ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 472, 2014-12-02 10:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב.

ניסן סלומינסקי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: לפי התכנית, השר לענייני גמלאים צריך להופיע בפנינו.

ניסן סלומינסקי: אני שמח לכבד את ידידי כאח לי, את השר אורי אורבך, את מנכ"ל משרדו ואת הצוות.

ניסן סלומינסקי: כנראה, אנחנו מתגלגלים לתקופה חדשה - -

יעקב ליצמן: מע"מ אפס.

ניסן סלומינסקי: - - שחלק ממנה היא בלתי נודעת עדיין, ואני גם לא יודע איך הכנסת תתפקד, מתי היא תצא לפגרת בחירות – אם זה יקרה; ואיך ועדת הכספים תתפקד.

ניסן סלומינסקי: גם כשהכנסת יוצאת לפגרה עדיין המדינה - -

יעקב ליצמן: - - הוועדה עובדת.

ניסן סלומינסקי: המדינה צריכה עדיין לפעול, והוועדה צריכה לעבוד.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שאז תהיה אחריות לכל אחד מחברי הוועדה של המדינה – לא פוליטיקה של קואליציה-אופוזיציה, אלא באמת אחריות של המדינה; והדברים יתנהלו לטובת המדינה, על דעת כולנו.

ניסן סלומינסקי: ימים עוד יגידו.

יעקב ליצמן: אנחנו צריכים פיקוח עוד יותר חזק בתקופת בחירות.

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: זה ודאי.

ניסן סלומינסקי: אבל פיקוח אמיתי.

אלכס מילר: המדינה צריכה כסף.

ניסן סלומינסקי: בתקופות רגילות האופוזיציה מצביעה אוטומטית כי היא אופוזיציה, אבל בתקופה הזאת זה כבר לא אופוזיציה-קואליציה, אלא מה באמת טוב למדינה ומה לא.

ניסן סלומינסקי: יכולים להיות חילוקי דעות, אבל זה לא יתחלק לפי קואליציה-אופוזיציה, אלא לפי דעות.

ניסן סלומינסקי: בכל מקרה כרגע כל עוד לא הוחלט על בחירות אנחנו משתדלים לראות אם נוכל לקיים את סדר היום הרגיל.

ניסן סלומינסקי: נכון להיום אנחנו עושים את זה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נפתח עם השר.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לומר שני דברים: בגלל אריכות הימים יותר ויותר אוכלוסייה מצטרפת למשרד, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: ברוך-השם; אם כי זה יוצר בעיות אצל האקטוארים ובחישובים של הפנסיות, אבל ברוך-השם אנחנו שמחים שאריכות הימים של אנשים גדלה.

ניסן סלומינסקי: זה יוצר הרבה בעיות, אבל בסך הכול שמחה גדולה.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, שכל אחד מאתנו יחשוב גם כשהוא בשיא כוחו והוא צעיר – יום יגיע, והתפילה שלנו היא שהוא באמת יגיע להצטרף למחנה הזה.

ניסן סלומינסקי: אז תמיד צריך להסתכל לא רק איך אני עכשיו, אלא לחשוב כמה צעדים קדימה, ולפי זה לקבוע.

ניסן סלומינסקי: אדוני השר, בבקשה.

אורי אורבך: תודה, ידידי ניסן, יושב-ראש הוועדה, חברי הכנסת וכל המכובדים.

אורי אורבך: אנחנו נשתדל לעשות את זה באופן תמציתי כשאני אומר בכמה דקות אמירות עקרוניות וכלכליות על מה שעשינו עד כה, ומה אנחנו מתכננים בעתיד, ואתה תפרוט את זה למספרים עצמם.

אורי אורבך: אפשר לעשות בחירות, אפשר להקדים, אפשר להרחיק – אי אפשר לעצור את הזקנה, מסתבר.

אורי אורבך: ממחקר שהזמנו מתגלה שהימים ממשיכים לעבור, ואנשים ממשיכים להזדקן.

אורי אורבך: קבוצת הגיל שגדלה באופן הכי גדול במדינת ישראל היא קבוצת בני ה-90 .

אורי אורבך: כלומר כשמדברים על תוחלת החיים המתארכת, כמובן, זה בא לידי ביטוי בגילאים האלה.

יעקב ליצמן: ב-OECD אנחנו מאוד גבוהים.

אורי אורבך: כן, אנחנו במקום הרביעי או החמישי.

אורי אורבך: כמובן, אחת הסיבות העיקריות לעלייה בתוחלת החיים בכלל בעולם המערבי זאת הירידה בתמותת תינוקות.

אורי אורבך: הרי כשמדברים על תוחלת החיים זאת תוחלת החיים בלידה.

יעקב ליצמן: כשהייתי במשרד הבריאות בדקתי פעם כי אני מהרהר על תוחלת החיים בארץ – למה זה גבוה.

יעקב ליצמן: שיעור ההתאבדויות כאן בארץ הוא הרבה יותר נמוך מאשר באירופה.

ניסן סלומינסקי: אבל זה עדיין מספרים קטנים.

אורי אורבך: כן, כ-500 איש בשנה מתאבדים.

יעקב ליצמן: זה מאוד נמוך יחסית למה שקורה שם.

יעקב ליצמן: לכן תוחלת החיים הממוצעת כאן היא גבוהה.

אורי אורבך: הנתון המרכזי המשמעותי לגבי תוחלת החיים בלידה זה, כמובן, תמותת תינוקות.

אורי אורבך: זאת הסיבה העיקרית להבדלים שרואים בין מגזרים – בין ערבים ליהודים.

אורי אורבך: תוחלת החיים של יהודים ארוכה יותר בגלל הנתון הזה.

אורי אורבך: בעצם הנתון האמתי שצריך לבדוק הוא תוחלת החיים או מגיל 10, לפי שיטה אחת שבודקים, או מגיל 60.

אורי אורבך: ואז ההבדלים הם קטנים הרבה יותר.

אורי אורבך: לדוגמה לא מזמן שרת הבריאות עלתה לדוכן בכנסת, ואמרה שההבדל בין חדרה לבין רעננה הוא הבדל של שש שנות חיים בתוחלת החיים.

אורי אורבך: זה נשמע לא סביר.

יעקב ליצמן: היא לא דייקה.

אורי אורבך: היא דייקה לגבי תוחלת החיים בלידה.

אורי אורבך: אבל זה לא הנתון הנכון כי צריך לראות את אלה ששרדו את שנת החיים הראשונה, ואז לראות כמה אנשים חיים, ושם ההבדלים הם בין שנה לשנתיים.

יעקב ליצמן: מישהו בדק את הפער בחינוך בין הפריפריה ולא פריפריה?

יעקב ליצמן: גם אותו הבדל.

אורי אורבך: סיבה נוספת, כמובן, של תוחלת חיים קצרה יותר בפריפריה היא המרחק ממרכזי בריאות – מספר מיתות לנפש.

ניסן סלומינסקי: גם תזונה.

אורי אורבך: זיהום אוויר.

אורי אורבך: למשל באזור הקריות.

אורי אורבך: יש אזורים מסוימים שאפשר בהחלט לראות קשר בין המציאות הבריאותית הסביבתית לבין אריכות הימים.

אורי אורבך: אבל בסך-הכול המצב הוא טוב.

אורי אורבך: גברים חיים 80.3 שנים בממוצע, ונשים חיות 83 שנים.

אורי אורבך: כל עשור אנחנו מקבלים מהקדוש-ברוך-הוא באמצעות הרפואה המודרנית כשנתיים וחצי לתוחלת החיים.

אורי אורבך: כך שאם לפני 40 שנה גברים חיו 70 שנה – היום הם חיים 80 שנה.

אורי אורבך: זה נתון דרמטי מאין כמוהו כי יש משמעויות קודם כול על האנשים עצמם, אבל גם על קופת המדינה המשמעויות הן מרחיקות לכת.

אורי אורבך: כי גיל הפרישה לגמלאות לא השתנה באופן משמעותי.

אורי אורבך: הוא עלה מ-65 ל-67 ומ-60 ל-62 אצל נשים – הזכות לפרוש.

אורי אורבך: 67 זה חובת פרישה.

אורי אורבך: מה קורה בעשור הנוסף הזה שקיבלנו?

אורי אורבך: לא עובדים, אבל חיים.

אורי אורבך: אם המדינה לא מקצה משאבים כדי לבנות מסגרות שיטפלו באוכלוסייה הענקית הזאת של מאות אלפי אנשים שחיים עשור וחצי נוסף אנחנו בבעיה.

אורי אורבך: אגב, גם דיון שיתקיים פה יום אחד בנוגע להעלאת גיל פרישה – יש לו משמעויות מרחיקות לכת לא רק בגלל שאנשים יעבדו עוד שנתיים-שלוש, אלא מה קורה עם אלה שלא עובדים, ובעיקר לא עובדות?

אורי אורבך: נשים בנות 60 ומעלה – 50% מהן לא בשוק התעסוקה.

אורי אורבך: אם אתה מעלה את גיל הפרישה, וזה עדיין צמוד לקצבאות הזקנה, אתה גוזר עליהם עוד שנתיים-שלוש של עוני.

ניסן סלומינסקי: זה צד אחד.

ניסן סלומינסקי: צד אחר הוא אם הן עובדות.

ניסן סלומינסקי: בכל מקרה מתברר שככל שאדם עובד יותר הוא יותר בריא.

אורי אורבך: נכון.

ניסן סלומינסקי: ברגע שהוא מפסיק לעבוד יש פתאום צניחה גדולה, כי כנראה כשאתה בפעילות כל המערכות מתפקדות - -

אורי אורבך: רק שיש מקצועות מסוימים שאי אפשר לעבוד בהם בגילאים האלה – מקצועות שוחקים.

אורי אורבך: יש גם קרן למקצועות שוחקים שעוד לא נוצלה עד היום של 600 מיליון שקלים.

ניסן סלומינסקי: איפה פוליטיקאי נמצא, בצד השוחק?

אורי אורבך: הפוליטיקאי הוא זה ששוחק את הקרן.

אורי אורבך: אחת הממשלות הקרובות תיאלץ לדון בסוגיה של העלאת גיל הפרישה בצורה נכונה.

אורי אורבך: לא באופן אוטומטי, אלא לחשוב איזה מקצועות כן ואלו מקצועות לא כי צריך לנהוג באחריות.

אורי אורבך: זה יקרה בתחילת קדנציה של איזושהי ממשלה.

אורי אורבך: זה לא יכול לקרות בשנה האחרונה שלה.

אורי אורבך: אם כי בממשלה הזאת השנה הראשונה והשנה האחרונה – המרחק ביניהם לא היה גדול כל כך, כך שאתה אף פעם לא יודע.

ניסן סלומינסקי: שאלה פילוסופית נוספת היא האם יש חסם עליון שאותו אי אפשר לעבור?

ניסן סלומינסקי: כי בקצב הזה שכל עשור אתה מתקדם, אפשר לחשוב שבעוד כמה עשורים יעברו אולי את גיל 120.

ניסן סלומינסקי: האם יש איזשהו חסם?

אורי אורבך: זה עניין של התקדמות הרפואה.

אורי אורבך: בינתיים ב-160 השנים האחרונות זה הקצב: עשור כל 40 שנה.

ניסן סלומינסקי: אצלנו יודעים שיש חסם מסוים שהוכיח את עצמו.

אורי אורבך: לדעתי, זה ירד קצת כי על תמותת תינוקות די התגברנו בסך-הכול.

אורי אורבך: יצטרכו כל מיני חלקי חילוף לגוף שהיום מפתחים; כמובן, נושא של חיסונים, של זיהום אוויר, מים וכדומה.

ניסן סלומינסקי: בעזר ה'.

אורי אורבך: צריך להשאיר משהו גם "לאחר הצהריים", לא לפתור את כל הבעיות בבוקר.

אורי אורבך: אחד הדברים שאמרת, ניסן, לגבי תעסוקה שהיא דבר מאוד חשוב.

אורי אורבך: אנחנו אמורים להגיש לממשלה עוד כמה שבועות - -

אלכס מילר: אנחנו הרי צריכים לחיות בעולם הריאלי.

אלכס מילר: ספק, אם בכלל, נראה שהתקציב הזה יעבור עכשיו.

אלכס מילר: הוא יעבור.

אלכס מילר: אני גם לא מאמין שיהיה שינוי - -

יעקב ליצמן: התקציב הזה לא יעבור.

<קריאה: אם יש בחירות הוא לא יעבור.

אלכס מילר: אני לא מאמין שיהיה שינוי מהותי בתקציב המשרדים שיוגש בממשלה הבאה.

אלכס מילר: מבחינת ההשלכות – הרי אנחנו יודעים שהכנת תקציב לשנה הבאה עם אותן תוספות שקיבלת כביכול ממשרד האוצר.

אלכס מילר: אנחנו פשוט רוצים להבין איזה פרויקטים יש אצלך, ומה כנראה לא יהיה?

ניסן סלומינסקי: המשרד שלו הוא משרד ייחודי לגבי השאלה אם הוסיפו לו או לא הוסיפו לו.

ניסן סלומינסקי: הוא יסביר את זה.

ניסן סלומינסקי: בואו ניכנס למסגרת הרגילה.

ניסן סלומינסקי: השר יציג את הדברים, המנכ"ל ימשיך, ואחר כך חברי הכנסת יקבלו זכות דיבור.

אורי אורבך: במהלך השנה הוקמה ועדה מאוד רצינית שחוצה את כל משרדי הממשלה עם המועצה הלאומית לכלכלה בנושא הסרת חסמים בשוק התעסוקה למבוגרים.

אורי אורבך: זה לא קשור להעלאת גיל הפרישה, אלא איך יהיה משתלם לאדם זקן להמשיך לעבוד.

יעקב ליצמן: אתה מתכוון אחרי גיל 67.

אורי אורבך: כן.

אורי אורבך: אחרי גיל הפרישה שאפשר יהיה להמשיך לעבוד.

אורי אורבך: יהיה כדאי גם למעסיק וגם למועסק, וכך נוכל לצרף עשרות אלפים שמעוניינים בכך לשוק העבודה.

אורי אורבך: ההמלצות מוכנות, ואני בטוח שאחת הממשלות – זאת או הקרובה – יצטרכו לאמץ את ההצעות האלה או לדון בהן.

חמד עמאר: לאיזה גיל אתה מתכוון?

אורי אורבך: אני לא מדבר על גיל הפרישה.

אורי אורבך: אחרי גיל הפרישה הנוכחי – שאפשר יהיה לעבוד בחצי משרה בלי שתיפגע קצבת הזקנה.

אורי אורבך: יש היום כל מיני קנסות ועונשים.

חמד עמאר: בלי להעלות את גיל הפרישה.

אורי אורבך: נכון.

ניסן סלומינסקי: היום אדם יוצא לפנסיה במלוא כוחו ואונו ובשיא היכולות שלו גם הטכנולוגיות.

ניסן סלומינסקי: פתאום הוא יוצא.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי הגיע הזמן.

יעקב ליצמן: אפשר לעשות תוספת בית תחתון.

אורי אורבך: זה "לשעברים".

יעקב ליצמן: חצי משרה.

אלכס מילר: אפשר גם לעשות מרתף.

אורי אורבך: אני חושב שאם בכנסת ייתנו לאנשים לעבוד בחצי משרה זה קצת קפיצה גדולה מדי לחלק מחברי הכנסת ישר להתחיל לעבוד בחצי משרה.

יעקב ליצמן: לא אמרתי לעבוד.

יעקב ליצמן: לקבל משכורת של חצי משרה.

אורי אורבך: בשנתיים של כהונתי כשר טרחנו על כמה מסגרות בתחום האזרחים הוותיקים שאני מקווה ומאמין שיהיה להן המשך.

אורי אורבך: מי שיכהן כשר – ואם זה ייפול בחלקי אני כמובן אשמח – אבל זה עוד מוקדם לדעת – בכל התחומים החשובים לעולם הזקנים.

אורי אורבך: בתחומי התעסוקה זה המלצות בדוקות בנושא ההמשך; בנושא ההתנדבות אנחנו מתחילים את שנת השירות לאזרח הוותיק – מסלול שהוא מעין שירות לאומי, שירות אזרחי של שנה לאזרחים ותיקים תמורת קצבה מסוימת.

אורי אורבך: זה אמור להתחיל בימים אלה; בתחום הפנאי – כולם דואגים מה יהיה עם "שלישי בשלייקס".

אורי אורבך: האירוע הזה הוא, אגב, לא במסגרת אירועי "שלישי בשלייקס".

אורי אורבך: יש גם אירועים שמתקיימים בלי קשר.

אורי אורבך: זה שם קליט אז כולם כאילו מגחכים על זה, אבל בעצם עשינו פה שינוי מאוד משמעותי בנושא הפנאי של הקשישים באמצעות שורה של הנחות שהשוק הפרטי נותן שבמרכזו הקולנוע; כ-150 אלף מבוגרים נהנו כבר מסרטים מוזלים.

אורי אורבך: הם פשוט יוצאים מהבית – זאת המטרה, שאנשים לא ישקעו בבדידות שלהם שהיא המחלה של הדור.

אורי אורבך: יש עוד שורה של הטבות והנחות, ורתמנו את השוק הפרטי לטובת שעות הפנאי ושנות הפנאי של האזרחים הוותיקים.

אורי אורבך: השקענו בזה גם פרסום וגם בצורות אחרות כדי שזה יקרה.

אורי אורבך: השקענו רבות בפנאי בנושא השכלת מבוגרים גם בקתדרות שאנחנו תומכים בהן זה שנים, וגם פתחנו עשרות כיתות גמלאים בבתי ספר תיכוניים בכל המגזרים – גם במגזר הערבי, גם בציבור החרדי יש בכמה מקומות כיתות של גמלאיות, במקרה הזה, בסמינר "וולף" בבני-ברק, ונפתח בעוד מקומות.

אורי אורבך: אמורים גם לפתוח מרכזי מורשת או "כוללים" למבוגרים בשנה הזאת – הכול מתוך אותה תפיסה שאנשים צריכים תעסוקה בשנים הרבות שיש להם אחרי גיל הפרישה.

יעקב ליצמן: זאת דרך מאוד נכונה.

אורי אורבך: זה מאוד חשוב.

ניסן סלומינסקי: אצלנו יש "כולל" קבוע גם לגברים וגם לנשים גם במסגרות כאלה.

ניסן סלומינסקי: קהילות עושות את זה, ואם המדינה תאמץ את זה, זה יהיה שיגעון.

אורי אורבך: בהחלט בכיוונים האלה.

אורי אורבך: התנדבות – גם אצל קשישים יש שירות לאומי ואזרחי של בנות דתיות, של צעירים חרדים, של צעירים ערבים ששנת השירות או שנתיים זה התנדבות בבתיהם של קשישים – הפגת בדידות, שיחות.

אורי אורבך: יש מאות רבות של מתנדבים.

ניסן סלומינסקי: כדאי שיהיה שירות לאומי של המבוגרים, כל אחד בתחום שלו.

ניסן סלומינסקי: מורה למתמטיקה שיצא - -

אורי אורבך: זה מה שאנחנו עושים בשנת השירות של המבוגרים.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על שנת השירות של הצעירים אצל המבוגרים, וצריך גם שנת שירות של המבוגרים – או יותר משנה.

ניסן סלומינסקי: זה יכול להיות משהו שיעזור.

אורי אורבך: אפילו חשבנו על מסלול של שירות רב-דורי, של שירות משותף בתחומים מסוימים של צעירים ש"מתלבשים" על איזו משימה, אבל זה בשלבים מאוד ראשונים של גיבוש.

אורי אורבך: כמובן, היינו מעורבים בכל ההשפעה על מצב הזקנים במשרדים אחרים – על קצבאות הזקנה שאמורות לעלות אצל אלה שזוכים להשלמת הכנסה.

אורי אורבך: יש תוספת של כ-320 מיליון של ביטוח לאומי.

אורי אורבך: אני לא יודע מה יקרה עם התקציב, אבל זה בהחלט דבר שהיינו מאוד - - - בו.

אורי אורבך: יש עוד יוזמות של התנדבות שלא נפרוט כאן.

אורי אורבך: בנושא השבת רכוש אנחנו אחראים בתוקף החלטת ממשלה לא דווקא בחלוקה של רכוש, אבל רנטות מגרמניה, פנסיות לעובדי המחנות.

אורי אורבך: עכשיו כ-20 אלף ניצולי שואה שעבדו בגטאות מקבלים תוספת של כ-200 יורו לחודש עד סוף ימיהם.

אורי אורבך: התשלום הוא מ-97'.

אורי אורבך: זה חוק גרמני שעבר שהוא מאוד משמעותי.

אורי אורבך: יש גם תוספת שהאוצר תכנן לתת לניצולי שואה, כ-900 מיליון.

אורי אורבך: אני חושב שמצבם של הקשישים בקדנציה הקצרה הזאת – אומר זאת בזהירות – השתפר מבחינה כלכלית; ומבחינות אחרות שקשורות לפנאי ולתודעה – השתפר מאוד.

אורי אורבך: עוד לא מספיק, אנחנו באמצע הדרך.

אורי אורבך: זה השינוי המרכזי.

אורי אורבך: ברגע שמשנים את התודעה והיחס, גם יותר קל להשיג תקציבים, והציבור, החברה והממשלה מתחילים להבין, תמיד באיחור, שזה הנושא הבא.

אורי אורבך: כמו שפעם הגנת הסביבה היה נחשב לנושא הכי דחוף – זה נושא דחוף.

אורי אורבך: זה נוגע כרגע לכ-900 אלף מבוגרים, ובעוד 20 שנה – 1.650 מיליון.

אורי אורבך: אנחנו כבר יודעים את מספרי תעודות הזהות שלהם.

אורי אורבך: עכשיו הם בני 45-40.

אורי אורבך: זה יהיה כ-15% מהאוכלוסייה, היום זה 10%.

אורי אורבך: השיעור לא עולה באותה עוצמה כי ברוך ה' יש פה ילודה גדולה, אז השיעור נשאר.

אורי אורבך: אבל המספרים המוחלטים הם אדירים וחייבים לטפל בזה, כולל בתחומים שאנחנו מטפלים בהם היום כמשרד קטן.

אורי אורבך: יש לנו מוקד מאוד מפותח של מיצוי זכויות.

אורי אורבך: אנחנו משקיעים בזה הרבה כסף מתוך תקציב המשרד כך שאנשים יקבלו את הזכויות שלהם.

אורי אורבך: יכולים להתקשר 8840* ויודעים מה הזכויות שלהם – הביטוחיות, הפנסיוניות, הסיעודיות וכל הכרוך בזה.

אורי אורבך: הקמנו גם ב-10 בתי חולים השנה "יחידות סגולה" ששם זה מיצוי זכויות אקטיבי.

אורי אורבך: כלומר יש עובדת סוציאלית במימוננו ו-20 מתנדבים מבוגרים בדרך כלל שהולכים לזקנים המאושפזים ועושים איתם מיצוי זכויות: ממלאים טפסים – מה מגיע להם.

אורי אורבך: זכויות גם משתנות בבית-חולים בדרך כלל – מגיעות שעות סיעוד, וכל מיני דברים שאנשים לא יודעים מה עושים עם זה.

אורי אורבך: אנחנו לא מסתפקים בכך שיתקשרו למוקד זכויות טלפוני, אלא אנחנו פונים בעיקר לאוכלוסייה החלשה ביותר שגם היא מגיעה לבית החולים, וזאת ההזדמנות לפגוש.

אורי אורבך: אבל גם לאנשים רגילים שבאים לבית חולים.

אורי אורבך: זה פועל בשמונה בתי חולים בפועל, ובחודש הקרוב ייפתחו בעוד שני מוקדים מהצפון ועד הדרום.

אורי אורבך: אנחנו מאוד גאים בפרויקט הזה שהוא באמת יחיד סגולה מסוגו.

אורי אורבך: עשינו במהלך השנה עוד דברים בתחום הפנאי והשכלה, פסטיבלים ודברים נחמדים; כ-300 מופעים לקשישים בחינם כדי שיוכלו ליהנות מדברים שהם לא נהנים מהם במשך כל השנה ועוד הרחבות שונות שהתפקיד המשותף של כולן הוא לצאת מהבדידות, להיות פעיל - הזקנה היא אקטיבית – ולשנות בכלל החברה את התודעה ביחס למבוגר.

אורי אורבך: לדעתי, הגענו פה להישגים שלא היו בעבר – אומר זאת בצניעות – ולדעתי, העתיד שם.

אורי אורבך: העתיד כבר כאן.

יעקב ליצמן: מה הסברת קודם על בתי-חולים?

אורי אורבך: בשמונה עד עשרה בתי-חולים יש מוקד שנקרא "יחידת סגולה" של מיצוי זכויות.

אורי אורבך: כל בוקר באים לזקנים שהתאשפזו ביממה האחרונה ומדברים איתם או עם בני משפחותיהם על הזכויות המגיעות להם ממדינת ישראל.

<גלעד סממה: יש עובדת סוציאלית ופאנל של מתנדבים שמגיעים כל יום למיטות של הזקנים.

חמד עמאר: איפה יש?

אורי אורבך: בעשרה בתי חולים: אנחנו פותחים עכשיו בזיו בצפת, בפוריה, בברזילי, ברמב"ם, בשערי צדק בירושלים.

אורי אורבך: יש פריסה יפה, ואם היה לנו יותר כסף היינו פותחים את זה בכל בתי החולים, לא רק בעשרה.

אורי אורבך: אני אשמח שזה יהיה בכל 30-20 בתי חולים.

אורי אורבך: במוקד שלנו זה גם בכמה שפות: בעברית, בערבית, ברוסית.

אורי אורבך: הרבה עולים נזקקים לשירות הזה, ואנחנו משקיעים בזה בהחלט.

אורי אורבך: אני אסיים במשפט בלי לפרט עשרות רבות של פרויקטים ומיזמים שאנחנו עושים.

אורי אורבך: אני רק אומר שהתקציב שכרגע מונח מאוד מקשה עלינו.

אורי אורבך: המנכ"ל יפרט.

אורי אורבך: יש בו קיצוץ דרמטי בבסיס.

חמד עמאר: כמה הקיצוץ?

אורי אורבך: 20 מיליון שקלים ואפילו קצת יותר.

ניסן סלומינסקי: מתוך 70 מיליון.

אורי אורבך: כן.

אורי אורבך: יש תוספת חד-פעמית ל-2015 של כ-40 מיליון שקלים.

אורי אורבך: כלומר לפעילות השוטפת של 2015 עצמה יש לנו - -

<גלעד סממה: פעילות באותה רמה.

אורי אורבך: כן.

אורי אורבך: אבל מבחינת פיתוח של דברים - -

יעקב ליצמן: למה שלא תעשו משהו כמו ביקור חולים לגלמודים שאין להם משפחה?

אורי אורבך: יש לנו פרויקט של שירות לאומי, שירות אזרחי שנקרא "והדרת".

אורי אורבך: זה זה.

אורי אורבך: זה בדרך כלל לקשישים בודדים המבוגרים יותר החולים יותר.

יעקב ליצמן: אני לא מדבר על מיצוי זכויות.

יעקב ליצמן: אני מדבר על לבקר אותם, לדבר איתם.

<גלעד סממה: כן, כן.

<גלעד סממה: זה פרויקט "והדרת" שלנו שמתרחש גם במגזר החרדי וגם במגזר הערבי.

אורי אורבך: אנחנו המפעילים הגדולים ביותר בחברה החרדית של שירות אזרחי בממשלה.

יעקב ליצמן: זה אני יודע, אבל זה הופסק.

יעקב ליצמן: אבל יש בחירות אז זה לא רלוונטי.

אורי אורבך: בכל אופן אנחנו מאוד הקפדנו בכל הקדנציה הזאת לא להיות משרד הרווחה מס' 2 ולא משרד הבריאות מס' 2.

אורי אורבך: אבל פה ושם גלשנו גם למקומות האלה במקומות שראינו שהמשרדים האלה לא עושים את שלהם.

אורי אורבך: בכל אופן לכן אני מבקש ככל הניתן – אם תוכלו לעזור לנו, אני פונה ללב שלכם.

אורי אורבך: המשרד הזה הוא משרד קטן וחשוב מאין כמותו.

אורי אורבך: המשרד הזה גם יתקיים בצורה כזאת או אחרת.

אורי אורבך: הנושא הזה שהמשרד מייצג יהיה דרמטי בחשיבותו בממשלות הבאות.

אורי אורבך: גם אם עכשיו יסגרו את המשרד, ינעלו אותו ואותנו בפנים - -

ניסן סלומינסקי: לא יסגרו.

ניסן סלומינסקי: תקום בסוף, כמו שהיה עם רפי איתן, מפלגת הגמלאים, ולפי המספרים האלה היא תהיה המפלגה הגדולה ביותר.

ניסן סלומינסקי: הוא יהיה ראש הממשלה.

ניסן סלומינסקי: הם קיבלו בזמנו ופספסו.

ניסן סלומינסקי: אבל אם הם היו עושים את העבודה הנכונה הם היו מצליחים.

אורי אורבך: בהחלט.

אורי אורבך: מפלגת הגמלאים התמקדה קצת בנושא של רווחה וזכויות של ניצולי שואה, שזה נושא מאוד חשוב, אבל הבעיה העיקרית של הזקנים בישראל היום היא לא המקום שאליו לקחה אותם בזמנו מפלגת הגמלאים.

אורי אורבך: אבל לא משנה – אני חושב שכל המפלגות צריכות להכניס למצעים שלהן ובעקרונות שלהן את היחס לאוכלוסייה המבוגרת.

אורי אורבך: אני מזמין את כולם ללגלג, לעשות "גיחי" על "שלייקס" – זה בסדר גמור, זאת המטרה של הקמפיין הזה, זה קמפיין תודעה.

אורי אורבך: שאנשים יבינו שהשינוי ביחס למבוגרים ולזקנים ישליך על כך שכשאתם תגמרו ללגלג ותגיעו לגיל הנכון יהיה לכם יותר טוב ויותר קל במדינת ישראל כאזרחים ותיקים.

אורי אורבך: לכן אני מאוד גאה במה שעשינו – אנשי צוותי, המנכ"ל, אנשים שנמצאים כאן ובמשרד – בנושא הקטן והזנוח הזה.

אורי אורבך: בממשלה הבאה יריבו על התיק הזה, אני מקווה.

אורי אורבך: אנשים יבינו את הפוטנציאל.

אורי אורבך: הם גם חושבים שהם יקבלו על זה קולות, אגב – הם לא יקבלו.

אורי אורבך: אני לא בטוח שיש לזה תועלת אלקטורלית.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר לדעת.

אורי אורבך: אי אפשר לדעת שום דבר.

ניסן סלומינסקי: הם יידעו כבר.

אורי אורבך: אבל פתאום זה הפך להיות נושא "juicy", שיש בו קצת שמחת חיים.

אורי אורבך: אני מאוד שמח שהייתה לנו הזכות להוביל את המשרד.

אורי אורבך: אני מציע ברשות היושב-ראש שהמנכ"ל ייכנס קצת יותר לפרטים עצמם.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, גלעד.

<גלעד סממה: תודה רבה.

<גלעד סממה: לפני שנה וחצי ישבנו במשרד ושאלנו שאלה פשוטה: אם אנחנו הולכים עכשיו לרחוב ושואלים אדם ממוצע ברחוב, מה הוא חושב על אזרחים ותיקים היה קונצנזוס שהתשובה תהיה: אפור, רווחה, נזקקות, חולי, אנשים שסיימו את תפקידם.

<גלעד סממה: אני לא משוכנע – אני אפילו בדקתי את זה – שאם תצאו עכשיו לרחוב ותשאלו, מיהו אזרח ותיקים, הרבה מהאנשים יגידו לכם, "שלישי בשלייקס" ועוד הרבה דברים אחרים.

<גלעד סממה: יגידו לכם גם שזה כוח צרכני חזק.

<גלעד סממה: חלק עדיין יגידו לכם רווחה ומסכנות, אבל השינוי שנעשה בתקופה של שנה וחצי בנושא הזה מביא לתוצאות שונות אצל האדם הממוצע ברחוב.

<גלעד סממה: זה המסר שאנחנו צריכים להמשיך.

<גלעד סממה: אני מדבר כרגע לא רק כמשרד, אלא כממשלה וכמדינה.

<גלעד סממה: בסופו של דבר יש כרגע 860 אלף אזרחים ותיקים – רובם הגדול פעיל, חיוני, משאב לאומי לא מנוצל.

<גלעד סממה: קודם כול זה פוגע באזרחים הוותיקים עצמם עקב התפיסה המוטעית שיש בציבוריות על אזרחים ותיקים, וזה גם פוגע במדינה.

<גלעד סממה: זה פוגע במדינה כי יש כאן אנשים עם המון ידע, המון ניסיון ויכולת אדירה לתרום, שהולכים לאיבוד.

<גלעד סממה: לכן קיבלנו החלטה במשרד.

<גלעד סממה: אפשר לקחת משרד להמון מקומות.

<גלעד סממה: יכולנו להתמקד בנושאים של בריאות ורווחה, והחלטנו להקצות לזה גם משאבים, אבל דווקא לדבר על הצדדים שהם פחות ידועים בנושא אזרחים ותיקים – שבעצם מדובר באוכלוסייה פעילה וחיונית ושצריך להקים לה תשתיות לפעילות.

<גלעד סממה: היום תוחלת החיים הממוצעת היא 80 שנה לגבר ו-83 לאישה; בעוד 20 שנה 84 לגבר, 89 לאישה.

ניסן סלומינסקי: תמיד זה יישמר שאישה חיה יותר מגבר?

אורי אורבך: היא צריכה להספיק לחיות גם קצת בלעדיו.

ניסן סלומינסקי: אם נלך לפי מה שנאמר שהממוצע נקבע לפי ההתייחסות ללידה ולסיכוי שהתינוק יחיה, זה נכון כי יש להם אחד יותר משלנו, ולכן התינוקת היא הרבה יותר חזקה מאשר התינוק, והיא מחזיקה יותר מעמד ממנו.

ניסן סלומינסקי: אם משם היתרון מתחיל אז זה משפר את כל החיים?

אורי אורבך: מעניין לבדוק למה נשים חיות יותר.

אורי אורבך: אולי זה קשור לכך שיותר גברים נהרגים לא רק במלחמות, אלא גם בתאונות עבודה, בתאונות דרכים.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם זה בגלל זה או מסיבות אחרות.

ניסן סלומינסקי: כי בלידה זה בטוח שהתינוקת מחזיקה מעמד הרבה יותר כי יש לה ה-X הנוסף.

<גלעד סממה: אולי זה מזה, ואולי זה שילוב של הדברים.

ניסן סלומינסקי: מעניין לעשות את המחקר הזה.

אורי אורבך: או שעבודות פיזיות שוחקות את הבריאות.

אורי אורבך: אף על פי שגם נשים עובדות עבודות פיזיות.

<קריאה: ההסתגלות של הנשים היא גדולה יותר.

<קריאה: לא קשור למלחמות.

ניסן סלומינסקי: צריכים לבדוק.

ניסן סלומינסקי: מעניין גם לדעת בעניין אריכות הימים של הגברים האם יש הבדל בין אלה שעבדו בעבודה שוחקת או מי שעבד במקצועות חופשיים.

ניסן סלומינסקי: זה מעניין לדעת אם יש פרמטר שמסביר את זה.

אורי אורבך: אנחנו יכולים לבדוק.

אורי אורבך: יש לנו מרכז מחקר.

אורי אורבך: אנחנו שותפים לפרופ' ליפקין שזכה עכשיו בפרס מפעל הפיס מטעם המרכז הזה.

אורי אורבך: זאת ההתמחות.

ניסן סלומינסקי: הפער הזה הוא בכל העולם.

אורי אורבך: אני אתן שאילתה למרכז המחקר שלנו כדי לדעת מהו הגורם המרכזי הדומיננטי בפער בתוחלת החיים לטובת הנשים?

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שדווקא בהתחלה אברהם חי יותר משרה.

ניסן סלומינסקי: גם יצחק.

ניסן סלומינסקי: וגם יעקב חי יותר.

<גלעד סממה: זה מקרה קונקרטי.

אורי אורבך: עברו מאז כבר שנתיים.

אורי אורבך: אגב, מה שנקרא "בתי אבות", זה "בתי אימהות" באופן די מובהק.

אורי אורבך: בכל הדיור המוגן אפשר לראות 90% אלמנות.

ניסן סלומינסקי: גם בקבורה של הזוגות הגבר קבור למטה כי הוא מת קודם.

ניסן סלומינסקי: מראש מסדרים את הקבורה ככה.

<גלעד סממה: כשתוחלת החיים הממוצעת היא 84-80, ורק לפני 40 שנה זה היה 73-70 ברור שמשהו דרמטי קורה במדינה ובעולם בכלל.

<גלעד סממה: אלה נתונים שמתאימים לכל העולם בכל נושא תוחלת החיים.

<גלעד סממה: לכן חייבים להתחיל להתייחס לאוכלוסייה הזאת בצורה קצת אחרת.

<גלעד סממה: זה לא עוד אוכלוסייה שפורשת מעבודה ונשארו לה שנים ספורות ביותר וזהו, אלא מדובר באוכלוסייה שכשהיא יוצאת לפנסיה יש לה בעיקר שנים רבות מאוד של פנאי.

<גלעד סממה: פלח הזמן של הפנאי גדל בצורה משמעותית כי גיל הפרישה לא הוארך בצורה דרמטית לעומת תוחלת החיים.

<גלעד סממה: אז מה עושים עם כל הפנאי הזה?

<גלעד סממה: אם המדינה לא עושה אתו אז מה שקורה זה תופעות של בדידות, תופעות של נזקקות, תופעות של חולי.

<גלעד סממה: אגב, גם אם אתה לא מתכנן נכון כלכלית את 20 השנה שיש לך כרגע אז אתה מגיע כלכלית למקומות מאוד לא טובים אחרי שנים בודדות.

ניסן סלומינסקי: מזל שיש מסלול: בבוקר קמים, יש זמן תפילה, ואז הולכים לקופת חולים.

ניסן סלומינסקי: שם שמחים שיש תור.

ניסן סלומינסקי: אתה יושב, מחכה בתור.

ניסן סלומינסקי: שם לא רוצים קיצור תורים.

ניסן סלומינסקי: בדרך אתה קונה עיתון – יש מסלול.

ניסן סלומינסקי: אז מגיע צהריים.

ניסן סלומינסקי: אבל זה נורא.

<גלעד סממה: אני גם שמעתי על סיפור שקשיש מגיע לסופרמרקט, לוקח עגלה, עושה סיבוב, ממלא את העגלה במשך שעה-שעה וחצי, מגיע לסוף, משאיר את העגלה והולך הביתה.

ניסן סלומינסקי: אני חשבתי על דבר יותר מתוחכם שאחר כך הוא מרוקן אותו, אז זה לוקח לו עוד שעה.

אורי אורבך: מה שעשינו ביום שלישי – תלכו ל"סינמה סיטי" ותראו אנשים שבשבילם שעתיים סרט בעשרה שקלים זה יום שלם.

אורי אורבך: באים קצת קודם, שותים קפה, מרשרשים עם השקיות, פוגשים את החבר'ה.

אורי אורבך: יש מה לספר ולדבר.

ניסן סלומינסקי: בפתח-תקווה ביקרנו מקום שהם מגיעים לאכול.

אורי אורבך: "בית רבקה".

ניסן סלומינסקי: הנקודה המרכזית היא שמה שיותר חשוב להם זה לבוא ולדבר.

ניסן סלומינסקי: הם מגיעים שעה לפני כן, ושם יש להם ההזדמנות לפגוש עוד אנשים.

אורי אורבך: הייתי שם.

אורי אורבך: אמרה לי המייסדת עדה בת 93 משפט שאני מצטט אותו הרבה פעמים: "הבעיה של האנשים היום היא לא שאין להם מה לאכול, אלא אין להם עם מי לאכול".

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: אז הם באים כדי להיות יחד.

<גלעד סממה: בדיוק לשם לקחנו את המשרד.

<גלעד סממה: לקחנו את המשרד למקום של הקמת תשתיות לפעילות.

<גלעד סממה: אנחנו רוצים שהאזרחים הוותיקים יהיו בחוץ פעילים; בין אם זה פנאי – תרבות, תעסוקה, תעסוקה בשכר, התנדבות, העשרה, השכלה.

<גלעד סממה: אנחנו רוצים אותם בחוץ כדי למנוע או לקצר את תקופות הבדידות, החולי והנזקקות.

<גלעד סממה: זה לא מביא טוב לאף אחד.

<גלעד סממה: פיתחנו כמה פרויקטים שהשר דיבר עליהם בתקציב הקטן שיש לנו.

<גלעד סממה: אני חושב שבתקציב הקטן שיש לנו הצלחנו לעשות דברים יפים מאוד.

<גלעד סממה: כל אחת מהתשתיות שפיתחנו יכולה להיות מועצמת בצורה מאוד משמעותית ויכולה להפוך לנוהג מדינה אם אנחנו מקבלים את התקציבים הנכונים.

<גלעד סממה: נדבר על נוהג אחד: כיתות ותיקים – פתחנו כיתה של ותיקים בתיכון או בחטיבות ביניים, ויש 40 כיתות כאלה.

<גלעד סממה: אבל אם היה לי המסוגלות לספק תקציב משמעותי לדבר הזה זה היה קורה ב-500 כיתות.

אורי אורבך: משלמים למורים את שכר ההוראה.

<גלעד סממה: זה משתלם למורים, זה משתלם לבית הספר שמכניס אנשים אחרים לבית הספר.

חמד עמאר: מי אמור להפעיל את זה?

חמד עמאר: להביא את האנשים?

<גלעד סממה: כרגע אנחנו מפעילים את זה יחד עם הרשות המקומית ועם מנהל בית הספר.

חמד עמאר: בתוך הרשות יש מחלקה שמטפלת בזה?

ניסן סלומינסקי: זה תלוי בראש הרשות.

<גלעד סממה: זה תלוי בראש הרשות.

<גלעד סממה: לפעמים ראש הרשות לוקח את זה למחלקת חינוך, לפעמים למחלקת רווחה.

<גלעד סממה: לפעמים יש גם יועץ לאזרחים ותיקים של ראש הרשות.

ניסן סלומינסקי: בעיר גדולה.

ניסן סלומינסקי: יש הרבה ותיקים אז גם שווה לו.

<גלעד סממה: בסוף מוצאים את המשוגע לדבר.

ניסן סלומינסקי: או אפילו לוקחים פנסיונר של המועצה; שיעשה את זה אפילו בחלקיות או בהתנדבות.

ניסן סלומינסקי: גם בשבילו זה טוב.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שיש כאלה שהגיעו והתחילו ללמוד על מחשב, ופתאום נפתח להם עולם חדש.

אורי אורבך: יש לנו פרויקט של 300 בתי-ספר שנקרא "הקשר הרב-דורי" שגם לומדים מחשבים וכותבים את סיפור החיים שלהם.

<גלעד סממה: אלה פרויקטים נפלאים שבתקציב נכון אתה יכול להעצים אותם, להפוך אותם ללאומיים וליצור המון תשתיות לפעילות.

<גלעד סממה: על תשתיות לפעילות התעקשנו, וזה מה שאנחנו עושים.

<גלעד סממה: לדעתי, כל אדם שייכנס אחר כך למשרד ימשיך עם הפעילויות האלה כי הן באמת מבהירות את ההבדל בין משרד רווחה ומשרד בריאות שיש להם תפקיד אחר לבין הסתכלות מאקרו על נושא אזרחים ותיקים.

<גלעד סממה: אם יש צורך הוועדה תנחה אותי – אני אתייחס לתקציב.

<גלעד סממה: כשקיבלנו את תקציב המשרד בסיס התקציב היה כ-57 מיליון שקל; בשנת תקציב של 2014 הגדלנו את התקציב ל-73 מיליון שקל, ובתקציב האחרון, כפי שהשר אמר, בוצע קיצוץ.

<גלעד סממה: חברי מהאוצר – אנשים טובים שעושים את עבודתם - -

ניסן סלומינסקי: פדיון כפרות עשו, לא קיצוץ.

ניסן סלומינסקי: על כל שקל של בסיס התקציב שילמו שני שקלים במזומן.

<גלעד סממה: בדיוק.

<גלעד סממה: בעניין הזה הם פיצו על אובדן בסיס התקציב ב-40 מיליון שקל לפעילות עבור שנת 2015.

<גלעד סממה: אני מקווה שהתקציב הזה יעבור, ונוכל גם לעבוד.

<גלעד סממה: כולם מדברים על בחירות, אבל פרויקטים במשרד יכולים להמשיך.

<גלעד סממה: חקיקות, הצעות מחליטים בממשלה – הדברים האלה בדרך כלל נעצרים; פרויקטים – אין שום סיבה שייעצרו.

<גלעד סממה: אני מכיר הרבה פרויקטים מהקדנציה הקודמת שהבשילו בקדנציה הנוכחית.

ניסן סלומינסקי: אם באמת יחליטו על בחירות אז התקציב של 2014 יהיה התקציב שלכם.

<גלעד סממה: נכון.

ניסן סלומינסקי: בסיס התקציב יישאר גדול יותר, ותוכלו להמשיך.

<גלעד סממה: נכון.

<גלעד סממה: אנחנו נפעל על 1/12.

<גלעד סממה: אלה הנתונים של התקציב.

<גלעד סממה: אלה הנתונים של התקציב.

<גלעד סממה: אני סבור שגם אם התקציב יעבור אנחנו נצליח לשמר את מה שעשינו.

<גלעד סממה: אני מסכים שיהיה לנו קשה להעצים את הפעילות.

<גלעד סממה: אנחנו לא מתכוונים להתחיל תשתיות חדשות בצורה דרמטית כמו שעשינו ב-2014.

<גלעד סממה: המטרה ב-2015 הייתה לקחת את התשתיות שהקמנו שהוכיחו הצלחה, ולהעצים אותם בצורה משמעותית.

<גלעד סממה: כאן יהיה לנו הרבה יותר קשה.

<גלעד סממה: המסר לממשלה ולמדינה – תחום האזרחים הוותיקים הוא תחום שמתפתח בעולם.

<גלעד סממה: אנחנו רואים את זה בכל מפגשי ממשלות שאנחנו נמצאים בהן.

<גלעד סממה: כולם מבינים את הדרמטיות בנושא הזה.

<גלעד סממה: המדינה צריכה להקצות יותר תקציבים, לאו דווקא לרווחה ולבריאות, אלא באמת לפעילות של אחרי עולם העבודה.

ניסן סלומינסקי: ביהדות הנושא הזה של היחס למבוגר הוא חשוב מאוד.

ניסן סלומינסקי: להפך, הוא נחשב החכם – "והדרת פני זקן".

ניסן סלומינסקי: זקן בחוכמה, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שגם בעדה הדרוזית הם לא ישאירו אבא או אימא מבוגרים.

ניסן סלומינסקי: שם אין כזה דבר.

ניסן סלומינסקי: להפך, הכבוד אליהם הוא הרבה יותר גדול.

ניסן סלומינסקי: זה גם עניין של חינוך – צריכים לחנך לכבוד הזה.

אורי אורבך: במגזר היהודי יש כל שנה שבת "והדרת" בפרשת "קדושים" – מעלים לתורה את האזרחים הוותיקים.

אורי אורבך: זה פרויקט שעבד כבר שנתיים.

אורי אורבך: זה חלק מהתודעה.

<גלעד סממה: קצת מספרים על הפרויקטים שלנו: אני רוצה שיבינו את ההשפעה על האזרח הוותיק שבשביל זה אנחנו כאן.

<גלעד סממה: אנחנו כאן כדי לשפר את חייהם ולפעול לפעילות של אזרחים ותיקים.

<גלעד סממה: אני אתן כמה דוגמות: למשל, יש לנו מוקד 8840* למיצוי ובירור זכויות.

<גלעד סממה: המוקד הזה מקבל כ-100 אלף פניות בשנה.

<גלעד סממה: זה מוקד שגם יכול להנגיש לך את הזכויות, אבל גם יכול לעשות את המלחמות בשמך.

<גלעד סממה: כלומר יש לך בעיה עם ביטוח לאומי – אתה לא מקבל קצבה מסוימת או למצות את הזכויות שלך – המוקד שלנו נכנס לפעולה במקום האזרח הוותיק.

<גלעד סממה: האזרח הוותיק נותן את הפרטים, ואנחנו כבר שוברים את הראש מול ביטוח לאומי או מול משרד הרווחה או משרד הבריאות או כל משרד אחר כדי למצות את הזכויות.

<גלעד סממה: זה כבר הוכח יעיל מאוד.

<גלעד סממה: יש לנו הרבה מאוד סיפורי הצלחה.

<גלעד סממה: מאוד מעניין שהממשלה מפעילה מיזם כזה כי זה לא מובן מאליו.

<גלעד סממה: אנחנו מדברים כאן על מלחמה של משרד מול משרד כדי להוציא תקציבים שמגיעים לאזרחים ותיקים.

<גלעד סממה: בדרך כלל ממשלה לא עושה דבר כזה.

<גלעד סממה: אז יש לנו 100 פניות בשנה.

<גלעד סממה: אנחנו משקיעים במוקד שכולל בתוכו טלפנים, מומחים, יועצים, מתורגמנים וכו' – כ-10 מיליון שקל בשנה.

<גלעד סממה: זה סכום נכבד מאוד מהסכום של תקציב המשרד.

אורי אורבך: ועוד מה שהזכרנו שעושים בבתי החולים שזה מין ענף, וזה עוד כמיליון.

<גלעד סממה: המוקדים שהקמנו בבתי-החולים זה צומת מרכזי להגיע לאזרחים ותיקים.

<גלעד סממה: אגב, יש מספר עצום של אשפוזי סרק.

<גלעד סממה: אנשים בודדים מחפשים את מה שאמרנו כרגע.

<גלעד סממה: זה עולה המון כסף למדינה.

ניסן סלומינסקי: היו תקופות שקיבלו לפי ימי אשפוז אז גם היה אינטרס לבית החולים להמשיך את האשפוז.

<גלעד סממה: נכון.

<גלעד סממה: זה עולה הרבה מאוד כסף למדינה.

<גלעד סממה: זה צומת מרכזי גם להגיע לאזרחי הוותיק ולעשות לו בירור זכויות.

<גלעד סממה: אחר כך "יחידת הסגולה" שנמצאת בתוך בית החולים יוצרת קשר – יש מקרים קונקרטיים מדהימים ש"יחידת סגולה" יוצרת קשר עם המוקד שלנו, ואומרת, הוא לא מצליח לקבל את הזכות הזאת והזאת, והמוקד נכנס לפעולה, ויש סיפורי הצלחות יפים.

<גלעד סממה: מיזם "שמחה" – יש מיזם של אמנים ותיקים לטובת אזרחים ותיקים.

<גלעד סממה: אנחנו לוקחים אמנים ותיקים ומסבסדים את המופע שלהם, ובאמצעות הרשויות המקומיות יוצרים הופעות ברשויות.

<גלעד סממה: עשינו כ-300 הופעות בשנה הנוכחית; כ-170 אמנים ותיקים מתפרנסים מהדבר הזה.

<גלעד סממה: זה לא מובן מאליו.

<גלעד סממה: להרבה אמנים ותיקים קשה להתפרנס, אז המיזם הזה גם פועל לטובתם – זה לשני הכיוונים.

<גלעד סממה: כ-100 אלף אזרחים ותיקים נהנו מזה בשנה.

<גלעד סממה: זאת נגיעה עצומה בציבור האזרחים הוותיקים כשמדובר על 860 אלף אזרחים ותיקים בסך הכול.

<גלעד סממה: במיזם הזה אנחנו משקיעים כ-5 מיליון שקל בשנה.

<גלעד סממה: "שלישי בשלייקס" – התחלנו אותו ב-1 ביולי 2014, ועד כה אחרי חמישה חודשים נהנו מ"שלישי בשלייקס" 180 אלף איש.

אורי אורבך: מקולנוע בלבד.

<גלעד סממה: אני לא מדבר על שאר הפעילויות כי ב"שלישי בשלייקס" זה גם קולנוע, זה גם אתרי מורשת, גם מוזיאונים, גם הטבות בצרכנות, גם סיורים.

<גלעד סממה: רק בקולנוע זה 180 אלף איש בחמישה חודשים.

<גלעד סממה: אני מניח שבשאר הדברים זה עוד כמה עשרות אלפים.

<גלעד סממה: המטרה יותר מלתת הטבות כאלה ואחרות זה לשנות את התפיסה הציבורית.

<גלעד סממה: כשאנחנו מקבלים הודעות מאנשים בגיל שלי, חברים שלי, שאומרים, ביום שלישי הלכתי לקולנוע, אתה לא מבין מה קורה שם – זה בדיוק מה שרצינו להשיג.

אורי אורבך: הבת שלי מסמסת לי – גם פרסמתי את זה בפייסבוק: "אני בשלישי בסינמה סיטי, תשתלט על הגמלאים שלך, הם ממלאים לי את הקולנוע".

<גלעד סממה: זאת באמת המטרה.

<גלעד סממה: המטרה היא שאנשים יבינו שהאנשים האלה מבלים ונהנים.

<גלעד סממה: הם חלק מהאוכלוסייה, הם לא בנפרד מהאוכלוסייה.

חמד עמאר: מסבסדים את זה?

<גלעד סממה: כן, אנחנו מסבסדים חלק מהפעילויות ב"שלישי בשלייקס".

<גלעד סממה: את הקולנוע אנחנו מסבסדים ברמה מסוימת.

<קריאה: זה עובר לבתי הקולנוע?

אורי אורבך: לרשתות.

אלכס מילר: - - - סינמטק בתל-אביב.

אורי אורבך: רק בפסטיבל "הנכבה".

אורי אורבך: את השאר אנחנו לא מסבסדים.

ניסן סלומינסקי: איתם יש לכם הסכם שהם ידאגו שלא יהיו הרבה גמלאים.

<גלעד סממה: נתתי כאן שלוש דוגמות על שלושה פרויקטים שרק שלושתם נגעו בכ-400 אלף איש בשנה.

<גלעד סממה: זה מספר מדהים.

<גלעד סממה: כלל הפרויקטים שלנו מגיעים למספרים הרבה יותר גבוהים.

<גלעד סממה: לכן בסופו של דבר נתחיל בקרוב פרויקט שקשור לתעסוקה – הגמשת שוק העבודה לאזרחים ותיקים.

<גלעד סממה: מעבר להחלטות שאנחנו רוצים להביא לממשלה כדי להוריד מיסוי ולהוריד את הניכויים שמוטלים על אזרחים ותיקים כשהם עובדים אנחנו מתחילים פרויקט שהוא בבחינת לשכת תעסוקה לאזרחים ותיקים.

<גלעד סממה: לשכת התעסוקה הרגילה לא מתעסקת עם אזרחים ותיקים.

<גלעד סממה: אזרח ותיק שמגיע היום ללשכת התעסוקה, סביר להניח שאם הוא בגיל 70, והוא מחפש עבודה, הוא לא יקבל את השירות הכי טוב בעולם, אם בכלל.

<גלעד סממה: כי הוא כבר סיים, הוא כבר פרש.

<גלעד סממה: אבל האנשים האלה רוצים לעבוד; הם רוצים גם לכלכל את עצמם וגם להיות פעילים, שזאת החשיבות הגדולה.

<גלעד סממה: אז אנחנו מקימים פרויקט של מעין לשכת תעסוקה לאזרחים ותיקים.

<גלעד סממה: אבל משהו הרבה יותר מודרני.

<גלעד סממה: זאת אומרת יהיו לנו אנשים שיגיעו לחברות גדולות, ישכנעו את החברות, למשל, להקצות משרות ייעודיות לאזרחים ותיקים.

<גלעד סממה: אחת ההמלצות שיש לנו בהחלטת הממשלה זה להקים תקן "אזרחים ותיקים" במשרדי הממשלה.

<גלעד סממה: כמו שיש תקן סטודנט, כל מנכ"ל יקבל אלף תקני אזרחים ותיקים.

אורי אורבך: זה 120 שעות חודשיות.

<גלעד סממה: 120 שעות.

<גלעד סממה: כמו סטודנט שמועסק בשירות הציבורי יהיה גם אזרח ותיק שמועסק בשירות הציבורי.

<גלעד סממה: כל הפחד על קביעות אין כאן כי זה תקן שנתי שמחדשים מדי שנה.

<גלעד סממה: אבל תחשבו גם מה זה יעשה.

אורי אורבך: אצל השופטים - -

<גלעד סממה: אצל השופטים העברנו חקיקה בקדנציה הקודמת - -

ניסן סלומינסקי: אנחנו אישרנו להם תקציב לשופט עמית.

<גלעד סממה: אבל זאת חקיקה מאוד ספציפית בגלל העומס על בתי-המשפט.

ניסן סלומינסקי: זה בעיקר בוועדות שחרורים שצריכים שופט.

<גלעד סממה: זה נבע מהעומס.

אורי אורבך: זה נבע מהעומס ומהעובדה שהשופטים הם קבוצה חזקה, וכשהם צריכים ורוצים אז לא יגמרו לעבוד בגיל 67, אלא בגיל 70.

אורי אורבך: וכשזה מישהו חלש אז בגיל 67 – אם הוא בכלל הגיע כעובד לגיל הזה – אז אומרים לו, יאללה, בי, שלום ותודה.

<גלעד סממה: בעניין שופט עמית זה חקיקה.

<גלעד סממה: אנחנו צריכים להחיל תקן בשירות הציבורי.

<גלעד סממה: כבר דיברנו עם הנציב, והוא כבר מסכים; דיברנו עם אגף תקציבים מקרו, וגם הם מסכימים לזה.

<גלעד סממה: הם מבינים שחייבים להסתכל על הסוגיה הזאת כסוגיה אסטרטגית כדי לא להימצא במצב שבעוד 20-15 שנה עם 1.7 מיליון אזרחים ותיקים שמחפשים כל היום מה לעשות.

<גלעד סממה: אז אנחנו חייבים להכין אותם לפרישה.

<גלעד סממה: דבר נוסף שחשוב מאוד לקדם זה הכוונה של הפרישה.

<גלעד סממה: אין אף משרד שמתעסק כרגע בזה, ואנחנו לקחנו את זה על עצמנו.

<גלעד סממה: בשנה פורשים כ-60-50 אלף איש.

<גלעד סממה: זה מספר מטורף.

<גלעד סממה: רוב האנשים האלה לא מקבלים שום הכוונה לאיזה עולם הם נכנסים.

<גלעד סממה: הם לא מקבלים הכוונה פיננסית; ואני אומר לכם כבר עכשיו שאם מקבלים הכוונה פיננסית ראויה ונכונה חוסכים המון כסף בהמשך ההתנהלות.

<גלעד סממה: גם צריך לקבל הכוונה פיננסית איך מתארגנים לחיים עם 5,000 שקל, כשעד כה הסתדרת עם 10,000 שקל.

<גלעד סממה: צריך גם לדעת איך לעשות את זה.

<גלעד סממה: לא כולם יודעים לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: גם פסיכולוגית.

<גלעד סממה: נכון.

<גלעד סממה: גם ההכוונה הפסיכולוגית, החברתית – להנגיש להם תשתיות.

<גלעד סממה: מספר מאוד גדול של פורשים בשנה שרק גדל.

<גלעד סממה: גם זה אנחנו רוצים לעשות.

<גלעד סממה: זה, כנראה, יידחה מפאת חוסר תקציב כי זה נושא שמצריך תקציבים רבים.

<גלעד סממה: יש מודל באנגליה של ייעוץ ממשלתי פיננסי לפורשים שעובד מצוין.

<גלעד סממה: לדעתי, אנחנו צריכים לעשות משהו דומה לזה, אבל צריך תקציבים לדבר הזה.

אורי אורבך: אני מציע כדי שגם חברי הכנסת יוכלו להתבטא - -

<גלעד סממה: אני סיימתי.

אורי אורבך: לא שאני מנהל את הישיבה- -

ניסן סלומינסקי: זה בסדר.

אורי אורבך: להגיד בכותרות את ההוצאות התקציביות.

אורי אורבך: "והדרת", תמיכות לניצולי שואה ולארגונים שלהם – כמה כסף אנחנו משקיעים בזה כדי שתקבלו תמונה על תקציב המשרד.

<גלעד סממה: דיברתי על המוקד, דיברתי על "שלישי בשלייקס", דיברתי על מיזם "שמחה"; יש לנו פרויקט "והדרת" שהוא פרויקט של בנות ובני שירות לאומי-אזרחי שעולה כ-19 מיליון שקל בשנה.

<גלעד סממה: זה פרויקט מאוד חשוב – אבן דרך בנושא של קשישים בודדים.

<גלעד סממה: יש לנו הרבה תמיכות לגופים; יש לנו תמיכות לארגוני ניצולי שואה על סך 2.6 מיליון בשנה; יש לנו תמיכות לגופים שמנסים להשיג פיצויים לניצולי שואה – גם 2.6 מיליון שקל; יש לנו תמיכות לקתדרות לאזרחים ותיקים והעשרה – 2 מיליון שקל בשנה; יש לנו תמיכות לגופים של אזרחים ותיקים להשלמת השכלה יסודית.

<גלעד סממה: זה נקרא "תהיל"ה" – שם אנחנו משקיעים כ-1.250 בשנה; יש "כוללים" שאנחנו בקרוב יוצאים לדרך איתם.

<גלעד סממה: שם עדיין לא החלטנו מהו התקציב שיהיה.

<גלעד סממה: זה גם תלוי המצב; כיתות ותיקים שהקמנו השנה אנחנו משקיעים בהם כ-1.5 מיליון; יש לנו "יחידות סגולה" בבתי החולים שאנחנו משקיעים כרגע כ-1 מיליון שקל, והמטרה היא להרחיב את זה.

<גלעד סממה: זה ממש בתמציתיות.

<גלעד סממה: יש לנו עוד הרבה מאוד פרויקטים שלא נכנסתי אליהם.

אורי אורבך: עשינו פסטיבל נוסטלגיה - -

<גלעד סממה: עשינו פסטיבל "תרפפו".

אורי אורבך: אם נספיק השנה – פסטיבל אוכל "סבתא בישלה".

ניסן סלומינסקי: יפה מאוד.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: חברי חברי הכנסת, מישהו רוצה לשאול או לומר משהו?

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

אורי אורבך: ראש השדולה למען אזרחים ותיקים.

נחמן שי: בדיוק.

נחמן שי: אני באתי במיוחד כדי להביע הערכה לעבודה המצוינת שעושים אורי וגלעד.

נחמן שי: בכנסת בהתחלה יחד עם חבר הכנסת הרצוג ואחר כך עם חבר הכנסת שמולי אנחנו מובילים את השדולה למען הגמלאים.

נחמן שי: זאת שדולה מאוד חשובה.

נחמן שי: אני מניח שדיברתם על תוחלת החיים במדינת ישראל שלמרות הצרות שאנחנו מאכילים את עצמנו ואת אזרחינו תוחלת החיים חרף ולמרות הכול עולה במדינה הזאת.

נחמן שי: זה מוכיח שהגנים היהודים למדו להתמודד עם הכול.

נחמן שי: באמת שניהם הכניסו למשרד תנופה חדשה, וזה בולט בקרב הציבור.

נחמן שי: אני מאוד מקווה שהממשלה תחזק את המשרד הזה כי השמים הם הגבול מבחינת היכולות והצורך לעזור לציבור גדול כל-כך במגוון תחומים שגלעד ציין: תעסוקה, חיי פנאי, התרומה של אנשים.

נחמן שי: אנשים נחשבים בחלקם כאילו מיצו את חלקם ואפשר לזרוק אותם לשוליים, אבל זה מאגר עצום של ניסיון, של ידע, של יכולות וגם של אזרחים ישראלים שעושים את חייהם פה.

נחמן שי: זה האתגר הלאומי אולי הכי גדול שיש לנו.

נחמן שי: אנחנו לא תמיד רואים את זה.

נחמן שי: האתגר האנושי הכי גדול שיש.

נחמן שי: טוב שהשניים האלה יושבים שם.

נחמן שי: כמובן, נפיל אותם בקרוב, אבל עד אז שיעשו כמה שהם יכולים, ואני מקווה שהוועדה תסייע להם כי זה מגיע למקומות הנכונים.

נחמן שי: תודה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת חמד עמאר.

חמד עמאר: אני רוצה להודות להם על הסקירה.

חמד עמאר: סקירה מאוד מעניינת.

חמד עמאר: אני רואה שאתה נהנה מאוד במשרד.

חמד עמאר: אתה אמרת שאתה גם מתכוון לחזור לשם, ואת זה לא שמעתי הרבה ממישהו שיש לו משרד שנחשב קטן.

אורי אורבך: זה נקרא להתקדם אצלי – להישאר באותו מקום.

חמד עמאר: זה באמת מעניין.

חמד עמאר: אני מכיר את הנושא של הקשישים.

חמד עמאר: במגזר הדרוזי, כמו שאמרת, בדרך כלל אנשים לא הולכים לבתי-אבות.

חמד עמאר: אנשים נשארים בבית, הילדים מטפלים בהם ועוזרים להם.

חמד עמאר: הם חיים את החיים שלהם.

חמד עמאר: אני מכיר את זה כיושב-ראש תנועת הנוער הדרוזית.

חמד עמאר: התחלתי לפני כ-7 שנים להריץ פרויקטים עם הקשישים שלנו כדי ללמד אותם על המחשב.

חמד עמאר: בהתחלה חשבתי שזה בלתי אפשרי, שהם לא ירצו ויהיו חסומים.

חמד עמאר: אבל עם הזמן הם נכנסו לזה, והתחילו להגיע.

חמד עמאר: שיתוף הפעולה בין הצעירים לזקנים שלנו היה מדהים.

חמד עמאר: אנשים הלכו, עזרו להם לצבוע את הבית, עזרו להם להביא דברים מהמכולת.

חמד עמאר: זה התחיל לתפוס תאוצה.

חמד עמאר: בשנים האחרונות גם משרד הגמלאים התחיל לתקצב את תנועות הנוער לפרויקט הזה.

חמד עמאר: תודה לכם.

חמד עמאר: אלה פרויקטים חשובים מאוד שמקרבים את הנוער לאנשים שתרמו הרבה למען החברה.

חמד עמאר: זה רק יכול להוסיף.

חמד עמאר: אני מודה לכם על כל מה שאתם עושים שם.

חמד עמאר: אתם עושים דבר מאוד טוב.

חמד עמאר: מי שיהיה לו מזל יגיע לגיל הזה.

חמד עמאר: מי שאין לו מזל לא יגיע לגיל הזה.

חמד עמאר: אז אני מקווה שלכולם יהיה המזל להגיע לגיל הזה וליהנות ממה שאתם הולכים לעשות ולקדם במשרד הזה.

חמד עמאר: שיהיה לכם בהצלחה.

אורי אורבך: תודה.

<גלעד סממה: תודה.

<גלעד סממה: אגב, לגבי מה שחבר הכנסת עמאר אמר, אנחנו משקיעים בפרויקט עם תנועות הנוער כ-2 מיליון שקל בשנה, ובפרויקטים עם סטודנטים למען אזרחים ותיקים כ-3 מיליון שקל בשנה.

<גלעד סממה: אלה פרויקטים מאוד חשובים שנוגעים לקהילה ממש.

אורי אורבך: גם פרויקט המגורים המשותפים של סטודנטים לקשישות "כאן גרים", יחד עם משרד השיכון והתאחדות הסטודנטים.

חמד עמאר: זה אני לא מכיר.

אורי אורבך: התחלנו את זה השנה.

אורי אורבך: שידכנו 100 זוגות.

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת מילר, בבקשה.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב-ראש, ראשית, כמו שאתה רואה, כבוד השר, אני חושב שאתה המשרד הראשון שאין אפילו חבר כנסת אחד שבא לכאן להעביר ביקורת על פעילות המשרד.

אלכס מילר: זה מראה על יכולת העבודה.

אלכס מילר: אנחנו ישבנו כאן עם כמה משרדים, ולדעתי, בכל דיון שהיה בלי קשר לבחירות תמיד היו כאן מחלוקות על דרך הפעילות של משרדים כאלה או אחרים בסוגיות רציונליות הקשורות לביצוע התקציבי או בסוגיות אידיאולוגיות.

אלכס מילר: אבל כאן אתה בקונצנזוס, וזה כבר דבר חיובי.

אלכס מילר: לפני כשנה וחצי עברתי לרמת-גן.

אלכס מילר: אני חושב שהיא נחשבת לעיר הכי זקנה בארץ והכי צפופה.

נחמן שי: גבעתיים יותר.

נחמן שי: בגבעתיים מאריכים לחיות עד גיל 100.

נחמן שי: יש להם קבוצה עצומה.

אלכס מילר: גם הכי צפופה.

אלכס מילר: לפני שנה עשינו את קמפיין הבחירות המוניציפלי שם, והמעורבות של המבוגרים בכל הסוגיות – אתה לא פוגש שם פינה אחת ללא פרלמנט.

אלכס מילר: בכל קפיטריה אתה רואה מעורבות מאוד גבוהה.

אלכס מילר: קודם כול יש אינפורמציה שעוברת.

אלכס מילר: החשיפה שאתם נותנים למשרד בפרסום של הפעילות שאתם עושים היא מעולה – הלוואי שכך היה בכל המשרדים.

אלכס מילר: הרבה אזרחי מדינת ישראל לא חשופים לסוגיות מינימליות שמגיעות להם.

אלכס מילר: ברגע שיש שיווק טוב של כל דבר שנעשה אז אנשים יודעים מה מגיע להם, וזה חשוב.

אלכס מילר: וכמובן, חיבור של צעירים, של נוער וסטודנטים.

אלכס מילר: בתור יושב-ראש אגודת הסטודנטים ב-2003-2002 עשינו הרבה פעילויות עם מרכזי גמלאים.

אלכס מילר: זה הדבר שהיה הכי מוצלח – החיבור בין הסטודנטים הצעירים לבין הגמלאים.

אלכס מילר: לא היינו בכלל צריכים להתאמץ כדי להביא סטודנטים לפעילות חברתית מסוג זה.

אלכס מילר: דברים אחרים – כן, היה קשה.

אלכס מילר: לצאת להפגנה על שכר הלימוד ולהביא אותם לא היה פשוט, אלא רק לאלה שחשבו שזה מעניין.

אלכס מילר: אבל בפרויקטים האלה האוטובוסים היו תמיד מלאים.

אלכס מילר: זה חשוב, והלוואי שזה יימשך ככה.

אלכס מילר: בהצלחה.

<גלעד סממה: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: התלבטנו אם לקיים את הישיבה או לא.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להגיד לך שטוב שקיימנו אותה.

ניסן סלומינסקי: אני לפחות יכול להגיד על עצמי שזה היה חשוב לאין ערוך.

ניסן סלומינסקי: לשבח אתכם את העבודה האדירה שאתם עושים מקצה לקצה, אפשר להגיד.

ניסן סלומינסקי: אבל קודם כול בשינוי התפיסה.

ניסן סלומינסקי: תמיד הסתכלו על קשישים כמי שצריך לעזור להם.

ניסן סלומינסקי: כי אתה רואה אותם במסכנות או בעוני או בחולי.

ניסן סלומינסקי: שינוי התפיסה – מה פתאום, זה אולי בקצוות, אבל זה מגיע גם.

ניסן סלומינסקי: אבל יש טווח כל כך גדול של שנים שבהן זה בדיוק הפוך – זה לא עוני ולא מסכנות, אלא להפך – עוצמה.

ניסן סלומינסקי: שנית, תמיד דיברו איך לעזור לקשישים, ופה יש שינוי הפוך – איך הקשישים עוזרים לחברה.

ניסן סלומינסקי: והם יכולים לעזור לאין ערוך.

ניסן סלומינסקי: זה אחד הדברים החשובים יותר, שהוא מרגיש שעדיין צריכים אותו, הוא עדיין מביא תועלת לחברה, הוא לא מה שנקרא over bottle כזה שכאילו צריכים לעזור לו.

ניסן סלומינסקי: אלא הפוך – הוא עוזר.

ניסן סלומינסקי: כאן השמים זה הגבול.

ניסן סלומינסקי: גם המספר הגדול של הגמלאים – אני מניח שברגע מסוים המשרד הזה יהפוך לאחד המשרדים הכי מבוקשים על-ידי השרים וגם עם הכי הרבה תקציבים.

ניסן סלומינסקי: זה יכול לחצות את כל המפלגות; אלא אם כן יום אחד תקום מפלגת הגמלאים האמיתית.

ניסן סלומינסקי: אבל אם לא זה חוצה את כולם, ולכם יש חלק עצום בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אז אני רוצה להגיד לכם יישר כוח עצום.

ניסן סלומינסקי: אתם עושים דברים נפלאים.

ניסן סלומינסקי: תמשיכו בדרך הזאת.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע איך תתנהל עכשיו המדינה - -

<גלעד סממה: המשרד ממשיך בפעילות.

ניסן סלומינסקי: - - אבל אם - - - וכו' זה אחד המשרדים שבלב שלם אנחנו צריכים לפעול כדי להגדיל את התקציב שלו יותר ויותר.

ניסן סלומינסקי: זה בזכותכם.

ניסן סלומינסקי: יישר כוח עצום ותודה רבה.