופים בוועדה שלך בנובמבר אז אנחנו גם שילבנו וצבענו מה שנקרא חמש מכסות לבני העדה האתיופית לפרויקט עתיד נאור שלנו ופרויקט של ליווי סטודנטים מהפריפריה וגם אנחנו פותחים מסלול ייעודי להנדסאים וטכנאים.

<עמית אוברקוביץ: זאת אומרת אנחנו יורדים בהקשר הזה מתואר ראשון כדי להכניס אותם באופן יותר הדרגתי לעולם ההשכלה.

<עמית אוברקוביץ: יאשה הזכיר ואני אתמקד בזה, את קבוצת העולים שקלטנו בשנות ה-90.

<עמית אוברקוביץ: קלטנו גם בשנות ה-70, אבל שנות ה-90 יותר רלוונטי.

<עמית אוברקוביץ: ב-4 השנים הקרובות אנחנו נפרדים בפרישות חובה מסדר גודל של 800 מהנדסים, כמעט 40% מהם הם מהעלייה.

<עמית אוברקוביץ: זה גרעין מקצועי ליבתי שלחלקו דאגנו לשימור ידע, אבל בחלקו לא.

<עמית אוברקוביץ: האמצעי שלנו זה בעצם פנימי, אנחנו מגדלים את הדור הצעיר, הם לומדים את הידע, לומדים את התהליכים, נכנסים לתוך המקצוע ואחרי 5 שנים עוברים לקביעות.

<עמית אוברקוביץ: המצב הכלכלי של חברת חשמל הוביל את הדירקטוריון לקבל החלטה שבשנת 2015 הקביעויות מוקפאות ואני מחבר את הדברים האלה עם מה שיאשה אמר, יש לנו תמונת תקציב עגומה בהיעדר רפורמה, יש לנו החלטה על הפחתת חוב של 500 מיליון שקלים, יש לנו ירידה בהכנסות כתוצאה מכניסת - - - אין לנו אפשרות לקבל, או עדיין לא קיבלנו אפשרות ממשרד האוצר למבצע פרישה והתייעלות, לא להתבלבל, זה לא בעובדים ארעיים, התייעלות זה בעובדים קבועים, בעובדים ארעיים זה קיצוץ.

<עמית אוברקוביץ: יש פחות תקציב יש פחות עובדים, זאת המשוואה.

<עמית אוברקוביץ: אנחנו הולכים לאיפה שאנחנו יכולים, כי אנחנו בעולם קיבוצי, בעולם של הסכמי שכר קיבוציים וכשאנחנו נדרשים להפחית עלויות אנחנו הולכים לאיפה שאנחנו יכולים מבחינת ההסכם הקיבוצי וזה העובדים הארעיים המסכנים ואנחנו צריכים לפטר 1,000 עובדים.

<עמית אוברקוביץ: 1,000 עובדים עד סוף דצמבר אנחנו צריכים לפטר, אם לא יימצא פתרון במבצע פרישה שהוא שווה ערך ל-1,000 העובדים האלה.

<עמית אוברקוביץ: אני חושב שזה סדר גודל של 400 -500 עובדים.

<עמית אוברקוביץ: אני פניתי גם לרשם החברות, פניתי גם לממונה על השכר, אני פונה גם לגופים האלה, כי הרי אין היגיון, העובדים האלה הם גם העובדים הפריוניים ביותר, הם הזולים ביותר, הם הצעירים, אני מדבר על הצעירים, הם גם עם תרבות עבודה שונה ובעיקר בתחילת הדרך בחיים שלהם.

<עמית אוברקוביץ: אלה עובדים שאנחנו קולטים אותם בדרך כלל רווקים והם בדרך כלל מתחתנים, חלקם הגדול גם עם הילד הראשון אחרי 5 שנים ובמצב הנוכחי אין - - - עכשיו זה לא שכולם הופכים להיות קבועים, אבל לפחות בכל שנה מתוך 500-600 עובדים מקבלים 150-180 חבר'ה קביעות, אז לאוכלוסיית העובדים הארעית יש את התקווה ואת השאיפה להיכלל בתוך הקבוצה הזאת.

<עמית אוברקוביץ: הם יודעים שלא כולם, אבל ל-200 חבר'ה האלה מובטחת יציבות כלכלית למהלך של דור.

<עמית אוברקוביץ: אנחנו ניסינו גם לייצר מיזמים עם הסוכנות, לקלוט עלייה וכמעט עמדנו לצאת לאוקראינה, לראיין שם עובדים, להביא כבר 8-10 חבר'ה.

<עמית אוברקוביץ: הלכנו על פיילוט, לראות אם זה אפשרי, להביא 8-10 עולים כאשר מראש אנחנו שם מבטיחים להם 5 שנים עבודה ארעית.

<עמית אוברקוביץ: גם מהאינדיקציות שלנו מספיק להם לוודאות כדי לייצר את העלייה לישראל גם שנתיים.

<עמית אוברקוביץ: אבל המצב כרגע הידרדר בצורה לא מתוכננת ולכן הפרויקט הזה נפל, אבל אנחנו בשלים - - -

יואל רזבוזוב: אני חושב שעדיין אפשר להרים את זה - - -

<עמית אוברקוביץ: לחדש אותו.

יואל רזבוזוב: יש עכשיו, לדעתי, עדיין עיר האוהלים של פליטים שאני מאמין שיושבים שם מהנדסים יהודים וכן הם גם ככה על מזוודות.

יואל רזבוזוב: אפשר להביא משם.

<עמית אוברקוביץ: בשמחה.

<עמית אוברקוביץ: כל הטיפול באוכלוסיות הן באמצעות תכניות חומש.

<עמית אוברקוביץ: כלומר אנחנו עוד לא מאלתרים, אלא אנחנו יצאנו עם תכנית חומש שאושרה על ידי הדירקטוריון.

<עמית אוברקוביץ: תכנית חומש שהמשמעות שלה זה כסף, גם אם זה תקנים, לא משנה, אבל זה כסף, מאושרת, אנחנו בסוף השנה השנייה של תכנית החומש, תכנית החומש בהיבט הזה לא שונתה בתכניות התקציב, היא תקבל עיכוב מסוים עד שאנחנו נפתור, אבל היא לא שונתה.

<עמית אוברקוביץ: אנחנו גם מבקשים לשים דגש על אוכלוסיית הנשים בקרב העולים.

<עמית אוברקוביץ: אמנם אוכלוסיית העולים מקרב ברית המועצות רוסיה הן נשים חזקות, משכילות ופחות בעיה להכניס אותן למעגל העבודה בחברה, אבל לבטח בכל מה שקשור לאוכלוסיות של בני העדה האתיופית ובני המיעוטים, שם יש בעיה גם תרבותית.

<עמית אוברקוביץ: אני רוצה לנצל את ההזדמנות להודות לך על התמיכה בוועדה בפעילות של חברת חשמל.

<עמית אוברקוביץ: ידעת אתה וחבריך להוקיר אותנו ובאמת לזהות שאנחנו אמיתיים ולא מספרים סיפורים, אלא באמת עושים עבודה תכל'ס.

<עמית אוברקוביץ: אני כולי תקווה שנזכה לראות אותך לפחות בוועדה הזאת, לפחות.

<עמית אוברקוביץ: אני מאחל לך יותר, אבל - - - ובכל מקרה לשמור על קשרי עבודה בעתיד.

<עמית אוברקוביץ: החברה, גם יאשה וגם אני וגם כל ההנהלה מודעים לחשיבות של הטיפול בקליטת עולים.

<עמית אוברקוביץ: החברה עצמה היא חברה ממש על גבול חברה ציונית, מפעל ציוני של בניית הכלכלה באמצעות מערכת החשמל ואנחנו נמשיך להיות כאלה, אבל יותר יעילים.

<עמית אוברקוביץ: באמת תודה לך באופן אישי.

יואל רזבוזוב: תודה.

יואל רזבוזוב: תודה על המילים.

יואל רזבוזוב: אני באמת חושב שאנחנו עכשיו נעבור לסיור.

יואל רזבוזוב: אז באמת כמו שאמרתי, אתה לא היית כאן לפני כן, אבל החלטנו לא לבטל את הסיור כי הכנסת מתפזרת, היה חשוב לנו לעשות וזה דיון מסכם של הכנסת ה-19 בוועדת העלייה והקליטה ואני חושב שבאמת חשוב מאוד שאנחנו כאן, כי בסופו של דבר מכל החברות הממשלתיות מכם ראינו הכי הרבה פעולות אקטיביות, גם עם יישום החוק ובאמת אתם דוגמה לאחרים.

יואל רזבוזוב: עם כל הביקורת שיש מסביב, עדיין בנושא שאנחנו מתעסקים אני חושב שאתם מובילים וזה נושא, כמו שאמרת, מאוד ציוני ומאוד חשוב למדינה וכמובן עדיין אנחנו נמשיך את הטיפול והמטרה היא שאותם עולים לא ייפגעו.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים למצוא את הדרך בכלים שיש לנו לחשוב למי ואיך אנחנו פונים בשביל - - - אני מבין את המצוקה.

יואל רזבוזוב: כשאתה מגיע אתה שומע מצד אחד.

יואל רזבוזוב: אותו דבר נתקלתי בעניין של הקבורה שאני מטפל בה.

יואל רזבוזוב: טיפלתי בקבורה אזרחית, אז פתאום אתה יושב בפורום עם חברת קדישא ואתה מבין שהפורום הזה הוא - - - כל המיתוג הרע של חברת קדישא, הפורום של החברות, שדווקא הם בסדר גמור, הם אלה שפועלים על פי החוק ויש תמיד את המועצות הדתיות האחרות שעושות ברדק ואז השם הרע יוצא דווקא לפורום ששם אנשים, אתה רואה כמה שירותים הם נותנים בחינם וכמה הם עושים לטובה.

יואל רזבוזוב: אותו דבר כשאתה שומע את הביקורת וכשאתה רואה את המערכת מבפנים, זה שונה לגמרי.

יואל רזבוזוב: אז באמת תודה לכם, גם לחברת חשמל, על מה שאתם עושים לטובת העולים, וגם בנקודה הזאת שאנחנו עומדים אני רוצה להגיד תודה למנהלת הוועדה.

יואל רזבוזוב: מנהלת הוועדה, יש לנו את הצוות, ויש את הדוברת, לירון, את מירב היועצת המשפטית, אנחנו קיימנו כ-140 דיונים בשנה וחצי, שזה לא מעט, דיונים גדולים והמון המון אנשים והצלחנו לפתור חלק מהסוגיות והצלחנו להעלות לסדר היום חלק מהדברים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שבאמת הוועדה הייתה אפקטיבית, מאוד פעילה - - -

<קריאה: בזכות יושב הראש.

יואל רזבוזוב: היושב ראש לא יכול לפעול בלי הצוות, אז זה באמת צוות מדהים ואני מקווה שהיא תמשיך באותו קצב, כי אני חושב שבקצב הזה באמת נפתרות הרבה סוגיות שהן חשובות מאוד.

<יאשה חאין: לפני שמיכאל יתחיל, כמו שאמרתי, הוא גם עולה חדש לשעבר והעולה הראשון שייסד את המדינה הוא גם עולה חדש מרוסיה.

<יאשה חאין: עולה ותיק,.

<יאשה חאין: בזמנו חברת חשמל בכלל התאפיינה באנשים שהיו מסתובבים עם כבל כזה ומדברים במבטא רוסי כבד.

<יאשה חאין: אלה היו האנשים שרוטנברג בזמנו קלט, הוא היה מנכ"ל החברה במשך שנים רבות ואחר כך היה אחיו.

<יאשה חאין: רוטנברג היה מנכ"ל החברה וההיסטוריה של חברת החשמל למעשה שזורה עם הרבה מאוד מהעלייה הראשונה והשנייה.

<יאשה חאין: אמנם אנחנו נמצאים ברדינג, לא ברדינג, שיושב ראש הדירקטוריון בזמנו הוא לא רוסי, הוא אנגלי, אבל - - -

<מיכאל ביקסון: כמו שיאשה אמר, למעשה, אתר תחנת הכוח רדינג הוא אחד מהאתרים הראשונים של פנחס רוטנברג, אבל לצערי זו תחנת כוח אחרונה שפנחס רוטנברג היה מעורב פיזית ומאוד פעיל בהכנה של התחנה.

<מיכאל ביקסון: כשאנחנו אחר כך נלך ונטייל בתוך התחנה אנחנו נראה את ההבדל של הגישה של רוטנברג, גם פונקציונלית וגם אסתטית איך צריכים לבנות תחנה ואיך העסק הזה הידרדר למעשה לפונקציונלית בלבד, ללא אסתטיקה וללא התייחסות למשמעות של תחנת כוח.

<מיכאל ביקסון: מה הכוונה?

<מיכאל ביקסון: פנחס רוטנברג מבין שתחנת הכוח זה איזה שהוא מנוע לפיתוח של המשק והוא גם מבין שכדי לפתח את המשק הוא צריך להיות מחובר לאנשים מקבלי ההחלטות ובעלי שלטון, גם הון כמובן, ואז הוא בונה כל מתקן ומתקן, כל תחנה ותחנה, ככה שהוא יוכל להביא את האנשים ולהראות להם את העוצמה, את היכולת ואת היופי של המתקנים שלו.

<מיכאל ביקסון: אין דבר כזה שבתחנת כוח יהיו מדרגות כאלה שאתם עליתם, אין דבר כזה שיש מרפסת שמשקיפה מצד אחד על אולם הטורבינות ומצד שני על חדר הפיקוד.

<מיכאל ביקסון: גם חדר פיקוד כזה אף אחד לא בונה, בונים אותו לפחות שליש מהגודל הזה, כי החישובים אחרים לגמרי.

<מיכאל ביקסון: השיקולים של רוטנברג היו חד משמעית שיקולים עם הרבה ראייה קדימה, הרבה מאוד ראייה קדימה.

<מיכאל ביקסון: האתר שנבחר להקמה של תחנת כוח רדינג כעיקרון הוא לא היה צריך להיות פה.

<מיכאל ביקסון: לפי התכנית של רוטנברג, כשהוא נשלח ב-1919 על ידי הסוכנות היהודית לבדוק מקורות אנרגיה ומקורות שאפשר יהיה לפתח את ארץ ישראל הוא הסתכל על מים.

<מיכאל ביקסון: בשביל זה אומרים שהוא למעשה הזקן מנהריים, אבל הוא היה מהנדס מים, בין היתר, חוץ ממהנדס מכונות, התואר שלו זה לא בדיוק מים, זה סכרים, הוא למד סכרים באיטליה ומכונות בסנט פטרבורג.

<מיכאל ביקסון: הוא ראה את המים, המים כמקור אנרגיה, הוא הסתכל על החלק הצפוני של המדינה, חצבני, ליטני, כל האזור הזה, הוא היה למעשה נגד הסכם הפיקוח אחרי מלחמת העולם הראשונה והפרויקט הראשון שמופיע בעבודה שלו זה תחנת כוח על נחל העוג'ה.

<מיכאל ביקסון: העוג'ה זה הירקון.

<מיכאל ביקסון: התחנה הייתה צריכה להיות באזור של ראש העין.

<מיכאל ביקסון: היה לו סכסוך עם הערבים שהודיעו מראש 'אנחנו לא נקנה שום חשמל מיהודים, נתנגד'.

<מיכאל ביקסון: היישוב היהודי באזור תל אביב היה מאוד מאוד חלש ורוטנברג החליט לעזוב את הפרויקט הזה, הוא הלך צפונה, הלך לנהריים, הקים את נהריים וחזר למעשה לתל אביב רק בשנות ה-30 בעקבות העלייה הגדולה מגרמניה ופולין, כשבתל אביב התחילו לעבוד.

<מיכאל ביקסון: עכשיו הם התחילו לעבוד, הם התחילו תעשייה, תעשייה זעירה אבל סביב חשמל.

<מיכאל ביקסון: הוא בא למעשה למקום, הוא עדיין מחובר למים, אז הוא מסתכל על האזור הזה של נחל הירקון.

<מיכאל ביקסון: זו התמונה ה-26, אם אני לא טועה, זה טיול בנחל הירקון, עם מוסמוסים בתוך הנחל.

<מיכאל ביקסון: זה היה טיול שנתי.

<מיכאל ביקסון: מה שמעניין, על הגבעה הזו יש צ'ופצ'יק קטן.

<מיכאל ביקסון: זה גם מקום מאוד מעניין, זה דבר שהוא בא לפני התחנה ולפני המגדלור של נמל תל אביב.

<מיכאל ביקסון: זו אנדרטת היל.

<מיכאל ביקסון: אנדרטת היל זה שלוש האנדרטאות על הקרב המפורסם במלחמת העולם הראשונה, של גנרל היל, של חציית הירקון, אחד פה, אחד בכיכר היל צפונה בתל אביב ועוד אחת ברמת גן על יד הקניון שם.

<מיכאל ביקסון: זה קרב שלומדים אותו עד עכשיו איך בשלושה ימים הצליחו לחצות את הירקון.

<מיכאל ביקסון: בכל מקרה עם הזמן העסק השתנה ואנחנו מדברים כרגע על קומפלקס שהוא תחנת כוח רדינג, שהפך להיות באזור שוקק חיים בתל אביב.

<מיכאל ביקסון: זה מבנה ראשון מעבר לירקון בכלל בתל אביב.

<מיכאל ביקסון: תיכף נדבר איך נבחר המקום הזה ואיך הוחלט הנושא הזה, אבל למעשה אנחנו הפכנו להיות במרכז העניין, לכל אחד בתל אביב יש מה להגיד לגבי התחנה, כי כל אחד עובר פה.

<מיכאל ביקסון: עסק זה לפתוח עסק פרטי, חניה פה, חבל על הזמן, העסק הכי טוב.

<מיכאל ביקסון: כרגע אנחנו למעשה מסתכלים על שלושה מבנים וזה שלוש תחנות כוח, רדינג א', רדינג ב' ורדינג ד'.

<מיכאל ביקסון: אנחנו תיכף נפרט במהירות את התחנות ואחר כך גם נעבור דרכן, אבל בעיקרון רדינג א' זה המבנה המרשים והיפה והוא הולך לשימור והוא אחד מהבניינים היפים בתל אביב.

<מיכאל ביקסון: מבנה רדינג ב', שהוא עדיין נראה כמו מבנה, הוקם בתחילת שנות ה-50, גם על זה נדבר והמבנה האחרון שהוא רדינג ד' שהוא מבנה שעובד ומפעיל את החשמל.

<מיכאל ביקסון: דווקא היום הוא לא עובד.

<מיכאל ביקסון: אחרי שבוע שעבר שהייתה הפסקה של אספקת הגז מתמר לא החזירו את היחידות שלנו.

<מיכאל ביקסון: מזג האוויר מצוין, כל זמן שהוא עובד אנחנו מפסידים.

<מיכאל ביקסון: זה שיהיה ברור.

<מיכאל ביקסון: לא יכולנו להתחרות עם היחידות שלנו במציאות יותר - - - כמובן ההחלטה.

<מיכאל ביקסון: זה תהליך סטטוטורי של 1936.

<מיכאל ביקסון: פנחס רוטנברג מגיע לעיריית תל אביב, נכנס לרחוב ביאליק בתל אביב, בכיכר שם, נכנס פנימה ואומר 'יאללה, חבר'ה, מי פה אחראי על התשתיות?

<מיכאל ביקסון: ' אמרו 'משה, חדר 8', לוקח את משה, שם אותו ברכב, מגיע לשפך הירקון עם הרכב שלו ועם השומר הראש והנהג, הערבים בגשר מעבירים אותם לצד שני, הוא עולה על הגבעה שאנחנו ראינו, תוקע את המקל המפורסם שלו, 'וואלה, פה אנחנו בונים'.

<מיכאל ביקסון: בזה הסתיים התהליך הסטטוטורי.

<מיכאל ביקסון: זה כל התהליך.

<מיכאל ביקסון: התהליך הסטטוטורי שאנחנו מדברים עכשיו נמדד בכלל במספרים אחרים לגמרי.

<מיכאל ביקסון: שם.

<מיכאל ביקסון: שם תחנת הכוח רדינג.

<מיכאל ביקסון: אני מבקש להקפיד לשמור על הכבוד של הבן אדם,זה רדינג, זה לא רידינג.

<מיכאל ביקסון: רידינג זה חניון פה.

<מיכאל ביקסון: מי זה הבן אדם הזה?

<מיכאל ביקסון: את השאלה הזו אני שואל תמיד, יאשה כבר אמר זה יושב ראש הדירקטוריון, כנראה שני, הראשון היה רוטנברג בעצמו, אבל אם נסתכל על קורות החיים שלו אנחנו מדברים למעשה על היהודי שהגיע לרמת אצולה הכי גבוהה שיהודי הגיע אי פעם.

<מיכאל ביקסון: הוא היה מרקיז, הוא קיבל את האצולה שלו על משא ומתן בין ארצות הברית לבין בריטניה על הכניסה של האמריקאים למלחמת העולם הראשונה.

<מיכאל ביקסון: על זה הוא קיבל את האצולה ולמעשה הוא השפיע חזק מאוד על ההיסטוריה של כל אירופה, הוא הפך את המלחמה למלחמת העולם הראשונה, ברגע שהאמריקאים נכנסו למלחמה.

<מיכאל ביקסון: הוא היה שר משפטים, הוא היה יועץ משפטי, אבל הוא נפטר בתפקיד של משנה למנהל הודו, שזה וואחד תפקיד בתקופה ההיא.

<מיכאל ביקסון: אז הבן אדם מאוד מאוד מכובד, היה לי הכבוד להיפגש עם הנכד שלו מאשתו הראשונה.

<מיכאל ביקסון: הוא גם בן אדם מאוד אמיד ומאוד נחמד.

<מיכאל ביקסון: יש עוד נקודה אחת שצריכים לדבר עליו, שזה בתמונה הבאה.

<מיכאל ביקסון: זה ביקור שלו בנהריים.

<מיכאל ביקסון: שימו לב גם לסגנון של התחנה בנהריים, הסגנון של תחנה פה הוא אותו סגנון, זה הסגנון של רוטנברג.

<מיכאל ביקסון: הסגנון פה מה שנקרא בארכיטקטורה, פשיסטית איטלקית.

<מיכאל ביקסון: הפשיסטית זו מילה שאנחנו לא משתמשים בה עכשיו, זו מילה שהשתמשו פעם בארכיטקטורה, סגנון מונומנטלי מאוד חזק.

<מיכאל ביקסון: לפנחס רוטנברג היו כמה משברים בחיים, מי שמכיר את קורות החיים שלו.

<מיכאל ביקסון: גם הסיפור של הכומר גפון, מי שמכיר, שנודע לו שהוא משתף פעולה.

<יאשה חאין: מיכאל, אתה מספר כאילו הם יודעים מי זה גפון.

<מיכאל ביקסון: יש סך הכול שלושה ספרים על רוטנברג, שניים בעברית, אחד ברוסית, הכי טוב ברוסית, אבל הוא נכתב בירושלים.

<מיכאל ביקסון: רוטנברג בכלל מוגדר ברוסיה כאישיות מסתורית ביותר מהתקופה של המהפכה הראשונה והמהפכה השנייה.

<מיכאל ביקסון: אישיות מדהימה, ודרך אגב כל המחקרים עליו מבוססים על הארכיון שלנו, תלוי מי בא לעשות חקר.

<מיכאל ביקסון: בא שאלתיאל, שהוא לא ידע רוסית ולא ידע אידיש, אז הוא קרא כל מה שהיה בעברית, אבל רוטנברג לא ידע טוב עברית, רוב המסמכים שלו הם או ברוסית או באידיש.

<מיכאל ביקסון: אחר כך בא הבחור הזה, אני לא זוכר את השם שלו, מאוניברסיטת ירושלים ועשה מחקר והוא ידע גם רוסית וגם אידיש וזה נהיה ספר מדהים.

<מיכאל ביקסון: מה שכן, הוא יצא דווקא ברוסיה, ההוצאה לאור הייתה רוסית.

<מיכאל ביקסון: אבל אפשר להשיג אותו, שני כרכים.

<מיכאל ביקסון: אבל מה הסיפור של הביקור של לורד רדינג?

<מיכאל ביקסון: אחרי שרוטנברג כמעט סיים את נהריים וכבר היה צריך להיות טקס של פתיחת התחנה הגיע שיטפון והתחנה נהרסה לחלוטין.

<מיכאל ביקסון: ואז רוטנברג נכנס לדיכאון והוא התנתק למעשה מהעולם, הגיעו העובדים, הפועלים, אמרו 'תשמע, אנחנו נתחיל לעבוד, נעבוד בלי משכורת, אתה תדאג רק למים ולאכול, אבל אתה חייב להביא את הכסף ולהביא את התחנה למפעל עובד'.

<מיכאל ביקסון: ואז רוטנברג נסע לבריטניה, הוא הגיע ללורד רדינג, שכנע אותו ללכת למסע של גיוס הון והם הצליחו אז לגייס 750,000 פאונד, שזה סכום אסטרונומי, כדי לשקם את התחנה.

<מיכאל ביקסון: אחרי ששיקמו את התחנה רוטנברג הביא אותו לתחנה וזה הביקור של לורד רדינג.

<מיכאל ביקסון: יש עוד תמונה אחת של הביקור שלו, זה בתל אביב, תחנת הכוח הראשונה בתל אביב לא הייתה פה, הייתה ברחוב החשמל.

<מיכאל ביקסון: רדינג, אנחנו נמצאים פה, זו תחנה שנבנתה על ידי שני אחים, החלק הראשון פנחס רוטנברג, החלק השני אברהם רוטנברג.

<מיכאל ביקסון: התחנה השפיעה חזק מאוד על הפיתוח של אזור תל אביב.

<מיכאל ביקסון: יש פה סיפורים מדהימים לגבי התחנה הזו ואני אראה לכם בדרך כל מיני דברים מיוחדים, אבל משהו מעניין, התחנה הזו קמה במשך שנה בלבד.

<מיכאל ביקסון: כל אורך ההקמה היה שנה אחת ושימו לב שלא היו כל כך הרבה מנופים, טרקטורים ודברים אחרים, היו הרבה גמלים, רואים אותם בתמונות.

<מיכאל ביקסון: היו פה 1,000 פועלים וכולם כמובן יהודים, היו הרבה מתנדבים שהגיעו מחוץ לארץ והשתתפו בפרויקט הזה.

<מיכאל ביקסון: כל הציוד פה היה ציוד אנגלי, שזו הייתה התחייבות של רוטנברג להשתמש אך ורק בציוד אנגלי ולא בציוד גרמני, על זה הוא קיבל תנאי בזיכיון.

<מיכאל ביקסון: שתי עצירות בהקמה.

<מיכאל ביקסון: עצירה אחת זה קביעה של החזית.

<מיכאל ביקסון: לרוטנברג היה חשוב מאוד שהחזית תהיה חזית מאוד מונומנטלית, הוא לא הסכים לכל השרטוטים והסקיצות שהביאו לו.

<מיכאל ביקסון: אז למעשה בעקבות התהליך הזה, אין אדריכל לבניין הזה, לא קיים.

<מיכאל ביקסון: יש לנו ספר מחקר של הטכניון שעשה עבודה על המבנים שלנו, בין היתר המבנה הזה, ואין דבר כזה ששם של בן אדם אחד כתוב הארכיטקט ככה וככה.

<מיכאל ביקסון: אין דבר כזה.

<מיכאל ביקסון: יש מאושר, זה כל מה שיש.

<מיכאל ביקסון: כעיקרון אנחנו מניחים, בעקבות סקיצות שיש לנו בארכיון, נעשתה איזה שהיא קומבינה בין כל ההמלצות, כי המבנה הוא לא טיפוסי כמו תחנת כוח, כי תחנת כוח בדרך כלל לא סימטרית, לא בצורה כזו, אבל כעיקרון יצא מבנה מדהים.

<מיכאל ביקסון: אלה כמה סקיצות של כמה אדריכלים שהשתתפו בעניין, אתם רואים פה סקיצות שונות, דומות מאוד למה שיצא בסוף.

<מיכאל ביקסון: עוד תמונה אחת, עוד כמה סקיצות פה, גם עלתה הצעה להעביר את המגדלור על הגג של הבניין, יש פה סקיצה מצד שמאל.

<מיכאל ביקסון: אבל זה מה שיצא, מבנה מונומנטלי.

<מיכאל ביקסון: שימו לב, אין ארוכות, רוטנברג לא נתן לשים שום ארובה, עד שלא צילמו את הבניין הזה מכל הכיוונים.

<מיכאל ביקסון: אחרי ששמו ארובה אמר לחתוך הראשונה, למה?

<מיכאל ביקסון: זה נכנס לפריים.

<מיכאל ביקסון: מה אנחנו עושים עכשיו?

<מיכאל ביקסון: אנחנו שמים בתחנת כוח קודם כל למעלה ארובה.

<מיכאל ביקסון: רוטנברג היה הרבה יותר חכם, הוא אומר 'האסתטיקה היא חשובה, ארובה זה טוב, אבל לא רואים אותה.

<מיכאל ביקסון: לא צריכים לראות אותה'.

<מיכאל ביקסון: במשך הזמן התחנה הזו סיימה את הפעילות.

<מיכאל ביקסון: אי אפשר למעשה יותר מדי להפעיל תחנות, יש 50 שנה, זה פחות או יותר הדד ליין שלהן, ב-72' התחנה נסגרה.

<מיכאל ביקסון: היה תהליך של עזיבה של הבניין בתקופה שהמנכ"ל היה חופי והבנו שיש פה פוטנציאל בלתי רגיל.

<מיכאל ביקסון: עשינו כמה תהליכים, שיפוצים, פירוקים, המבנה הזה היה מלא אזבסט, שזה לא משהו שהוא מעודד ולמעשה אנחנו הגענו בסוף שנות ה-90 לפעילות ציבורית בתוך המבנה וזו אחת התמונות של תערוכה שהייתה נקראת צלמנייה.

<מיכאל ביקסון: היו 120,000 מבקרים בתערוכה הזו, משהו מדהים, אבל יצא חוק של שימוש במבנים לצורך פעילות ציבורית וצריך אישור של כבאים וזה וזה, כל הדרישות האלה הביאו אותנו למצב שאנחנו כרגע באמצע של הפרויקט לקבלת היתרי בנייה, להפוך אותו למבנה שיהיה גם מרכז מורשת של חברת חשמל וגם יוכל לשמש כמבנה ציבורי לפעילות תרבותית כזו או אחרת.

<מיכאל ביקסון: זו התכנית.

<מיכאל ביקסון: אנחנו לא נוגעים למעשה בשום דבר, אנחנו רק שומרים על כל האסתטיקה וכל קו הבניין.

<מיכאל ביקסון: ככה הוא יהיה.

<מיכאל ביקסון: זה החלק האחורי, אנחנו נעבור שם, כל האלמנטים נשארו בחיים.

<מיכאל ביקסון: רדינג ב' זה גם תחנת כוח שהיא כבר לא פעילה.

<מיכאל ביקסון: היא עשתה את העבודה שלה, עשתה יופי של עבודה, עשתה מעל 330,000 שעות פעולה, שזה באמת דברים מיוחדים במינם.

<מיכאל ביקסון: בדרך כלל מתכות אז תוכננו ל-250,000 שעות.

<מיכאל ביקסון: היא נסגרה ב-2004, זאת אומרת היה לי הכבוד לסגור אותה, במצב תפעולי לחלוטין תקין.

<מיכאל ביקסון: יכולנו להפעיל אותה הלאה, אבל בעיה של איכות הסביבה לא אפשרה, אי אפשר להעביר אותה לגז טבעי ותל אביב לא יכלה לסבול הפעלה של תחנה בטכנולוגיה כל כך ישנה.

<מיכאל ביקסון: חלק נוסף של התחנה, תחנת כוח רדינג ג'.

<מיכאל ביקסון: זה היה פרויקט מאוד מעניין, תחנת כוח שלא נמצאת פה.

<מיכאל ביקסון: זו תחנת כוח שלא ראו אותה.

<מיכאל ביקסון: תחנת כוח תת קרקעית, תחנת כוח ביטחונית שבשנות ה-50, עם כל הבעיות של ההתארגנות להפצצות ולמלחמות בא משרד הביטחון ואמר 'חבר'ה, מה יקרה עם החשמל אם יהיו הפצצות?

<מיכאל ביקסון: ' ואז יצאה חברת חשמל לפרויקט של תחנת כוח תת קרקעית.

<מיכאל ביקסון: זה פחות או יותר בתקופה של הקמת הכור, אותה טכנולוגיה, עם הכיפה, מתחת לכיפה כל המתקנים.

<מיכאל ביקסון: תחנה מאוד קשה.

<מיכאל ביקסון: עבדתי שם, הפעלתי אותה וגם עשיתי תחזוקה, מאוד קשה.

<מיכאל ביקסון: כל המתקנים האלה מתחת לאדמה, חוץ משתי הארובות הקטנות.

<מיכאל ביקסון: זה 2.5 קילומטרים מפה, כרגע מרכז רבין נבנה על הכיפה של הבניין הזה, אין שום דבר כבר בפנים, חוץ מעטלפים, פירקנו את כל הדברים, אבל כפרויקט הנדסי, צריכים עוד ללמוד אותו, להבין מה נעשה שם.

<מיכאל ביקסון: והתחנה האחרונה וחביבה, תחנת כוח רדינג ד', עם כל הבעיות של ההקמה שלה, עם חוק מיוחד שמשפיע גם עד עכשיו עלינו.

<מיכאל ביקסון: היא הוקמה על ידי חוק מיוחד שאפשר לנו לבנות תחנה.

<מיכאל ביקסון: כי היו התנגדויות אדירות.

<מיכאל ביקסון: לא היה שום סיכוי להעביר את כל התהליך הסטטוטורי אם לא היה יוצא החוק.

<מיכאל ביקסון: החוק הזה בוטל ב-95' ואנחנו כרגע בכל מיני תהליכים של הפיכת התחנה לאיזה שהוא חלק שעומד בכל הסטנדרטים של קבלת היתרים, אישורים, תמ"אות.

<מיכאל ביקסון: התחנה הזו בהקמתה הייתה 30% של מערכת החשמל.

<מיכאל ביקסון: אני הייתי עולה חדש, הייתי עוד באולפן, אני זוכר ב-74' עלטה במדינה, ואז עם העברית, כמה שיכולתי לקרוא, היה עיתון בעברית קלה, אני כבר לא זוכר את השם שלו, היה כתוב שבגלל תחנת כוח רדינג יש את העלטה.

<מיכאל ביקסון: זה היה מתקן קריטי לחלוטין, מתקן הכי הכי, תחנה שכל הפסקה פה זה היה זעזוע של כל המערכת, אבל לאט לאט היא הפכה להיות חלק מתחנות אחרות.

<מיכאל ביקסון: המערכת התפתחה, היא עבדה על מזוט והסביבה סבלה מאוד מהפעולה הזו.

<מיכאל ביקסון: ב-2006 עברנו לסביבה של גז ומאז אנחנו שורפים גז בלבד.

<מיכאל ביקסון: אין שום ניסיון בכלל להפעיל את זה בדרך חלופית, כי ההתנגדויות גדולות מאוד.

<מיכאל ביקסון: כרגע אם אנחנו לוקחים מספרים יבשים, זה קצת יותר מ-3% מהמשק של חברת חשמל, אבל זה לא אומר שום דבר, בגלל שהיא נמצאת במקום אסטרטגי ביותר, היא נמצאת במרכז ובקיץ או בחורף במיוחד להכניס אנרגיה ללא עבודת התחנה פשוט בלתי אפשרי.

<מיכאל ביקסון: זו תופעה שקיימת גם בכל העולם, תחנות כוח פנים עירוניות הן תחנות כוח המובילות בייצור של האנרגיה.

<מיכאל ביקסון: מה יהיה הלאה?

<מיכאל ביקסון: הלאה יש לנו שני תהליכים.

<מיכאל ביקסון: תהליך אחד זה לשחרר את כל המתקנים שלא שייכים כבר לייצור של החשמל.

<מיכאל ביקסון: ואז כל החזית של הבניין שאנחנו נמצאים בו הופכת להיות חלק ונגיש לפארק נופי.

<מיכאל ביקסון: אנחנו מקבלים את כל האזור של מכלי הדלק, שהם גם לא יהיו פעילים, זה הופך להיות שצ"פ, חלק ציבורי פתוח, את הטיילת שכבר קיימת והיא חלק מהפרויקט, הטיילת חיה ומושכת המון המון אנשים, ומבחינתנו החלק האחורי של התחנה, שהוא סמוך לשדה דב, הוא מיועד ליחידות שחלוף, ליחידות חדשות.

<מיכאל ביקסון: האזור הזה הופך להיות אזור להקמה של התחנות החדשות, שתי יחידות חדשות.

<מיכאל ביקסון: עדיין לא כל כך ברור הפיגורציה, הרבה מאוד שיחות ודיונים יש לנו עם העירייה, עם המועצה, זה פרויקט מעניין.

<מיכאל ביקסון: כך עשיתי לכם בכמה דקות את כל ההיסטוריה של האתר הזה.

<עינב חשאי: מי שלא מכיר את ההיסטוריה קשה לקבל את הכול ככה.

<מיכאל ביקסון: כן, אני בדרך כלל יכול לפרט רק על קטע אחד ועל בורג אחד ועל בן אדם אחד לספר שעות.

<מיכאל ביקסון: זה ברור.

<מיכאל ביקסון: אני אשמח מאוד לעשות איתכם סיור.

<מיכאל ביקסון: אנחנו נעבור ובכל מקום אני אעצור ואני אתן כמה הסברים, אנחנו נגיע למעשה ממש לפי לוח השנה, מהתחנה הזו לתחנת רדינג ב' ומרדינג ב' נגיע לרדינג ד' ונראה את כל השינוי הטכנולוגי, את הגודל וגם את התפיסה הטכנית.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.