ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 274, 2014-12-08 09:30

אורי מקלב: בוקר טוב, אני התכבדתי למלא את מקומו של היושב-ראש הקבוע כדי לאפשר לו להיות בוועדת הכספים, אבל ברגע שהוא יירד ותהיה שם הצבעה, נפנה לו את מקומו.

אורי מקלב: בינתיים אומרות מנהלת הוועדה והיועצת המשפטית, שעבדתם על החוקים האלה, והבאתם סולת נקייה.

אורי מקלב: אם כך, נוכל להתקדם.

אורי מקלב: גם סדר החוקים נקבע פה, שאנחנו לא נתחיל עם נושא המימון; נתחיל בדברים אחרים, ורק אחר כך נגיע לחוק של הגמול.

אורי מקלב: ועדת החוקה מקדישה את כל זמניה בימים האחרונים רק לצורך הבחירות – אתמול זה היה לצורך מתן ערבויות; היום זה לצורך חוק הבחירות.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים להתחיל בהצעת חוק הבחירות (תיקוני חקיקה), פרק א': עובדי הוועדה המרכזית לבחירות לכנסת.

אורי מקלב: בבקשה, אורלי.

<אורלי עדס: חוק הבחירות לכנסת מקבע את מעמדה של ועדת הבחירות המרכזית, כאשר הוא מדבר על הקמתה עד 60 יום לאחר הבחירות, אבל כשאנחנו מדברים על הקמת הוועדה, מדובר על חברי ועדת הבחירות המרכזית, שהם נציגי סיעות הכנסת.

<אורלי עדס: חוק הבחירות עצמו גם מעגן את מעמד הוועדה כוועדה עצמאית ומנותקת וללא כל תלות ברשות המבצעת כדי לשמור על עקרונות חוק הבחירות, על שמירת טוהר הבחירות וביצוע הבחירות במועדן.

<אורלי עדס: מעולם לא ניתן כל עיגון למעמד עובדי המטה המקצועי הקבוע של ועדת הבחירות, שעובדים לצד חברי הוועדה, ומבצעים בפועל את החלטות ועדת הבחירות המרכזית ואת כל הוראות החוק, למעט בתיקון חקיקה שנעשה ב-2012, שמדבר על הרשעה בעבירה של עובד, שלא יוכל לעבוד בוועדת בחירות.

<אורלי עדס: זה העיגון היחיד שבו מוזכר עובד ועדת הבחירות.

<אורלי עדס: מבקר המדינה המליץ כבר בשני דוחות, לעגן את מעמד עובדי ועדת הבחירות, ולהחיל עליהם הסדרים שחלים על עובדי המדינה בשינויים המחויבים.

<אורלי עדס: בוועדת הבחירות המרכזית בשנים האחרונות פעלו שלוש ועדות ציבוריות, שבחנו את הנושא לעומקו על כל היבטיו, כאשר היו מעורבים בכך שלושה שופטים של בית המשפט העליון, שהיו יושבי-ראש הוועדה.

<אורלי עדס: ההצעה שמונחת לפניכם באה לעגן את מעמד עובדי הוועדה כמעמד של עובדי מדינה בשינויים המחויבים, עם הסדרים.

<אורלי עדס: זה חלק א' של ההצעה.

<סיגל קוגוט: אגיד מה עשינו כאן.

<סיגל קוגוט: אחרי שקיבלנו את הצעת הוועדה, ישבנו עם הגורמים המקצועיים בוועדה, ובמיוחד עם דין, וגם עם משרד המשפטים, כדי לנסות להביא נוסח שהוא הכי מתאים בעינינו, ועדיין יש עליו אי אילו ניואנסים.

<סיגל קוגוט: הוא קובע שעובדי ועדת הבחירות המרכזית הם עובדי מדינה.

<סיגל קוגוט: דינם כדין עובדי מדינה.

<סיגל קוגוט: בעצם כל מה שחל על עובדי מדינה, חל עליהם, אבל את כל ההחרגות הנדרשות עושים דרך המנגנונים הקיימים בחוק שירות מדינה, מינויים, כלומר אם יש לוועדת הבחירות 16 עובדים קבועים, שהם מלווים אותה מבחירות לבחירות, עליהם יחול החוק, ולא יצטרכו כמעט החרגות.

<סיגל קוגוט: אם יש לוועדה 800 עובדים, שאותם היא מגייסת ב-90 הימים שלפני הבחירות, והם מסייעים לה מבחינה מינהלית בוועדות האזוריות, והם עובדים שלושה חודשים, וברור שאי-אפשר להחיל עליהם את כל הכללים של עובדי מדינה, אם כי הרבה מהם כן, כלומר דיני משמעת, דברים של פעילות מפלגתית – כן, אבל לא יחסי עובד-מעביד קבועים, ההחרגה שלהם תהיה דרך חוק שירות המדינה (מינויים) שמאפשר את זה, ואם מדובר בעשרות-אלפי עובדי ועדת הבחירות ביום הבחירות, גם הם יוחרגו דרך חוק שירות המדינה (מינויים) שמאפשר את זה.

<סיגל קוגוט: כלומר אני עכשיו קובעת שחוקי שירות המדינה חלים על ועדת הבחירות, אבל בשינויים מחויבים.

<סיגל קוגוט: מעבר למה שאמרתי עכשיו נדרשים כמה שינויים מחויבים שנמנים פה, ותכף נקרא את זה.

<סיגל קוגוט: האחד מהם זה עניין מנכ"ל ועדת הבחירות המרכזית, שהוא לא משרת אמון כמו במשרד, וזה שעכשיו אני קובעת שדין ועדת הבחירות המרכזית הוא כמו משרד ממשלתי, ברור שאין דין מנכ"ל ועדת הבחירות המרכזית, שהוא תפקיד מקצועי שנבחר אחרי שוועדת איתור שהקים היושב-ראש מקרב חברי ועדת הבחירות המרכזית, בחנה אותו והמליצה עליו, ואין לו קדנציה, והוא לא הולך עם היושב-ראש ובא עם היושב-ראש, ולא כל שופט יכול להחליף אותו כמשרת אמון.

<סיגל קוגוט: לכן קבענו כאן שסעיף 12 לחוק המינויים לא יחול על המנכ"ל, והוא ייבחר כמו שהיה היום, לשקף את זה שיש ועדת איתור שהיו"ר הקים, והוא ממנה אותו, ואז שוב יחול חוק שירות המדינה (מינויים) אבל בשינוי הזה.

<סיגל קוגוט: שינוי נוסף שקבענו הוא שמאחר שרצינו לשמור על העצמאות של ועדת הבחירות המרכזית, גורמים מסוימים, שהם גורמים מפקחים מקרב הרשות המבצעת וגם מקרב זו המחוקקת, לא יהיו בעלי אותה עוצמה או בעלי עוצמה בכלל בפיקוח על ועדת הבחירות המרכזית, ונתנו הרבה מהסמכויות שיש בחוק המינויים ובחוקים אחרים לביקורת פרלמנטרית ולביקורת פנימית פנים ממשלתית ליושב-ראש הוועדה.

<סיגל קוגוט: יחד עם זאת, לפחות בכל הנושא של מכרזים, חשבנו שראוי לקבוע חובת התייעצות של היושב-ראש עם נציב שירות המדינה.

<סיגל קוגוט: לכן קבענו כאן חובת התייעצות.

<סיגל קוגוט: אנחנו ערים לכך שבמקרים אחרים יש פיקוחים נוספים על עובדי מדינה, ופיקוחים פרלמנטריים, אבל בגלל מעמדה של ועדת הבחירות המרכזית לא רצינו להכפיף אותה, וחשבנו שזה שיש שם שופט מכהן של בית המשפט העליון פלוס חובת התייעצות עם נציב שירות המדינה, זה מה שיכולנו להציע, על אף שאנחנו ערים לזה שזו ביקורת פחותה.

<סיגל קוגוט: לא רצינו להפליג ולהתחיל להציע ועדות מייעצות כמו בבנק ישראל, שכל מיני החלטות ארגוניות - זה מעט עובדים קבועים.

<סיגל קוגוט: נכון שיש עכשיו ועדות ציבוריות של ועדת הבחירות המרכזית, שדנים בשאלה, איך לגייס את ה-800 בצורה שגם תהיה יעילה וגם תהיה שקופה וגם תהיה שוויונית, אבל זה לא דברים לחקיקה ראשית.

אורי מקלב: ה-800 האלה, לא חל עליהם כל החובות?

<סיגל קוגוט: לא כל החובות.

<סיגל קוגוט: הם עדיין מוחרגים מחוק שירות המדינה (מינויים).

אורי מקלב: אחד שהוא עובד מדינה, הוא אחד מה-800, ומגייסים אותו - חלים עליו?

<סיגל קוגוט: זה כן.

<סיגל קוגוט: לכן הם תמיד מעדיפים לקחת עובדי רשויות מקומיות, מורים, עובדי מדינה ועוד אנשים שהם עבדו אתם בעבר.

אורי מקלב: מי שעובד מדינה, חל עליו לאורך כל הדרך, גם בתפקידים האלה.

<סיגל קוגוט: כן.

<סיגל קוגוט: הוא לא מוחרג.

<סיגל קוגוט: הוא לא מקבל חסינות כי הוא עובד 90 יום בבחירות.

אורי מקלב: וגם בתוך העשרות-אלפים, גם חלק גדול הם עובדי מדינה.

אורי מקלב: זה מזכירי הקלפי, נכון?

<אורלי עדס: כן.

<אורלי עדס: יש לנו מזכירי ועדות קלפי, סדרנים.

אורי מקלב: מזכירי הקלפי רובם עובדי מדינה?

<אורלי עדס: היום זה פתוח במכרז פומבי, שמתפרסם באתר, וזה לכלל הציבור, אבל עדיין יש- - -

אורי מקלב: היושב-ראש הקבוע, אתה מבקש להגיד משהו?

דוד רותם: אין לי מה לומר.

דוד רותם: אני חושב שזה נכון.

<סיגל קוגוט: אנחנו בסעיף 3, נקרא, ואז נראה את ההערות שיש לגופים המקצועיים להעיר על הנוסח.

<סיגל קוגוט: עוד דבר שאגיד לפני שהיא קוראת – ההוראות המחמירות לגבי זיקה מפלגתית או פוליטית, החלנו אותן רק על הצוות של ה-16, כלומר יש הוראות של סיוג פעילות מפלגתית שיחולו גם על אחרים, אבל לגבי הצוות, נתנו הוראות מחמירות יותר של איסור חברות במפלגה.

<סיגל קוגוט: למשל, מנכ"ל ועדת הבחירות, בגלל החשיבות בתפקוד, אמרנו שהיא לא תהיה חברה שבע שנים, אפילו חברה במפלגה, על אף שאנחנו בדרך כלל, כשאנחנו עושים את הסיוגים, אנחנו לא שוללים אפשרות להיות חבר במפלגה, אבל מהצוות הזה של 16 העובדים הקבועים, הם לא יוכלו להיות חברי מפלגה.

אורי מקלב: בעבר?

<סיגל קוגוט: בעבר – צינון.

<סיגל קוגוט: למנכ"ל שבע שנים.

<סיגל קוגוט: לחברים האחרים - חמש, ובתקופה שהם מכהנים, ושנה אחרי כן.

אורי מקלב: זה בטוח עומד בחוק השוויוניות?

אורי מקלב: למה צריך כל כך הרבה שנות צינון?

אורי מקלב: למה להפליג?

אורי מקלב: שבע שנים, חמש שנים?

<סיגל קוגוט: רק בגלל הנגיעה.

<סיגל קוגוט: אני מסכימה שזו לא תקופה קצרה.

<אורלי עדס: אנחנו מדברים על המטה המקצועי.

<סיגל קוגוט: מדברים על העובדים.

<סיגל קוגוט: לא על החברים בוועדה.

אורי מקלב: דורית, חבר מפלגה, יכול להיות שמשהו- - -

דורית ואג: יש חבר מפלגה, ויש חבר בגוף בוחר.

דורית ואג: זה גם לא אותו דבר.

אורי מקלב: יש 50 אלף במפלגת העבודה, שהם חברי מפלגה.

אורי מקלב: הוא לא יכול להתמודד כי היה חבר מפלגה?

אורי מקלב: אם אנחנו נפליג בדברים האלה- - -

<סיגל קוגוט: רק שתראה שחשבנו על זה – אני מודה שזו לא תקופה קצרה, אבל לפחות כתבנו שמי שלא שילם דמי חבר, ולא השתתף בפעילות במוסדותיה, לא יראוהו כחבר, כי יש אנשים שהם באמת לא פעילים.

<סיגל קוגוט: למשל, לפני הרבה שנים התפקדו למפלגה- - -

אורי מקלב: קופת חולים היו חברים.

<סיגל קוגוט: נכון, אז זה לא יפסול.

<סיגל קוגוט: אם הוא הצביע, זה יחול עליו.

דורית ואג: זה חל גם על עובדי מדינה.

<סיגל קוגוט: לא.

<סיגל קוגוט: חברות במפלגה, עובד מדינה יכול להיות.

<סיגל קוגוט: לא יכול לארגן, לא יכול להיות חבר בהנהלה פעילה, אבל לבוא להצביע בפריימריז – עובד מדינה יכול.

אורי מקלב: תכף נגיע לעניין הזה.

אורי מקלב: מה דעתכם, חבריי?

אורי מקלב: מתוך ה-16, הגוף המצומצם, לא יכול להיות חבר מפלגה בעבר, ותקופת הצינון שלו זה חמש שנים.

דוד רותם: אני חושב שזה בסדר גמור.

<סיגל קוגוט: אגב, ועדת הבחירות ביקשה מאתנו.

אורי מקלב: קחו בחשבון שרק ביהדות התורה וש"ס, הם יוכלו להיות חברים, כי אחרים, הרבה - אין חברות במפלגה.

אורי מקלב: אולי זה קצת ירתיע אתכם...

<אורלי עדס: כל ההצעה שמונחת כאן נדונה בכל מוסדות הוועדה.

<אורלי עדס: לפני שאנחנו מגיעים לוועדה, אנחנו עובדים עבודה של מטה מקצועי.

<אורלי עדס: זה נדון אחר כך בצוותים אחרים, אם זה ועדות ציבוריות וכו', כמו במקרה הזה, שהיו שלוש ועדות ציבוריות.

<אורלי עדס: עיקר הדיון התמקד בסוגיה הזאת.

<אורלי עדס: לאחר מכן זה נדון בוועדת המשנה לחקיקה של ועדת הבחירות, בנשיאות ובמליאה בהרכב של- - -

אורי מקלב: מה השוני בהתנהלות שלכם היום למה שאתם עושים בחקיקה?

אורי מקלב: יש חקיקה שבאה למסד, כי יש דברים – אמרת בתחילת דבריך, שיש דברים שרוצים היום בחוק.

<אורלי עדס: את כל הסייגים האלה לגבי התקופה של- - - פוליטית הוחלו בוועדת הבחירות טרם החקיקה ככללים של הוועדה.

<אורלי עדס: אני חושבת שיש חשיבות עצומה לעניין, לאמון הציבור ואמון סיעות הכנסת בעובדי ועדת הבחירות, כי אני מניחה שאתה כנציג מפלגה בוועדת הבחירות - אני לא מדברת אישית, אבל כשאתה תצטרך להתנהל מול- - -

אורי מקלב: אני חבר כנסת.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על חברות במפלגה, זה אחד – כמה יש בליכוד?

אורי מקלב: 300 אלף?

אורי מקלב: חצי מיליון?

אורי מקלב: אז חמש שנים?

אורי מקלב: נגיע לזה.

<סיגל קוגוט: אז רק ניצן תקרא.

<סיגל קוגוט: אנחנו מודעים לזה.

<סיגל קוגוט: החמש שנים דומה קצת למזכיר ועדת קלפי.

אורי מקלב: עד עכשיו – אמרה דורית – מי שהורשע בקלון יכול היה להיות שר בשבע שנים.

<סיגל קוגוט: - - - זה עשר.

<אורלי עדס: אדוני היושב-ראש, לגבי מזכיר שמועסק יום אחד במערכת הבחירות אחת לארבע שנים, יש סייג בהוראת החוק, של שלוש שנים סיום פעילות פוליטית, אז על אחת כמה וכמה עובדי המטה המקצועי הקבוע, שמקבלים החלטות שמשליכות על כלל הסיעות.

אורי מקלב: בואו נקרא.

<ניצן רוזנברג: הצעת חוק הבחירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014.

<ניצן רוזנברג: פרק א': עובדי הוועדה המרכזית לבחירות לכנסת.

<ניצן רוזנברג: תיקון חוק הבחירות לכנסת.

<ניצן רוזנברג: 1.

<ניצן רוזנברג: בסעיף 17א – בחוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב], התשכ"ט–1969 (להלן – חוק הבחירות) – (1) בסעיף 17א – (א) בסעיף קטן (א), האמור בו יסומן כפסקה "(2)" ולפניה יבוא: (1) עובדי הוועדה המרכזית דינם כדין שאר עובדי המדינה, אולם בקבלת הוראות ולגבי פיטורים יהיו נתונים למרותו של יושב ראש הוועדה המרכזית, והוא רשאי להסמיך לכך את המנהל הכללי של הוועדה המרכזית.

<ניצן רוזנברג: (ב) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: (ג)(1) לא ימונה לעובד הוועדה המרכזית מי שיש לו זיקה אישית או עסקית, למפלגה או לגורם בכיר בה, מי שעוסק בפעילות פוליטית או בפעילות מפלגתית, חבר במפלגה, או מי שעסק בפעילות כאמור או היה חבר במפלגה בחמש השנים שקדמו למועד הצגת המועמדות, ולעניין המנהל הכללי של הוועדה המרכזית – מי שעסק בפעילות כאמור או היה חבר במפלגה בשבע השנים שקדמו להצגת המועמדות.

<ניצן רוזנברג: (2) עובד הוועדה המרכזית לא יעסוק בפעילות פוליטית או בפעילות מפלגתית ולא יהיה חבר במפלגה.

אורי מקלב: אם יש אחד, קל וחומר.

אורי מקלב: טוב.

<סיגל קוגוט: אם יש צינון.

אורי מקלב: טוב שזה כתוב.

<ניצן רוזנברג: (3) מי שהיה עובד הוועדה המרכזית לא יעסוק בפעילות מפלגתית ולא יהיה חבר במפלגה, בשנה שאחרי תום תקופת עבודתו.

<ניצן רוזנברג: (4) לעניין סעיף קטן זה – (א) לא יראו השתתפות בהפגנה או בכינוס בעל אופי פוליטי, או הבעת עמדה פומבית בעניינים פוליטיים, כשלעצמן, כפעילות פוליטית.

<ניצן רוזנברג: (ב) מי שלא שילם דמי חבר למפלגה ולא השתתף בפעילות במוסדותיה, לא יראוהו כחבר מפלגה.

<ניצן רוזנברג: (5) הוראות סעיף קטן זה לא יחולו על מי שמועסק בוועדה המרכזית בתקופה הסמוכה לבחירות או למשאל עם, בלבד.

אורי מקלב: אז מה כן נקרא חבר מפלגה?

אורי מקלב: מי שלא שילם דמי חבר.

אורי מקלב: חבר מפלגה זה רק מי ששילם דמי חבר, או השתתף- - -

דוד רותם: או השתתף בפעילות הפוליטית שלה.

<סיגל קוגוט: אבל ברור שאם הוא שילם והצביע בפריימריז, זה נחשב.

<סיגל קוגוט: אנחנו לא אומרים שזו לא הוראה חריגה.

<סיגל קוגוט: אנחנו יודעים שבדרך כלל עובדי מדינה רגילים יכולים להיות חברים במפלגה, אבל כאן הא-פוליטיות היתה מאוד חשובה לוועדת הבחירות המרכזית.

<סיגל קוגוט: אגב, היא ביקשה – היו רעיונות על עשר שנים.

<סיגל קוגוט: אנחנו בדיונים הפנימיים אמרנו: חמש – מספיק, וממילא המנכ"ל, שמנהל את כל הפעילות.

<סיגל קוגוט: אבל אנחנו לא אומרים שזה מספרים.

<סיגל קוגוט: אם אתה חושב שחמש על הכול- - -

אורי מקלב: דווקא אני הייתי מחמיר בסעיף (3) יותר מאשר, את האחרי, כדי שלא יבטיחו לו.

<סיגל קוגוט: שנה לא נראה לך מספיק?

אורי מקלב: איפה שיש לחשוש, דווקא בסעיף (3), שמפלגה תבוא ותציע לאחד העובדים, במירכאות, אנחנו ניתן לך משרה, וממילא יכולים.

אורי מקלב: דווקא כאן יש מקום להחמיר יותר.

אורי מקלב: אם אנחנו חוששים כל כך ורוצים להיות נקיים – כתוב שכשהכהן הגדול היה בא לאסוף את מחצית השקל מבני ישראל, היו הולכים שניים אתו.

אורי מקלב: כך כתוב ברמב"ן בהלכות צדקה או בהלכות מחצית השקל.

אורי מקלב: הוא היה הולך עם בגד בלי כיסים – הכהן הגדול, מדובר על האיש הכי מורם מעם, שאף אחד לא יחשוב, והיו גם מדברים עמו, כדי שלא יגידו שלקח מחצית השקל, כדי שלא יגידו שהכניס אחד לפיו.

אורי מקלב: עד כדי כך היו נזהרים בגביית כספי ציבור.

אורי מקלב: שנדע, שזה לא המצאות שלנו; כבר היו בעבר כאלו דברים.

<יוסי בר-און: לאחר מכן היו תקופות שגם את המשרה הזאת קנו בכסף.

אורי מקלב: אלה התקופות האפלות.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על התקופות הטובות.

אורי מקלב: מישהו רוצה להוסיף עד סעיף קטן (5)?

אורי מקלב: אפשר להמשיך.

<סיגל קוגוט: סמכות לעריכת עסקאות.

<סיגל קוגוט: ניצן, תסבירי את זה ותקראי את הסעיף, בבקשה.

<ניצן רוזנברג: חוק נכסי מדינה בעצם קובע מה הסמכות שיש לעשות עסקאות בנכסי מדינה.

<ניצן רוזנברג: מה שמוצע פה זה לאפשר הסמכה פרטנית לוועדת הבחירות, לעשות עסקאות בנכסי מדינה.

דוד רותם: איזה נכסי מדינה יש להם?

<ניצן רוזנברג: אתם רוצים לתת דוגמאות, למה סוגי העסקאות?

<דין ליבנה: עסקאות בנכסי מדינה זה כל דבר שהמדינה עושה, מגופי המדינה, שקונה או מוכר, דרוש הסמכה לפי חוק נכסי המדינה.

<דין ליבנה: אם קונים, למשל, קלפיות, או קונים שירותי ייעוץ מחברת מחשוב, אנחנו חייבים הסמכה מחוק נכסי המדינה, כדי שנוכל להתחייב להוציא את הכסף.

<דין ליבנה: אותו דבר, אם אנחנו רוצים למכור, למשל, מלאי שלא השתמשנו בו.

דוד רותם: איך אתם קונים נייר?

<דין ליבנה: כיום הממשלה יכולה לאפשר לגופים, לתת להם הרשאה לפי חוק נכסי המדינה.

<דין ליבנה: היום יש הרשאה מאוד ישנה שניתנה לוועדה, אבל ההרשאה – אחת, היא חלקית; ושתיים, היא לא עובדת כמו הרשאות לשאר משרדי הממשלה, כשיש מדרג.

<דין ליבנה: מעבר לזה, ועדת הבחירות אינה כפופה לממשלה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, מחריגים פה את נושא המקרקעין.

אורי מקלב: הם לא יכולים למכור את נכסי ועדת הבחירות, אם יש כאלה.

<סיגל קוגוט: לכל הוצאת כסף צריך הסמכה.

<סיגל קוגוט: זה לא כסף שלנו.

<סיגל קוגוט: אנחנו רק נאמנים.

<סיגל קוגוט: אבל מה שלכאורה, יש מנגנון.

<סיגל קוגוט: אפשר לפנות למשרד האוצר, לבקש את ההרשאה, וזהו.

<סיגל קוגוט: זה מה שעשו עד היום.

<סיגל קוגוט: אגב, הכנסת לא מתלהבת מזה, אבל גם הכנסת הולכת ומבקשת.

<סיגל קוגוט: בגלל העצמאות היא לא מתלהבת מזה, אבל זה פועל בסדר, אז מבקשים את ההרשאה.

<סיגל קוגוט: יש הסמכה, אבל היא ישנה, והיא לא כוללת את כל הפעילויות.

<סיגל קוגוט: היא לא מודרנית.

<סיגל קוגוט: יש שני עקרונות חשובים, ואנחנו שומרים עליהם פה; אנחנו לא חורגים מהמקובל, לתת הרשאות במשרד האוצר: העיקרון החשוב הראשון, שאדם אחד לא יכול לחתום ולהוציא כספים, וצריך שיהיו יותר מאדם אחד שחותמים; העיקרון השני הוא שדרגות החותמים תלויים בסכומי ההוצאה: ככל שהעסקה יותר משמעותית, הדרג שצריך לחתום ולהפעיל את שיקול הדעת, הוא יותר רחב.

<סיגל קוגוט: את שני העקרונות האלה אנחנו שומרים פה בסעיף.

אורי מקלב: דרך הקנייה אתם מחויבים לדרך הממשלתית- - -

<אורלי עדס: תקנות חובת המכרזים.

<אורלי עדס: אנחנו לא כפופים להוראות החשכ"ל, אבל עדיין, בכל מכרז שהמדינה עשתה ועונה לצרכים שלנו, אנחנו רוכשים לפי מכרזי חשכ"ל.

<אורלי עדס: אנחנו לא יוצאים למכרזים חדשים.

<אורלי עדס: נכון יותר להסדיר את כל העניינים שקשורים בוועדה בהוראת חוק אחת.

אורי מקלב: לידע - לא תמיד מכרזי החשכ"ל הם הזולים ביותר.

אורי מקלב: קחו את זה בחשבון.

<אורלי עדס: אנחנו בוחנים את זה.

<אורלי עדס: יש מקומות שאפשר להשיג מחירים טובים יותר, אז אנחנו עושים את זה.

אורי מקלב: יש לכם גם זכות לעשות לבד.

<אורלי עדס: לפי חוק המכרזים.

אורי מקלב: לפעמים יש מצב שהמדינה עשתה מכרז, נניח על העטים, וכיום מתברר שהביאו מכולות מסין, ואפשר להשיג בשוק במחירים הרבה יותר זולים.

<אורלי עדס: אנחנו בוחנים כל דבר לגופו של עניין.

אורי מקלב: טוב.

אורי מקלב: נתקדם.

<ניצן רוזנברג: רק אציין שמעבר לכך, גם ההסמכה היא להתקשר בעסקאות רק לצורך פעילות ועדת הבחירות, וההרשאות האלה הולכות להיות מפורסמות ברשומות – קיימת חובה עליהם לפרסם אותן.

<ניצן רוזנברג: מעבר לכך, שיש גם גופים עצמאיים אחרים, שיש להם הסמכות דומות כאלה בחקיקה ראשית.

<ניצן רוזנברג: אני אקריא את הסעיף.

<עמי ברקוביץ: בהמשך למה שנאמר כאן, השאלה של כן לתת הרשאה בחקיקה, כמו שיש ביחס לגופים מסוימים, או לא לתת הרשאות, היא שאלה של מדיניות.

<עמי ברקוביץ: באופן כללי, מה שאני אומר עכשיו, נכון ביחס לכל מרכיבי ההצעה: הממשלה לא קיימה דיון בהצעת החוק.

<עמי ברקוביץ: בדרך כלל במצב הרגיל של הדברים, גם כדי להחליט אם יש או אין עמדה, ההצעות באות לאחר שההצעה מאושרת בקריאה ראשונה ולקראת פרסומה.

<עמי ברקוביץ: בנסיבות הקיימות זה כמובן לא יהיה.

<עמי ברקוביץ: מבחינה פורמלית, כל עוד אין לנו עמדת ממשלה- - -

דוד רותם: אין ועדת שרים.

<עמי ברקוביץ: נכון.

<עמי ברקוביץ: לא תהיה עמדת ממשלה, אני מעריך.

אורי מקלב: אם הממשלה תמצא לנכון להתנגד לזה, שיתנגדו.

אורי מקלב: אתה יודע שלא יקרה.

<עמי ברקוביץ: אני יודע שבתקופה הזאת יש קושי.

אורי מקלב: באופן טבעי הייתי אומר להם: כזה חוק, למה צריך להגיע על ציר של מערכת הבחירות?

אורי מקלב: אבל מכיוון שמערכת הבחירות הוקדמה, ולא הגיעה בזמנה הטבעי- - -

<סיגל קוגוט: אם כי את רוב ההוראות נקבע שיחולו אחר כך.

<עמי ברקוביץ: להוראות האלה גם אין משמעות מיידית ביחס לבחירות הקרובות- - -

אורי מקלב: למה לא?

אורי מקלב: הסמכה לעסקאות – כן.

<עמי ברקוביץ: יש בעיה במצב הקיים – כיוון שהתיקון שמוצע כאן, גם אם חושבים שהוא תיקון נכון וראוי, בכל זאת יש לו גם משמעות משטרית מבחינת ה- - - הוועדה וקיבוע מעמדה, אנחנו חושבים שנכון היה לאפשר קיום דיון ממשלתי.

<עמי ברקוביץ: אני מבין שבנסיבות הקיימות לא נוכל לעשות את זה.

אורי מקלב: אם רק הסעיף הזה היה מגיע, היית אומר: בסדר, אבל זה מגיע כמשהו בתוק חוק שלם.

אורי מקלב: אם זה היה סעיף בודד, היית אומר: מה בוער לכם עכשיו?

אורי מקלב: חכו עם זה.

אורי מקלב: אבל מדובר פה בחוק שלם, שזה אחד הסעיפים.

אורי מקלב: לא נעשה טלאים-טלאים.

אורי מקלב: הוא אומר שזו הצעת חוק שאין לזה- - -

<עמי ברקוביץ: להצעת החוק הזאת יש ממשקים עם הממשלה, וכיוון שכך היה נכון לאפשר להביא את- - -

אורי מקלב: שמעתי יותר מזה.

אורי מקלב: הוא אמר: הממשלה לא אוהבת את זה.

<דין ליבנה: הוא לא אמר שהממשלה לא אוהבת את זה.

אורי מקלב: כך הוא אמר בהתחלה.

אורי מקלב: יש לי חוש מוזיקלי.

<עמי ברקוביץ: לא, לא.

<עמי ברקוביץ: אמרתי שאין עמדת ממשלה.

אורי מקלב: אמרת שבאופן רגיל הממשלה לא אוהבת לתת - אמרת בתחילת דבריך.

<עמי ברקוביץ: - - - צריך להביא את זה לוועדת שרים.

<עמי ברקוביץ: אני לא יודע ביחס להצעה הזאת, שיש לה משמעויות- - -

דוד רותם: מי יושב-ראש ועדת השרים היום?

אורי מקלב: רבותיי, אפשר לקרוא את הסעיף.

<ניצן רוזנברג: (2) אחרי סעיף 25 יבוא: סמכות לעריכת עסקאות.

<ניצן רוזנברג: 25א.

<ניצן רוזנברג: לצורך פעילות ועדת הבחירות, מורשה יושב ראש הוועדה המרכזית או עובד הוועדה המרכזית שהורשה לכך על ידיו, יחד עם חשב הוועדה המרכזית או עובד בכיר בחשבות הוועדה המרכזית שהורשה לכך על ידי היושב ראש, לייצג את הממשלה בעסקאות כאמור בסעיפים 4 ו-5 לחוק נכסי המדינה, התשי"א–1951, למעט עסקאות במקרקעין, ולחתום בשם המדינה על מסמכים הנוגעים לעסקאות כאמור; הרשאות שנתן יושב ראש הוועדה כאמור בסעיף זה יפורסמו ברשומות.

<ניצן רוזנברג: תיקון חוק שירות המדינה (מינויים).

<ניצן רוזנברג: 2.

<ניצן רוזנברג: בחוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט–1959 (להלן – חוק המינויים) – (1) בסעיף 1, בהגדרה "משרד", במקום "והלשכה של מבקר המדינה" יבוא "הלשכה של מבקר המדינה וועדת הבחירות המרכזית לכנסת"; (2) בסעיף 41 – (א) בכותרת השוליים, במקום "ומבקר המדינה" יבוא "מבקר המדינה וועדת הבחירות המרכזית לכנסת"; (ב) האמור בו יסומן "(א)", ואחריו יבוא: (ב) לגבי עובדי ועדת הבחירות המרכזית לכנסת, נתונות הסמכויות של הממשלה, של ועדת השירות, של שר, של נציב השירות ושל מנהל כללי לפי חוק זה, בידי יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית או עובד בכיר של ועדת הבחירות המרכזית שיתמנה לכך על ידיו; ואולם – (1) סמכות היושב ראש לפי סעיפים 4, 20, 21, 25, 26 למעט הסמכות למנות בוחנים, 27 עד 33, 35 ו-40, טעונה גם התייעצות עם נציב השירות;

<סיגל קוגוט: זה כל מיני דיני מכרזים וצורות מינוי.

<ניצן רוזנברג: (2) סעיף 12 לא יחול; יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ימנה מנהל כללי לוועדה, לפי המלצת ועדת איתור שימנה ועל המינוי לא תחול חובת המכרז לפי סעיף 19.

<דרור גרנית: דרור גרנית, משרד המשפטים.

<דרור גרנית: לעניין חוק נכסי המדינה, אני מבקש להעיר שנדמה לי שנפלה פה טעות, אבל אולי צריך לחשוב על זה – בסעיף 25א כתוב, כפי שאמרה היועצת המשפטית - צריך שיהיו שתי חתימות שונות, וכפי שהדברים מופיעים כרגע, החתימה היא של היושב-ראש עם החשב או עם מי שמינה היושב-ראש.

<דרור גרנית: כלומר יש פה אפשרות כלשהי לעקוף את המנגנון של הכפל, במובן הזה שהיושב-ראש ממנה את סגן החשב.

<דין ליבנה: זה לא כתוב.

<דין ליבנה: מה פתאום?

<דרור גרנית: למה זה לא צריך להיות מי שהורשה לכך על-ידי החשב?

<דרור גרנית: החתימה השנייה צריכה להיות- - -

<דין ליבנה: יש שתי חתימות: גורם ביצועי וגורם חשבותי, שיש תקציב, שהכול- - -

<סיגל קוגוט: הוא התכוון שאת הגורם בחשבות החשב ימנה.

<סיגל קוגוט: זה משנה לכם?

<דין ליבנה: לא.

אורי מקלב: תיקון חוק שירות המדינה, משמעת.

<סיגל קוגוט: חוק שירות המדינה, משמעת, אנחנו מחילים אותו.

<סיגל קוגוט: אנחנו לא רואים שצריך החרגות; רק רוצים לומר למי הסמכות, אבל חוק שירות המדינה, משמעת, יחול על עובדי הוועדה.

<סיגל קוגוט: תקריאי, בבקשה.

<ניצן רוזנברג: תיקון חוק שירות המדינה (משמעת).

<ניצן רוזנברג: 3.

<ניצן רוזנברג: בחוק שירות המדינה (משמעת), התשכ"ג–1963, בסעיף 72 – (1) בכותרת השוליים, במקום "ומבקר המדינה" יבוא "מבקר המדינה וועדת הבחירות המרכזית לכנסת"; (2) בסופו יבוא: "(4) לגבי עובדי ועדת הבחירות המרכזית לכנסת – ליושב ראש הוועדה או לעובד בכיר של הוועדה שיתמנה לכך על ידיו.

<סיגל קוגוט: תסבירי את חוק עסקאות גופים ציבוריים.

<ניצן רוזנברג: חוק עסקאות גופים ציבוריים קובע בעצם הגבלות לגבי התקשרות של גוף ציבורי עם ספקים.

<ניצן רוזנברג: המטרה היא להבטיח שהגוף הציבורי לא יתקשר עם ספק שמפר את דיני העבודה.

<ניצן רוזנברג: על המגבלות שהחוק הזה קובע אפשר להתגבר אם מקבלים אישור מוועדה לבחינת התקשרויות.

<ניצן רוזנברג: בעצם אנחנו מחילים את החוק הזה גם על ועדת הבחירות, וקובעים מה יהיה הרכב הוועדה.

אורי מקלב: אפשר להתקדם.

<ניצן רוזנברג: תיקון חוק עסקאות גופים ציבוריים.

<ניצן רוזנברג: 4.

<ניצן רוזנברג: בחוק עסקאות גופים ציבוריים, התשל"ו–1976, בסעיף 2ב(ב1) – (1) בפסקה (3), במקום "ומשרד מבקר המדינה" יבוא "משרד מבקר המדינה וועדת הבחירות המרכזית לכנסת"; (2) בפסקה (4), במקום "ושל משרד מבקר המדינה" יבוא "של משרד מבקר המדינה ושל ועדת הבחירות המרכזית לכנסת".

<סיגל קוגוט: חוק חופש המידע.

<סיגל קוגוט: אחת ההערות שמשרד המשפטים העיר לנו כשדנו זה נושא השקיפות, וכאן זה חשוב במיוחד, כי הביקורת החיצונית על הוועדה היא נמוכה יותר, ולכן השקיפות מאוד חשובה.

<סיגל קוגוט: לכן בהסכמה אנחנו החלנו את חוק חופש המידע על ועדת הבחירות המרכזית.

<סיגל קוגוט: יש נושא אחד שבו הוועדה צריכה להחליט – הנושא של חומר ההצבעה.

<סיגל קוגוט: בנוסח שהעמדנו בפניכם הוצאנו את חומר ההצבעה מתחולת חופש המידע.

דוד רותם: טוב עשיתם.

<סיגל קוגוט: מה זה חומר ההצבעה?

<סיגל קוגוט: זה הפתקים, כל הרישומים של ועדות הקלפי במהלך ההצבעה.

דורית ואג: הפרוטוקולים?

<סיגל קוגוט: לא רק; כל החומרים והפרוטוקולים.

<סיגל קוגוט: יש בכל זאת הבדל בין פרוטוקולים לחומרים האחרים, וזה דבר שתצטרכו לקבל בו החלטה.

<סיגל קוגוט: יש הוראה בחוק הבחירות לכנסת – זו אחת הסיבות שהוצאנו את זה; לא היחידה – שאומרת שצריך להשמיד את החומרים האלה.

<סיגל קוגוט: את הפתקים - תוך 14 יום ובכפוף לערעורי בחירות ודברים כאלה, אבל יש להשמיד אותם זמן קצר אחרי הבחירות.

<סיגל קוגוט: אנחנו מניחים שהתכלית של ההוראה הזאת היתה יציבות שלטונית, שאחרי שמבררים את כל הערעורים, הפתקים עצמם, משמידים אותם.

<סיגל קוגוט: הפרוטוקולים, גם אותם משמידים, אלא ששומרים אותם ארבע שנים עד הבחירות הבאות.

<סיגל קוגוט: אנחנו בהתחלה אמרנו שכל הנושא של עיון בפרוטוקולים ובחומר הצבעה זה משהו שמוסדר בחוק הבחירות, ולא צריך לפי חוק חופש המידע, ולכן היה חשוב לנו שכל המינהלה של ועדת הבחירות תהיה כפופה לחוק חופש המידע, אבל הנושאים של עיון בפתקי הצבעות ובחומרים האחרים – זה גם דורש המון לוגיסטיקה: צריך להציב שומר, שמישהו יבוא, רוצה לספור מחדש את כל הפתקים – שלא יתחיל לסמן פתקים ולהשמיד אותם.

<סיגל קוגוט: כל קל, כל העיונים האלה.

<סיגל קוגוט: כמובן, הם נדרשים, והוועדה עושה אותם היום לפי חוק הבחירות, לפי הפרשנות שלה והפרקטיקה שלה בחוק הבחירות.

אורי מקלב: אבל שקיפות לגבי עבודת ועדת הבחירות המרכזית?

<סיגל קוגוט: זה יהיה.

<סיגל קוגוט: זה ברור, זה קבענו.

<סיגל קוגוט: אבל עכשיו התעורר דיוק, מה לעשות עם הפרוטוקולים של הקלפיות?

<סיגל קוגוט: מה זה פרוטוקול של קלפי?

<סיגל קוגוט: זה שבעת העמודים שאומרים: פלוני, אלמוני ופלמוני היו חברי הוועדה, ברגע זה התחלף זה, פה היתה קטטה בקלפי, פה ביקש מישהו, והציג את עצמו, ולא נראה לנו שהוא זה, וכותבים את הפרטים שלו, ובסוף כותבים גם את הקולות והקולות הפסולים ואת התוצאות של אותה קלפי.

<סיגל קוגוט: את החלק האחרון, התוצאות והקולות, גוזרים ומפרסמים באינטרנט.

<סיגל קוגוט: ועדת הבחירות המרכזית ממילא מפרסמת באינטרנט את החלק האחרון של הפרוטוקול, שהוא מהלך ההצבעה והקולות – הפסולים וכמה- - -

אורי מקלב: ממילא כל מי שהוא בעל עניין, שהיה מפלגה מתמודדת יכול- - -

<סיגל קוגוט: יכול לעיין.

דוד רותם: לא רק יכול לעיין; הוא יכול לבוא למרכז הלוגיסטי שלהם בשוהם, ולספור את הקולות.

אורי מקלב: אני מציע כך, בכל החלק הזה, למה אנחנו צריכים לגעת?

אורי מקלב: אנחנו מדברים על חופש המידע, לגבי עבודה של ועדת הבחירות המרכזית.

אורי מקלב: כל הנושא של הבחירות, הקלפיות, הפתקים – למה שניגע בזה בעניין הזה?

אורי מקלב: נרוץ כמו שהיה עד היום.

אורי מקלב: אף אחד לא ערער על זה.

אורי מקלב: אנחנו באים למסד עכשיו את העבודה של ועדת הבחירות, ולא פחות לגעת בתהליכים האלה.

אורי מקלב: יש נושא הזמן.

אורי מקלב: בחופש המידע זה לא על ציר של מערכת הבחירות, אז נתנו זמנים כאלה ואחרים.

אורי מקלב: השאלה פה לגביכם, אם לא צריך לקצר את הזמנים של חופש המידע, כי לפעמים זה יכול להיות לא רלוונטי.

אורי מקלב: אם, למשל, משרד ממשלתי יכול להיות 30 או 45 יום שיש להם, במקרה הזה, לוח הזמנים מאוד קצר וצפוף, וצריך אולי לקצר את לוח הזמנים של חופש המידע, שלא יהיה אתרוגים סוכות.

<דין ליבנה: מהצד השני, בתקופת בחירות הכנסת עמוסה בטירוף בשביל לעשות בחירות.

אורי מקלב: אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

אורי מקלב: ממה נפשך?

אורי מקלב: הרבה פעמים חופש המידע לא רלוונטי לאחרי הבחירות.

אורי מקלב: אז במשרדי ממשלה עשינו שיקול, איזון בזמנים האלה.

אורי מקלב: השאלה, אם לוח הזמנים של חופש המידע הכללי מתאים לחופש המידע ולוועדת הבחירות המרכזית.

אורי מקלב: אני מעלה כאן שאלה, שאני מבין את המשמעות, לשנות את לוח הזמנים – מי יקבע כמה לקצר?

אורי מקלב: במחי יד אחת עכשיו לקצר את לוח הזמנים זה גם כן לא- - -

<אורלי עדס: בדיוק.

<אורלי עדס: זה דורש דיון- - -

אורי מקלב: אדם שמבקש בחופש המידע – נניח, את הפרוטוקול של ועדת הבחירות המרכזית שישבה – כמה זמן?

<אורלי עדס: היום כשמבקשים ללא חוק, אנחנו נותנים את זה מיידית.

אורי מקלב: מדברים על חוק.

<סיגל קוגוט: מה שיקרה עכשיו, שהעיון בפרוטוקולים לא יהיה מכוח חוק וחופש המידע.

<סיגל קוגוט: דין הציע, ואולי אנחנו צריכים לעשות, לתקן בחוק הבחירות בסעיף 79, ולומר שיושב-ראש הוועדה יקבע כללים לעיון, ואז הוא יצטרך להתחשב בלוח הזמנים ובכול.

<אורלי עדס: נכון, ואז אולי אפשר לעגן את זה שם.

<סיגל קוגוט: בסדר?

<סיגל קוגוט: מצד אחד, נוציא את זה מחוק חופש המידע, ומצד שני, נקבע כללים לעיון, ואז הוא גם לא יהיה חייב למסור את זה.

<סיגל קוגוט: יכול להיות שדי בזה שהוא ייתן לעיין בזה, כי אם צריך להשמיד את החומר הזה, אולי לא צריך למסור אותו אלא רק לעיין בו.

<עמי ברקוביץ: זכות עיון כזאת, אם קובעים אותה, זה לא צריך להיות בחקיקה ראשית?

<עמי ברקוביץ: את קובעת הסמכה.

<סיגל קוגוט: נגיד שתהיה זכות עיון, אבל לפי כללים שיקבע יושב-ראש הוועדה.

<סיגל קוגוט: אנחנו ערים לכך שבחוק הבחירות לרשויות המקומיות יש סעיף רחב, שאומר: כל המעוניין, רשאי לעיין בכל חומר.

<סיגל קוגוט: אני לא בטוחה שאני צריכה לכתוב סעיף כזה.

<עמי ברקוביץ: בכל מקרה נוצר פה חוסר תיאום בין ההסדרים.

<סיגל קוגוט: נכון.

<סיגל קוגוט: ואני חושבת שהסעיף הרחב בחוק הרשויות המקומיות: בחירות, קצת בעייתי.

<עמי ברקוביץ: מצד שני, אם הרציונל הוא ההשמדה, 79א מדבר על פרוטוקולים וחומר הצבעה.

<עמי ברקוביץ: ביחס לפרוטוקולים, כמו שנאמר קודם, אין צורך- - -

<סיגל קוגוט: יש השמדה אחרי ארבע שנים.

<עמי ברקוביץ: לא כתוב שיש השמדה; כתוב שהיא תשמור אותם.

<עמי ברקוביץ: אני לא יודע מה היא עושה אתם אחרי.

<סיגל קוגוט: אבל יש הרישא.

<סיגל קוגוט: כתוב: תשמיד את החומר, ואולם לגבי פרוטוקולים, תשמור ארבע שנים.

<דין ליבנה: הסעיף מדבר על כך שצריך להשמיד את כל חומר הבחירות, לרבות הפרוטוקולים.

<דין ליבנה: הוא אומר לנו שאת החומר – אל"ף, צריך להשמיד במועד מסוים; ואת הפרוטוקולים – עד הבחירות.

<עמי ברקוביץ: לא.

<עמי ברקוביץ: כתוב: ואת הפרוטוקולים של ועדות הקלפי תשמור הוועדה.

<עמי ברקוביץ: לא כתוב שאתה צריך להשמיד.

<דין ליבנה: צריך לקרוא את זה יחד עם ה- - - שאומר: תשמור את הפרוטוקולים של זה, ותשמיד אותם בכך וכך.

<סיגל קוגוט: אפילו אם צריך להשמיד, השאלה, מה תכלית ההשמדה.

<סיגל קוגוט: אם יציבות שלטונית – זה דבר אחד; לעומת זאת, אם זו הכבדה מינהלית, אין בעיה לתת, אפילו אם צריך להשמיד.

<סיגל קוגוט: אני מבינה את כל זה.

<עמי ברקוביץ: פה נקבע כרגע לפחות, לפי ההצעה, יש חסם מוחלט, בין כך ובין כך.

<סיגל קוגוט: לא.

<סיגל קוגוט: בחוק הבחירות נעשה סעיף, שתהיה זכות עיון, אבל זה יהיה לפי כללים.

<עמי ברקוביץ: זו בעצם סמכות חקיקה ליושב-ראש ועדת הבחירות.

<סיגל קוגוט: לפי כללים שהוא יקבע.

<סיגל קוגוט: מה היית רוצה לקבוע בכללים?

<סיגל קוגוט: צריך לחשוב על זה.

<עמי ברקוביץ: ברור, אבל לתת ליושב-ראש סמכות לקבוע את זה בחקיקה?

<עמי ברקוביץ: הוא מחוקק.

<סיגל קוגוט: הסמכנו אותו פה להתקין כל מיני חקיקות משנה.

<עמי ברקוביץ: זכויות מהותיות של אנשים אם לעיין בזה, הזכות שלי לדעת אם להגיש ערעור או לא לעיין בחומרים – לא יודע.

<עמי ברקוביץ: נראה לי- - -

<דין ליבנה: עמי, כל ההוראות שהן יותר מהותיות בדבר הצבעה בבתי סוהר, בנציגויות דיפלומטיות, בבתי חולים ודברים כאלה, קובע היושב-ראש- - -

אורי מקלב: אלה דברים שאין ברירה, שזה על ציר הזמן.

<סיגל קוגוט: אתה רוצה שזה יהיה באישור פרלמנטרי של ועדת חוקה, הכללים האלה?

אורי מקלב: אני חושב שכן.

<סיגל קוגוט: אז נעשה את זה באישור ועדת חוקה.

<סיגל קוגוט: עד היום מי שביקש לעיין בפרוטוקולים זה לא עיתונאי שעשה תחקיר; זה בדרך כלל מועמדים שרצו לערער על התוצאות או לראות שספרו נכון.

<סיגל קוגוט: אבל אנחנו מכירים בזה שיכול להיות שזו תהיה ביקורת לגיטימית, וחשוב לעיין, ולראות שהכול התנהל כמו שצריך.

<סיגל קוגוט: קשה לחסום את זה סתם.

<סיגל קוגוט: על הפרוטוקולים זה קשה, לומר שכל אחד מעוניין.

<סיגל קוגוט: יש פרקטיקה.

<סיגל קוגוט: הם לא סוגרים את עצמם.

<סיגל קוגוט: אבל עכשיו, כשאתה אומר שחוק חופש המידע לא יחול על זה, זה יכול ליצור את הרושם שהכוונה היא שאף אחד לא יוכל לעיין בפרוטוקולים, וזה לא הרושם שרצינו.

<סיגל קוגוט: לא רצינו שזה יהיה לפי חוק חופש – מצד אחד, שישלמו אגרה, עם כל המועדים.

<סיגל קוגוט: רצינו להתאים את זה יותר לבחירות.

<סיגל קוגוט: אבל קשה לומר שלעיין בפרוטוקולים, גם אם מכסים את השמות או חלק מהפרטים האישיים והפלאפונים של כל מיני שהיה שם, אם היה בהליך ההצבעה – כי הם מתעדים אם יש בעיה, אם יש קטטה, אם יש ניסיון לרמות בקלפי.

<סיגל קוגוט: קשה לומר שאין עניין ציבורי.

<סיגל קוגוט: לכן אני חושבת שאם אני מחריגה את זה במפורש מחוק חופש המידע החדש, אני לפחות חייבת לומר שהיושב-ראש.

<סיגל קוגוט: אבל אפשר לומר שזה יהיה בכללים שיקבלו את אישור ועדת החוקה, ואז תהיה חקיקת משנה.

<סיגל קוגוט: בסדר?

<אורלי עדס: מאה אחוז.

אורי מקלב: טוב.

אורי מקלב: נמשיך.

<ניצן רוזנברג: תיקון חוק חופש המידע.

<ניצן רוזנברג: 5.

<ניצן רוזנברג: בחוק חופש המידע, התשנ"ח–1998, בסעיף 2, בהגדרה "רשות ציבורית", אחרי פסקה (4) יבוא: "(4א) ועדת הבחירות המרכזית לכנסת, למעט לגבי מידע המפורט בסעיף 79א לחוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב], התשכ"ט–1969; תיקון חוק עבודת הנוער.

<ניצן רוזנברג: 6.

<ניצן רוזנברג: בחוק עבודת נוער, התשי"ג–1953, בתוספת, אחרי פרט (4) יבוא: "(4א) ועדת הבחירות המרכזית לכנסת.

<ניצן רוזנברג: תחילה והוראת מעבר.

<ניצן רוזנברג: 7(א) תחילתו של פרק זה 12 חודשים מיום פרסומו, או – אם בתקופה האמורה תמה תקופת כהונתה של הכנסת או שהכנסת התפזרה – 18 חודשים מיום פרסום תוצאות הבחירות לכנסת הנבחרת לפי סעיף 84 לחוק הבחירות, ואולם יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית לכנסת רשאי, בצו, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, לקבוע יום תחילה מוקדם יותר.

<ניצן רוזנברג: (ב) עובד ועדת הבחירות המרכזית לכנסת שעבד בה ערב תחילתו של פרק זה, יראו אותו כאילו מונה לפי הוראות חוק המינויים, כנוסחו בפרק זה, והוראות פרק זה יחולו עליו מיום תחילתו ואילך.

קריאה: בפרק זה או בחוק זה?

קריאה: בנוסח אצלי כתוב: כנוסחו בחוק זה.

<סיגל קוגוט: לא, עשינו פרקים.

<סיגל קוגוט: איחדנו את הכול לחוק אחד בפרקים.

<סיגל קוגוט: עכשיו אנחנו בחוק דרכי תעמולה.

<סיגל קוגוט: יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית ביקש מהוועדה, והם הביאו בפנינו את בקשתו, לאצול את סמכותו או להיעזר בשופטים על נושאים מסוימים.

<סיגל קוגוט: אני מודה, שכשזה בא אלינו, אנחנו קצת עשינו דיאטה בכמה מובנים: אל"ף, חשבנו שביזור יתר אינו טוב; בי"ת, חשבנו שאם נעזרים בשופטים, הם צריכים להיות שופטים בכירים, וצריכים להיות מעטים, ושגם הנושאים שבהם ייעזרו בהם, לא יהיו הנושאים החשובים ביותר.

<סיגל קוגוט: מאחר שיושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית מוסמך לדון לא רק בנושאים של אם הזמנת את שרית חדד להופעה תוך כדי תעמולה, או אם פרסמת אינץ' בעיתונים ככה וככה יותר, אלא גם האם ניסית לזייף בבחירות, האם ניסית לאיים על מישהו שלא יצביע בבחירות – גם ברשויות המקומיות – חשבנו שכניסוי, אם רוצים לאפשר לו להיעזר, זה יותר מתאים לתיקים הפשוטים יותר של חוק התעמולה ולא לתיקים של עבירות הבחירות.

<סיגל קוגוט: לכן כאופציה לדיון מה שהצענו כאן – ראשית, זה מלכתחילה הם אמרו – ההיעזרות הזאת תהיה אך ורק בבחירות לרשויות המקומיות; שנית, הנושאים שבהם הוא יוכל להיעזר בשופטים יהיו רק נושאים של תעמולה, כלומר האם השתמשת באולם של העירייה, האם ליווית תעמולת בחירות במשקאות ובתמונות של חיילי צה"ל וכל מיני דברים מהסוג הזה.

<סיגל קוגוט: לא הדברים הקרדינליים של הבחירות.

אורי מקלב: תעמולה זה גם חומר הסברה.

<סיגל קוגוט: הוא לא אמור לצנזר להם את חומר ההסברה.

<סיגל קוגוט: כנסת – כן, כי בכנסת כתוב ששידורי תעמולה בטלוויזיה וברדיו לא יהיו אלא אם כן בא אליהם אישורו של יושב-ראש הוועדה.

<סיגל קוגוט: מזה הוא מעיין בתשדירים, ויכול להיות: פה הגזמתם, אבל ברשויות המקומיות אין רדיו וטלוויזיה; יש רדיו אזורי, ויושב-ראש הוועדה לא עושה צנזורה בשום צורה לתכנים, אבל הוא כן יכול להגיד לרדיו אזורי: בחוק כתוב שתיתן X דקות בצורה שוויונית לפי הגודל, ופה חרגת ולא נתת את הדקות, או נתת רק ב-01:00 בלילה, ולמתחרה נתת הכול ב-10:00 בבוקר.

<סיגל קוגוט: אלה כן דברים שחוק התעמולה קובע.

אורי מקלב: למשל, פרסום של העירייה, האם זה נחשב תעמולת בחירות?

<סיגל קוגוט: האם השתמשת בנכסי העירייה לצורך תעמולת בחירות.

אורי מקלב: כן, האם השתמשת בחוברת הארנונה לצורך לתעמולת בחירות?

<סיגל קוגוט: זה כן.

אורי מקלב: אז אנחנו מבזרים דברים מאוד מהותיים, מתוך ניסיון.

<סיגל קוגוט: אני לא מכחישה שיש פה ביזור, אבל ניסינו לעשות שהביזור היה גם כן יהיה בנושאים לא הכי חשובים; ובי"ת, שמי שידון בהם זה שופט מחוזי, שזה בכל זאת מישהו שדן תיקי רצח במדינה, אז הוא מסוגל לדון, ורק שישה.

אורי מקלב: כמה אזורים יש לנו?

<סיגל קוגוט: יש בבחירות האזוריות 18, אבל באזורים של בתי המשפט במדינת ישראל, המחוזות של מערכת המשפט, היא פרוסה בששה מחוזות.

<סיגל קוגוט: לכן אמרנו: מצד אחד, לאנשים יהיה קל יותר לערכאה הראשונה לגשת, כי זה יהיה קרוב לאזור מגוריהם, ובבחירות מקומיות זה יכול להקל.

<סיגל קוגוט: מצד שני, לא לבזר את זה יותר מדי.

<סיגל קוגוט: לקחת את האזורים של בתי המשפט, את ששת המחוזות, ושמתוכם ייבחרו ששה שופטים מחוזיים שידונו כניסוי, חשבנו, בדברים היותר פשוטים- - -

אורי מקלב: זה הוראת שעה?

<סיגל קוגוט: לא.

אורי מקלב: מה זה ניסוי?

<סיגל קוגוט: לראות אם זה עובד טוב.

<סיגל קוגוט: רק על תעמולה ורק על ששה שופטים, ועם זכות ערעור ולא רשות ערעור לשופט.

<סיגל קוגוט: וכתוב כאן שבכל הדברים האלה יכול לדון גם היושב-ראש עצמו.

<סיגל קוגוט: כלומר הם יחליטו אם הם ייעזרו או לא ייעזרו.

אורי מקלב: והערר על ההחלטה של שופט מחוזי ליושב-ראש הוועדה?

<סיגל קוגוט: בזכות ולא ברשות.

<דין ליבנה: אנחנו יכולים לראות בתקופת הבחירות לרשויות המקומיות האחרונה, הוגשו למעלה מ-300 תיקים לפני היושב-ראש; רובם המוחלט בעניין של: פרסמת את האותיות שלושה ימים לפני מה שמותר לך; נתנו לך 17 שלטים, ואתה רוצה 18 שלטים.

<דין ליבנה: יושב בית משפט עליון, ודן האם התמונה- - -

אורי מקלב: אתה מדבר על בחירות אזוריות?

<דין ליבנה: כן, רק על הבחירות לרשויות מקומיות.

<דין ליבנה: על שלושת החודשים מספטמבר עד דצמבר בשנה האחרונה ישב שופט בית משפט העליון, ודן בסוגיות שהן פחות מדימינימיס.

אורי מקלב: השאלה, אם מתוך ה-300 שאתה מדבר זה רק דברים קטנים?

<אורלי עדס: אני חושבת שלמעלה מ-90 אחוז.

<אורלי עדס: יותר אפילו.

<אורלי עדס: ולעתים- - - לא אחת קורה שמערכת הרשויות חופפת בתקופתה למערכת הבחירות לכנסת.

<אורלי עדס: זה קרה לא פעם.

<אורלי עדס: זה מאוד-מאוד מקשה על תפקוד יושב-ראש הוועדה, כאשר הוא צריך לדון במאות תיקים בבחירות לרשויות, ומנגד גם לנהל את מערכת הבחירות לכנסת.

<אורלי עדס: באמת מדובר פה בדברים שהם מאוד מקומיים.

<ניצן רוזנברג: תשובה נוספת לקושי שאתה מעלה היא שבסעיף קטן (ב) יש קביעה שאומרת שיושב-ראש הוועדה וגם יושב-ראש הוועדה האזורית יכולים להחליט שעניין מסיום כן יידון אצל יושב-ראש הוועדה המרכזית, אם הם ראו שהדבר מוצדק בנסיבות העניין, כלומר ב-5%, ש- - - להם שהן חשובים, כן תהיה אפשרות לדון אצל יושב-ראש הוועדה ה- - -

אורי מקלב: מהנדס, זה קשה קצת בחוק, אבל אני מרגיש שהחלק הבעייתי בעניין הזה הוא תלונות על רשויות מקומיות – האם זה נחשב?

אורי מקלב: אלה דברים מאוד עדינים, שמצריכים שיקול דעת הרבה יותר רחבה.

אורי מקלב: לפעמים זה קריטי.

אורי מקלב: האם חוברת הארנונה זה פרסום או לא פרסום?

אורי מקלב: האם באותו זמן העירייה עושה פעילות כזו או אחרת, ראש העיר מברך, לא מברך – אלה דברים שנמצאים לפעמים בהתנגחות שיש בין מועמדים שהם רציניים באופי שהם יכולים להתלונן גם – יש להם עורכי דין.

<אורלי עדס: כאשר דנו אצלנו בסוגיה הזאת, ובחנו את כל התיקון הזה, אני מוכרחה להודות שגם דעתי בתחילה לא היתה כל כך נוחה עם העניין, אבל אני חושבת שההסדר שהגענו אליו, והאפשרות למשוך תיקים מסוימים, גם חשבנו על האופן שבו נמשוך את התיקים, נעקוב אחרי עתירות שמוגשות, ונבחן אותם בטרם- - -

אורי מקלב: יש עוד בעייתיות בעניין הזה: גם אין שפה אחת.

אורי מקלב: כלומר באותה מערכת בחירות שופט אחד יחליט ככה, על אותה סוגיה בכלל.

אורי מקלב: אין שפה אחת שתדבר באותה מערכת בחירות.

אורי מקלב: אומר: השופט הזה פסק במקום הזה כך - אין הלימה ביניהם.

<סיגל קוגוט: אתה לא חושב שזכות הערעור יכולה לסדר את זה?

<סיגל קוגוט: הם רצו בהתחלה רשות, ואנחנו כתבנו זכות.

אורי מקלב: רשות אולי.

<סיגל קוגוט: לא.

<סיגל קוגוט: זכות זה שאתה לא צריך לבקש רשות בשביל להגיש ערעור.

<סיגל קוגוט: מגיע לך להגיש ערעור.

<סיגל קוגוט: רשות זה אומר שאתה צריך קודם לשכנע שייתנו לך להגיש ערעור.

<דין ליבנה: יש גוף פסיקה מאוד נרחב, שקבעו שופטי בית המשפט העליון, החל משמגר ב-1984 ועד היום.

<דין ליבנה: השופטים עוקבים אחרי הפסיקה הזאת.

<דין ליבנה: גם יושבי-הראש המכנים וגם- - -

אורי מקלב: מה אתם אומרים?

<עמי ברקוביץ: אין לנו התנגדות.

אורי מקלב: מר שיפמן.

<משה שיפמן: התיקון, מדובר בבחירות לרשויות המקומיות, שיחולו עוד ארבע שנים.

<משה שיפמן: זה יהיה ישים עוד 3.5 שנים.

<משה שיפמן: עד אז יהיה לפחות עוד שופט אחד, של הוועדה המרכזית, או שניים.

<משה שיפמן: אי-אפשר לדעת.

<משה שיפמן: אני הייתי מציע להמתין עם התיקון הזה לאחרי הבחירות לכנסת – דבר ראשון, לשאול את השופט הבא שיהיה- - -

<סיגל קוגוט: אתה יכול להגיד את זה על כל התיקונים.

<משה שיפמן: לא.

<משה שיפמן: כל התיקונים – קבעתם שזה יהיה.

<משה שיפמן: התיקון הזה בא בעקבות בקשה- - -

<אורלי עדס: בעקבות בקשת שני שופטים: השופט רובינשטיין מניסיונו- - -

<משה שיפמן: יכול להיות שהשופט העליון הבא, כן ימצא חן בעיניו לדון בכל העניינים הקטנים האלה.

<סיגל קוגוט: הוא יוכל.

<דין ליבנה: הוא לא יצטרך למשוך.

<דין ליבנה: הוא ייתן החלטה אחת, שהכול נדון בפניו.

<משה שיפמן: אבל התיקון הזה הוא תיקון שמדבר על עוד 3.5 שנים ולא על עכשיו.

<משה שיפמן: הוא לא דחוף עכשיו.

<דין ליבנה: נכון, אבל אם נבוא לכנסת עוד שנתיים וחצי, יגידו לנו: לא, זה כללי המשחק, יש כבר מערכת.

<משה שיפמן: תבוא עוד שנה, אחרי שתקבע עמדה עם הוועדה החדשה.

אורי מקלב: מה מפריע לך לגופם של דברים?

אורי מקלב: מה אתה רואה מתוך הניסיון שלך?

<משה שיפמן: לגופם של דברים, נעשו תיקונים טובים בין ההצעה שהיתה בוועדה לבין ההצעה שפה.

<משה שיפמן: הפריסה של המחוזות זה תיקון טוב אחד; דבר שני, שעלה לשופט מחוזי, כי ועדות הבחירות האזוריות לא חייבים שופט מחוזי.

<סיגל קוגוט: וגם ההצהרה של הנושאים, לא?

<משה שיפמן: כן.

<משה שיפמן: גם הנוסח – פה כתבתם יושב-ראש אחד של ועדת בחירות אזורית, שהוא שופט בית משפט מחוזי.

<דין ליבנה: כתוב: בכל מחוז שיפוט.

<דין ליבנה: יושב-ראש ועדת הבחירות המחוזית יקבע בכל מחוז שיפוט.

<משה שיפמן: כן, אבל אם אתם מסנכרנים עם הוועדות המחוזיות, זה או שופטים מחוזיים.

<משה שיפמן: אדרבא, תתקנו את החוק, אני חושב שזה יעשה טוב לחוק, להביא את זה לשופטים מחוזיים ולא שופטי שלום.

<משה שיפמן: אני חושב שזה כן תיקון שצריך לעשות.

<דין ליבנה: חלק ניכר מהשופטים הם שופטים מחוזיים.

<דין ליבנה: החוק הזה ידאג שלפחות בכל מחוז יהיה אחד.

<משה שיפמן: כן, אבל הערת ביניים - שבכל הוועדות האזוריות יהיו שופטים מחוזיים.

<דין ליבנה: לא אגב התיקון הזה נעשה את זה.

<סיגל קוגוט: אבל מה רע בזה שיהיה ניסוי כזה?

<סיגל קוגוט: זה על סוגיות ספציפיות של שופטים מחוזיים, שהם גם כן לא זיבורית שבזיבורית, ועם זכות ערעור ועם יכולת שלו להחליט שהוא רוצה לדון בכול.

<סיגל קוגוט: זה לא כזה נורא.

<סיגל קוגוט: מצד שני, הוא יכול להיעזר בהם.

<משה שיפמן: בדיני בחירות- - -

<סיגל קוגוט: שאם זה לא יהיה מוצלח, אי-אפשר יהיה לתקן?

<סיגל קוגוט: אז בוא נעשה בהוראת שעה.

<סיגל קוגוט: נגיד שהתיקון הזה יפקע עוד חמש שנים.

אורי מקלב: אחרי הבחירות האלה.

<סיגל קוגוט: ניתן עוד זמן, שיהיה להם זמן לבוא לבקש אורכה, אם זה יצליח.

<סיגל קוגוט: בסוף אתה צריך לנסות את זה.

<סיגל קוגוט: את אותם דברים תגיד לי גם עוד שנה.

אורי מקלב: אם אנחנו עושים על ששה מחוזות, ורק שופטי בית משפט מחוזי, ופעם ראשונה, לראות איך זה נבחן, והטוב למוטב – אם זה עבד טוב, נרחיב את זה לעוד דברים.

<משה שיפמן: בהמשך למה שדיברנו אתמול, שהחוקים לא מעודכנים בכלל, חוק התעמולה הוא אחד- - -

<סיגל קוגוט: אנחנו יודעים את זה.

<סיגל קוגוט: בוא נשב בפגרת הבחירות, שיפמן, על מימון מפלגות ועל חוק התעמולה.

אורי מקלב: אותי גם מעניין מה אתה אומר בפרקטיקה.

אורי מקלב: אתה זוכר דברים מהותיים מאוד, שהגיעו בנושא עררים או תלונות ליושב-ראש הוועדה בגלל הנושא של תעמולת בחירות ודברים כאלה?

אורי מקלב: יש לך דוגמאות?

אורי מקלב: אני לא בשטח הזה.

אורי מקלב: אני לא מטפל בפרטים הקטנים.

<משה שיפמן: אני זוכר.

אורי מקלב: שאתה רואה שצריך שופט – רק יושב-ראש הוועדה צריך לבחור, דברים כבדי משקל – לא כמו בכנסת, שבאמת כבדי משקל זה לכאן ולכאן; אני מדבר אתך ברמות של רשויות מקומיות, שהוא כתב את האותיות, לא כתב את האותיות.

<דין ליבנה: כל הדברים שאתה חושב, גם ככה לא נכנסים לחוק הזה.

<דין ליבנה: זה בחוק אחר.

<סיגל קוגוט: לא נתנו לו לדון לפי חוק הבחירות לרשויות המקומיות בעבירות; רק לפי חוק התעמולה.

<דין ליבנה: כל העבירות של שחיתות, חס וחלילה, איום בפיטורין אם אתה לא מצביע למישהו – זה עבירות לפי חוק הבחירות, וזה יידון עדיין אצל שופט בית משפט עליון.

<סיגל קוגוט: זה אחד השינויים שעשינו.

<יוסי בר-און: יוסי בר-און, מפקח על הבחירות במשרד הפנים.

<יוסי בר-און: רוב המקרים באמת היו נושאים טריוויאליים, כפי שצוין על-ידי הוועדה, אבל היו הרבה מקרים שראש העיר פרסם תוכניות בנייה שאושר בקדנציה שלו.

<יוסי בר-און: לפעמים צירף תמונה על הפרסומת, לפעמים לא.

<יוסי בר-און: לכן יש נושאים לכאן ולכאן.

<יוסי בר-און: נכונה הערת היושב-ראש, שיכולה להיות שונות בין החלטות של שופטים כאלה ואחרים.

אורי מקלב: באותו פרק זמן.

<יוסי בר-און: יחד עם זה הייתי רוצה להזכיר – אין עמדה של שר הפנים בנושא הזה.

<יוסי בר-און: כדאי שנקבל גם את עמדת השר בנושא- - -

אורי מקלב: אבל זכות הערר לא נותנת תשובה למה שאתה מעלה.

<יוסי בר-און: לא לעכב.

<יוסי בר-און: אני רק אומר- - -

<אורלי עדס: חוק התעמולה.

אורי מקלב: או הייתי מחריג את הנושא של הרשויות המקומיות בנושא רשויות מכהנים, או מחריגים את זה או- - -

<סיגל קוגוט: הייתי עושה זכות.

<סיגל קוגוט: אגב, יש על זה בג"ץ גם.

<סיגל קוגוט: זה לא רק זכות ערעור ליו"ר, אלא גם בג"ץ אחר כך.

<סיגל קוגוט: גם את זה אנחנו לא משנים.

<סיגל קוגוט: הם רצו גם רשות ערעור לעליון, אבל מחקנו את הסעיף הזה.

אורי מקלב: באינסטינקט הראשוני שלי אמרתי: מה זה, יושב-ראש ועדה מנסה לבזר סמכויות?

אורי מקלב: הוא קיבל על עצמו תפקיד – שיעבוד.

אורי מקלב: מצד שני, אני לא יכול להתעלם מכך שיושב-ראש הכנסת הקודם בא לכנסת, וביקש למנות יושב-ראש ועדת הבחירות, שופט בדימוס.

אורי מקלב: אנחנו לא הסכמנו לזה.

אורי מקלב: אנחנו לוקחים בחשבון ששופט שמכהן כיושב-ראש ועדת הבחירות הוא גם שופט מכהן.

אורי מקלב: לא הסכמנו מכל מיני שיקולים - היו צדדים לפה, צדדים לשם.

<סיגל קוגוט: גם הכנסת השנייה, שחוקקה את זה, לא הסכימה.

<סיגל קוגוט: היא רצתה את הכוח של השופט המכהן.

<סיגל קוגוט: עשו פעם ניסוי בדימוס, וזה לא הצליח.

אורי מקלב: הנשיא המכהן ניסה להעביר חוק לפני- - - כדי לתת ליושב-ראש, שלא יהיה צריך להיות שופט בדימוס, ולא הסכמנו בכנסת בעניין הזה, וחשבנו שצריך.

אורי מקלב: לכן אנחנו לוקחים בחשבון ששופט, יש לו עבודה – יש לו גם עבודה שוטפת, וגם צריך להיות יושב-ראש הוועדה.

אורי מקלב: לכן אולי יש עניין להקל עליו.

אורי מקלב: צריך לתת את כל החישוקים, וכל מה שהעלינו, ולכן הניסיון, יש לזה משמעות, לראות איך זה עבד, ואני אומר לכם מראש, שהנושא הזה של תעמולת בחירות בציר הזה של ראשי רשויות של מכהנים או סגנים מכהנים, וכאן יבואו תלונות על-ידי המתחרים שלהם, האם הוא השתמש בנכסי העירייה או לא, אלה הדברים הכבדים.

<אורלי עדס: אנחנו נשים תשומת לב מיוחדת, ונעקוב כדי לראות מה כדאי למשוך ליושב-ראש הוועדה.

<דין ליבנה: ונעשה השתלמויות לשופטים האלה.

<דין ליבנה: נלמד אותם את דיני התעמולה על גוף הפסיקה שלהם.

אורי מקלב: הפסיקות האלה של מחוזי בנושאים האלה צריכים להיות מפורסמים מייד, כדי שתהיה שפה אחת לכולם.

<דין ליבנה: כבר היום אנחנו מפרסמים את כל ההחלטות.

<משה שיפמן: דין ענה לי בעצם, שיעשו השתלמויות לשופטים, אבל שאלת אותי קודם אם נתקלתי במשהו.

<משה שיפמן: אני רוצה להביא סיפור שנתקלתי, בלי שמות, שהיה עם המפלגה שלנו.

<משה שיפמן: אני מקבל יום אחד מכתב מהגזברות פה: המימון שלך לחודש השוטף מעוקל.

<משה שיפמן: יש קנס של השופטת של הוועדה המרכזית.

<משה שיפמן: אני אומר: כמה שצריך לדעת את חוקי הבחירות, גם שופט שהוא יושב-ראש ועדה מרכזית- - -

<סיגל קוגוט: היא הנותנת.

<משה שיפמן: זה היה גם בבחירות לרשויות המקומיות.

<משה שיפמן: יש שם סיעות שרצות כסיעות עצמאיות.

<משה שיפמן: יש סיעות שרצות כסיעות אם.

<משה שיפמן: רצה סיעה עצמאית ברשות מקומית מסוימת עם שם כמו שלנו.

<משה שיפמן: היתה רשימה עצמאית.

<משה שיפמן: היא לא היתה סיעת אם.

<משה שיפמן: השם כמו שלנו.

<משה שיפמן: באו בדיון אצל השופט על הדבקת מודעות בלתי-חוקיות.

<משה שיפמן: לא הזמינו אותנו לדיון בכלל.

<משה שיפמן: אני מקבל עיקול.

<משה שיפמן: אני שואל: מה זה?

<משה שיפמן: אני לא סיעת האם שם בעירייה.

<משה שיפמן: זו סיעה עצמאית.

<סיגל קוגוט: אגב, הרשיתם לה?

<משה שיפמן: כן, הרשינו.

<סיגל קוגוט: יש בזה כדי להטעות.

<משה שיפמן: הרשינו.

<משה שיפמן: זה לא הפריע לי, אבל זה סיעה עצמאית, כי אותו שם.

<משה שיפמן: הייתי צריך לפנות לכתובת, השופטת הסבירה: סיעות אם, סיעות עצמאיות – כל ההגדרות של החוק ברשויות המקומיות.

<משה שיפמן: העברתי את המכתב.

<משה שיפמן: כעבור שבועיים קיבלתי את המימון, אבל זה מראה שאפילו שופט שהוא יושב-ראש ועדה- - -

<סיגל קוגוט: זה מראה שאפילו כשבית המשפט העליון דן בזה, הוא יכול לעשות שגיאה.

<משה שיפמן: כמה צריך מומחיות בהם.

<סיגל קוגוט: נכון.

אורי מקלב: אנחנו ממשיכים.

<סיגל קוגוט: יש עוד תיקון אחד, שהוא כללי – לא רק על הרשויות המקומיות.

<סיגל קוגוט: בעצם, שני תיקונים כלליים בחוק התעמולה: האחד הוא שלא יהיה יותר ערר.

<סיגל קוגוט: היום קבוע שעל כל החלטה שמחליט השופט של בית המשפט העליון, אפשר לערער לחברים בוועדת הבחירות המרכזית.

<דין ליבנה: לא כל החלטה; לצו שהוא נתן.

<דין ליבנה: אם הוא מחליט לא לתת, אז אין.

<סיגל קוגוט: על הצווים שלו אפשר לערער לחברים, וזה לא ראוי.

<סיגל קוגוט: יש היום תקפה בבג"ץ, וזה יישאר.

<סיגל קוגוט: לא ראוי שעל החלטה של השופט, שהוא נותן צו, יוכלו להגיש ערר לחברים הפוליטיקאים או נציגי המפלגות לוועדת הבחירות המרכזית.

<סיגל קוגוט: זה תיקון שהסכימו לו החברים.

אורי מקלב: נניח ש החליט לא לפסול של- - -

<סיגל קוגוט: לא, זה משהו אחר.

<סיגל קוגוט: זה לא כאן.

<דין ליבנה: זה רק ענייני תעמולה.

<דין ליבנה: בסופו של דבר צו מניעה זה משהו שיפוטי פר אקסלנס.

<דין ליבנה: זה לא משהו מינהלי.

<דין ליבנה: זה לא משהו שניתן להגיד- - -

<סיגל קוגוט: לכן הם הסכימו למחוק את הזכות הזאת אליהם, החברים בוועדה.

<סיגל קוגוט: הם חושבים שזה ראוי.

אורי מקלב: בהסכמת חברי הוועדה.

<דין ליבנה: ההצבעה היתה פה אחד.

<דין ליבנה: זה הובהר לוועדה.

<סיגל קוגוט: רגע, מה, יש השגות?

<משה שיפמן: בבת ים הערעור שלו עבר?

<דין ליבנה: כן.

<סיגל קוגוט: וסעיף אחר זה סדרי דין והוצאות, שאפשר יהיה להטיל הוצאות ושכר טרחת עורך דין.

<סיגל קוגוט: אנחנו שאלנו את ועדת הבחירות – באמת אתם מטילים?

<סיגל קוגוט: נכון שלפעמים אפשר להשתמש בזה לרעה, כל מועמד מאשים את יריבו.

<סיגל קוגוט: לפעמים יש מישהו שסתם מטריח, אבל רצינו לדעת מה המדיניות.

<סיגל קוגוט: הבנו שהיא סמלית, אלא אם כן באמת יש פה איזו הטרחה.

<סיגל קוגוט: אולי דין יסביר.

<דין ליבנה: כבר גם היום יושב-ראש הוועדה – גם השופט הנוכחי, גם השופט הקודם, גם זה שלפיו הטילו הוצאות, הן לטובת הצדדים והן לטובת אוצר המדינה במקרים שבהם ניצלו לרעה הליכים.

<דין ליבנה: אין ספק שהסמכות, משתמשים בה במשורה.

<דין ליבנה: יושבי-הראש מטילים הוצאות סמליות, ככל שנדרש, כי כשמעירים את ראש העיר באמצע הלילה, ומביאים אותו לדיון סתם, ראוי שהאדם שסתם הגיש עתירה, הטריד שופט בית משפט עליון ואת כל המנגנון, ישלם הוצאות מסוימות, כדי שהוא לא יעשה את זה שוב.

<דין ליבנה: אחרת נוצף בהליכים עד הגג.

<דין ליבנה: כבר עכשיו אנחנו מוצפים בהליכים עד הגג.

<דין ליבנה: כמובן, ההוצאות האלה יהיו בהתאם למקובל ובסכומים סבירים אלא במקרים מאוד חריגים.

<עמי ברקוביץ: הסיפא הזה קיים בחקיקה אחרת?

<ניצן רוזנברג: אני לא בטוחה שזה מילה במילה, אבל זה משהו דומה.

<סיגל קוגוט: התיקון האחרון הוא שבגלל שרוצים שהשופטים המחוזיים יסייעו, ממנים אותם לא עובר לבחירות אלא אחרי הבחירות, והם גם יישאו בתפקידם, למרות שלא יהיה להם הרבה מה לעשות, אבל כדי שיהיו תמיד שופטים זמינים שאפשר לעבוד אתם.

<ניצן רוזנברג: פרק ב': דרכי תעמולה – סמכות יושב ראש של ועדת בחירות אזורית.

<ניצן רוזנברג: תיקון חוק הבחירות (דרכי תעמולה).

<ניצן רוזנברג: 8.

<ניצן רוזנברג: בחוק הבחירות (דרכי תעמולה), התשי"ט–1959 (להלן – חוק דרכי תעמולה) – (1) בסעיף 17ב, סעיף קטן (ב) – בטל.

<ניצן רוזנברג: (2) אחרי סעיף 17ג יבוא: צו מניעה בבחירות לעיריות ולמועצות מקומיות.

<ניצן רוזנברג: 17ד.

<ניצן רוזנברג: (א) יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית יקבע, בכל מחוז שיפוט, יושב ראש אחד של ועדת בחירות אזורית שהוא שופט של בית משפט מחוזי, והוא יהיה רשאי לדון בבקשות למתן צווים לפי סעיף 17ב, שעניינם מניעת ביצוע עבירה לפי חוק זה, ולפי סעיף 17ג, והכול בנוגע לבחירות לעיריות ולמועצות המקומיות שבאזור השיפוט של בית המשפט המחוזי שבו הוא מכהן; בסעיף זה – יושב ראש ועדת בחירות אזורית – מי שמונה לכהן לפי סעיף 20 לחוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב], התשכ"ט–1969; "מחוז שיפוט" – כפי שנקבע לפי סעיף 33 לחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד–1984.

<ניצן רוזנברג: (ב) יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית, ויושב ראש של ועדת בחירות אזורית שמונה כאמור בסעיף קטן (א) הדן בבקשה פלונית, רשאים, ביוזמתם, או על פי בקשה של בעל דין או של היועץ המשפטי לממשלה שהוגשה לפני תחילת הדיון או במהלכו, להורות שהדיון יתקיים בפני יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית, אם ראו כי הדבר מוצדק בנסיבות העניין.

<ניצן רוזנברג: (ג) על החלטה של יושב ראש ועדת בחירות אזורית לפי סעיף קטן (א) ניתן לערור בפני יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית.

<ניצן רוזנברג: סדרי דין והוצאות.

<ניצן רוזנברג: 17ה (א) יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית רשאי לקבוע הוראות בדבר סדרי הדין בבקשות ובעררים לפי סעיפים 17ב עד 17ד.

<ניצן רוזנברג: (ב) יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית ויושב ראש של ועדת בחירות אזורית שמונה לפי סעיף 17ד(א) רשאים לחייב בעל דין בתשלום הוצאות ושכר טרחת עורך דין לטובת בעל דין אחר בהליך לפי סעיפים 17ב עד 17ד; ראה יושב הראש כאמור כי בעל דין עשה שימוש בלתי ראוי בהליך או הגיש הליך סרק שאינו מגלה על פניו עילה למתן צו, רשאי הוא, בלא קשר עם תוצאות ההליך להטיל על בעל הדין הוצאות לטובת אוצר המדינה בשיעור שיראה לנכון.

<ניצן רוזנברג: תיקון חוק הבחירות.

<ניצן רוזנברג: 9.

<ניצן רוזנברג: בחוק הבחירות, בסעיף 20(א), במקום "ולא יאוחר מהיום ה-38 שלפני יום הבחירות" יבוא "לא יאוחר מהיום ה-60 שלאחר מינויו של יושב ראש הוועדה המרכזית לפי סעיף 17(א)".

<סיגל קוגוט: הוראות שונות.

<סיגל קוגוט: זה הפרק האחרון, והוא עוסק בדברים אקלקטיים, כתוצאה ממסקנות ולקחים עם הפעלת החוק.

<סיגל קוגוט: הדבר הראשון הוא גמול והחזר הוצאות לחברי ועדת הבחירות המרכזית.

<סיגל קוגוט: גם בגלל דברים שמקובלים ברשויות אחרות שמקימות מועצות, אם כי זה לא אחד לאחד, וגם מהטעם שיש רצון לערב את חברי הוועדה יותר בדיונים שאינם רק בתקופת בחירות, ולהבטיח לתמרץ את השתתפותם, ובוודאי בתקופת בחירות, שעובדים עבודה קשה, הוחלט להסמיך את יושב-ראש הוועדה לשלם גמול.

<סיגל קוגוט: זה מותנה בכמה תנאים: ראשית, הוא יקבע כללים בהתחשב בכללים שנוהגים בשירות המדינה, בדברים דומים במועצות.

<סיגל קוגוט: יש הוראות חשב כללי, יש הוראות הממונה על השכר.

<סיגל קוגוט: רוצים שזה יהיה משהו שמצד אחד, יתגמל עבור עבודה, ודאי נותן החזר הוצאות כשצריך, אבל זו לא העבודה המרכזית של האנשים האלה, וזה צריך להיות בסכומים סבירים.

<סיגל קוגוט: הדבר השני הוא, שלא לכל אחד משולם גמול.

<סיגל קוגוט: מי שמגיע לו גמול כי הוא מקבל כסף בעבור ההשתתפות, או הוא נציג של גוף שמשלם לו כסף, או הוא למשל, נבחר ציבור, חבר כנסת וגם הוא גם חבר בוועדת הבחירות המרכזית – הוא מקבל רכב מהכנסת, אז הוא לא יקבל החזר הוצאות מהוועדה המרכזית.

<סיגל קוגוט: אנשים שאין להם- - -

אורי מקלב: נניח שהוא עובד מפלגה, מנהל סיעה.

אורי מקלב: מה דינם של מנהלי סיעות?

אורי מקלב: אני מבין שחברי כנסת לא מקבלים.

אורי מקלב: זה קורה?

אורי מקלב: חברי כנסת הם חברי ועדה?

<דין ליבנה: חבר הכנסת רותם הוא חבר ועדה ותיק.

אורי מקלב: שיפמן, מה קורה למנהל סיעה, למשל?

<משה שיפמן: הוא לא זכאי, אני חושב.

<סיגל קוגוט: גם לדעתי הוא לא זכאי.

<סיגל קוגוט: מנהל סיעה - לא, כי הוא מקבל מהכנסת כסף מיוחד, בחוק מימון מפלגות, שעסקנו בו אתמול - משכורת, אז אם הוא יורד מקומה אחת לאפס- - -

אורי מקלב: ואם הוא עוזר לחבר כנסת?

<סיגל קוגוט: לא.

<סיגל קוגוט: זה אני לא רואה.

<סיגל קוגוט: הוא צריך מישהו שמקבל משכורת עבור העבודה שלו.

<סיגל קוגוט: בין היתר שולחים אותו למטה, לישיבה בוועדה.

<סיגל קוגוט: יש לפעמים חברי כנסת שמנהלי הסיעה מחליפים אותם, הם ממלאי מקום שלהם.

אורי מקלב: דיברנו על גמול.

אורי מקלב: אתה לא תוכל לקבל את הגמול, אפילו שאתה חבר ועדת הבחירות המרכזית, כי אתה חבר כנסת.

דוד רותם: אני לא מבקש גם גמול...

<ניצן רוזנברג: פרק ג': הוראות שונות.

<ניצן רוזנברג: תיקון חוק הבחירות.

<ניצן רוזנברג: 10.

<ניצן רוזנברג: בחוק הבחירות - (1) אחרי סעיף 16 יבוא: "גמול והחזר הוצאות לחברי ועדת הבחירות המרכזית.

<ניצן רוזנברג: 16א.

<ניצן רוזנברג: (א) יושב ראש הוועדה המרכזית רשאי לקבוע כללים ותנאים שלפיהם ישולם מתקציב הוועדה המרכזית גמול או החזר הוצאות לחבר הוועדה המרכזית, בעבור השתתפות בישיבות הוועדה המרכזית, ובכלל זה ישיבות של חלק מחבריה כפי שיקבע יושב ראש הוועדה המרכזית בכללים, ואת שיעוריהם, והכול בהתחשב בכללים הנוהגים לעניין גמול והחזר הוצאות בוועדות ציבוריות בשירות המדינה ובמועצות בתאגידים שהוקמו לפי חוק.

<ניצן רוזנברג: (2) לא ישולם גמול לחבר הוועדה המרכזית שהוא חבר הכנסת, נושא משרה שיפוטית, עובד המדינה, עובד גוף מתוקצב או שהוא זכאי לקבל ממקור אחר תמורה בעבור ההשתתפות; ואולם, יכול שישולם לחבר כאמור החזר הוצאות שהוציא לצורך השתתפות בישיבות, ובלבד שאינו זכאי לקבל, ממקור אחר, החזר הוצאות; בפסקה זו, "עובד המדינה ו"עובד גוף מתוקצב" – כהגדרתם בסעיף 32 לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985.

<סיגל קוגוט: עכשיו תסבירי את 57ט.

אורי מקלב: את הישיבות לאורך כל אורך התקופה.

<סיגל קוגוט: כן.

<סיגל קוגוט: לא רק בתקופת בחירות.

<ניצן רוזנברג: הסעיף הבא מדבר על הנושא של הגשת רשימות מועמדים.

<ניצן רוזנברג: היום הסעיף קובע שרשימת מועמדים תוגש בחתימה של בא כוח המפלגה או בחתימה של ממלא מקומו, אבל החוק לא מחייב שרשימת המועמדים תוגש פיזית על-ידי בא כוח המפלגה או ממלא מקומו, אלא רק בחתימתם.

<ניצן רוזנברג: היו כל מיני בעיות שהבנו שהתעוררו עם הנושא הזה.

<ניצן רוזנברג: לכן מוצע לקבוע מה בדיוק אפשר לעשות.

<ניצן רוזנברג: הסעיף אומר שרשימת המועמדים גם תוגש בידי בא כוח המפלגה ממלא מקומו או בידי אדם אחר, שבא כוח המפלגה או ממלא מקומו ייפו את כוחו להגיש את רשימת המועמדים.

<ניצן רוזנברג: ייפוי כוח כזה ייחתם בפני עורך דין או בפני עובד של הוועדה המרכזית, שיושב-ראש הוועדה המרכזית יסמיך אותו לכך, וזה לא בפני נוטריונים.

<סיגל קוגוט: היה במקור, אבל הורדנו את זה, כי רצינו שיהיה יותר בקלות ובלי כסף.

<ניצן רוזנברג: (2) בסעיף 57(ט) – (א) האמור בו עד המילים "בשעה 22:00" יסומן כפסקה (1), ומהמילים "על ימי ההגשה" יסומן כפסקה (3); (ב) אחרי פסקה (1) יבוא: (2) רשימת המועמדים תוגש בידי בא-כוח המפלגה או ממלא מקומו כאמור בסעיף 19ב לחוק המפלגות, או בידי אדם אחר שבא-כוח המפלגה או ממלא מקומו ייפו את כוחו להגיש את רשימת המועמדים; ייפוי הכוח ייחתם בפני עורך דין או בפני עובד של הוועדה המרכזית, שיושב ראש הוועדה המרכזית הסמיך לכך.

<ניצן רוזנברג: סעיפים קטנים (3) ו-(4), שעוסקים בסעיפים 76 ו-78 לחוק הבחירות, מתעסקים באותו נושא.

<ניצן רוזנברג: מדובר בהצבעה באמצעות פתק ריק.

<ניצן רוזנברג: יש הפתקים המודפסים, אבל לאדם יש גם זכות להצביע בפתק ריק.

<ניצן רוזנברג: יש תקנה 82(6) לתקנות הבחירות לכנסת, שקובעת שפתק ריק שעליו סומנו בכתב יד אות הרשימה או האות והכינוי בשפה הערבית בלבד הוא פתק כשר, ובעצם מוצע להעביר את זה בסעיף 76ג לחוק.

<ניצן רוזנברג: ההוראה תגיד שאפשר לסמן את הפתק הריק בעברית, בערבית או בשתי השפות יחד.

<ניצן רוזנברג: בנוסף, קביעה נוספת שיש בסעיף הזה מדברת על צבע העט שבו מותר לסמן.

<ניצן רוזנברג: הכוונה היא להעלות את זה לחוק.

<ניצן רוזנברג: מה שכן יש פה שינוי בתקנות – האפשרות לכתוב בשפה הערבית בלבד.

<דין ליבנה: הצבע הכחול זה חברי הוועדה ביקשו.

<סיגל קוגוט: הצבע הכחול זה נובע מזה שיש מקומות קטנים, שלפעמים מנסים לעשות הצבעה מזוהה.

<סיגל קוגוט: אומרים למישהו: טוב, אתה תכתוב בעט צהוב, אתה - בעט ורוד, יש ממש מפתח.

<סיגל קוגוט: כדי להקשות על הפגיעה בחשאיות הבחירות החליטו שהוועדה תספק עטים.

אורי מקלב: רק צבע כחול, זה הצבע- - -

<סיגל קוגוט: היא תספק את העט.

<סיגל קוגוט: אנחנו לא כותבים בחוק שזה רק עט של ועדת הבחירות, אבל אנחנו כן כותבים את הצבע כדי למנוע את זה.

<סיגל קוגוט: זה לא היה בתקנות.

<סיגל קוגוט: הדבר הקודם היה בתקנות.

<סיגל קוגוט: לכן עד היום כן היו בכל מיני צבעים.

<דין ליבנה: העט הכחול לא היה בתקנות.

<דין ליבנה: רק הערבית והעברית זה במצב קיים.

אורי מקלב: בעניין של הצבע של העט, צריך לפרסם את זה באופן מיוחד.

<אורלי עדס: עשינו את זה בתיקונים של סיירת ההסברה לציבור.

אורי מקלב: כדאי, אני חושב, לציין את זה באופן מיוחד.

<דרור גרנית: לעניין סעיף 16א, ואת שיעוריהם, והכול בהתחשב בשורה השלישית או הרביעית מהסוף – הכול בהתחשב – כתבתם:

<דרור גרנית: בכללים הנוהגים, ואנחנו חושבים שצריך להיות בהוראת חשכ"ל או בהוראות חשכ"ל.

<סיגל קוגוט: לא, זה לא רק חשכ"ל.

<סיגל קוגוט: יש גם הממונה על השכר, כי זה לא תמיד לפי שעה.

<סיגל קוגוט: יש דברים שאתה רוצה לעשות לפי יום של עבודה.

<רבקה ראבילו: רבקה ראבילו, מהממונה על השכר.

<רבקה ראבילו: כן יש הוראות מאוד מפורשות בהוראות של החשב הכללי לעניין תגמול חברי ועדות ציבוריות.

<רבקה ראבילו: אלה ההוראות המתאימות, ולא, למשל, ההוראות בעניין מועצות ותאגידים שונים, שהמועצות, אל"ף, מתפקד כדירקטוריון; דבר שני, יכול להיות בגדלים שונים לפי סיווג שונה.

<רבקה ראבילו: זה לא הגוף הרלוונטי.

<סיגל קוגוט: היושב-ראש צריך לראות את כל הכללים האלה, ולראות מה מתאים, כי לא תמיד זה יהיה לפי שעה.

<רבקה ראבילו: אפשר להתאים.

<רבקה ראבילו: לא זכור לי עכשיו אם יש שם רק הוראות לפי שעה.

<סיגל קוגוט: אני חושבת שחלק מהדברים רציתם לקחת מהשכר.

<דין ליבנה: נכון, אנחנו רוצים לקחת חלק מההוראות שלכם של תאגידים סטטוטוריים.

<דין ליבנה: למשל, מספר ישיבות מרבי ועוד כל מיני דברים.

<סיגל קוגוט: במיוחד עכשיו, שיכולים בתקופת בחירות לעשות בצורה מלאכותית המון ישיבות.

<רבקה ראבילו: רמות והיקף.

<סיגל קוגוט: אני חושבת שזה לטובה.

<דין ליבנה: בית המשפט העליון קובע כללים, והוא יקבע את הכללים.

<סיגל קוגוט: נקרא את סעיף 3.

<סיגל קוגוט: בסעיף 76(ג) אחרי "בכתב-יד" יבוא "בעברית, בערבית או בשתי השפות יחד כאמור בסעיף קטן (ב)"; אחרי "ותו לא" יבוא "ובלבד שסומנו בעט בצבע כחול".

<סיגל קוגוט: בסעיף 78(א)(2) – זה הפתקים הפסולים - במקום "שסומן בו דבר מלבד אות או כינוי ואות של רשימה" יבוא "שאינו מתאים להוראות סעיף 76".

<סיגל קוגוט: זה הופך את הפתק לפסול.

<ניצן רוזנברג: תיקון חוק דרכי תעמולה.

<ניצן רוזנברג: 11.

<ניצן רוזנברג: בסעיף 2א, ברישה, אחרי "בכספים" יבוא "או בנכסים מוחשיים או בלתי מוחשיים"; (2) בסעיף 16(א), המילים "בכל העתונים היומיים המופיעים בישראל," יימחקו, ובסופו יבוא "הודעה כאמור בסעיף קטן זה תפורסם בכל העיתונים היומיים המופיעים בישראל ביום ה-7 שלפני יום הבחירות לכנסת וביום הבחירות".

<סיגל קוגוט: דין, תסביר לוועדה.

<סיגל קוגוט: אלה שני תיקונים שונים.

<דין ליבנה: אתחיל מהתיקון השני, שהוא קל יותר.

<דין ליבנה: מדובר במודעה על טוהר הבחירות, שהיא מודעה מאוד חשובה, שמפרסם היושב-ראש.

<דין ליבנה: היום חוק דרכי תעמולה קובע שצריך לפרסם אותה בחמישה מועדים שונים, ממש בשבועיים שלפני הבחירות כל הזמן.

<דין ליבנה: זו מודעה מאוד גדולה, ועולה המון כסף לתקציב המדינה.

<דין ליבנה: אנחנו מציעים לצמצם את מספר המועדים שאנחנו מפרסמים את המודעה בעיתונות.

<דין ליבנה: בטלוויזיה, באינטרנט, ברדיו – זה כרגיל, וזה חינם גם – מחמישה מועדים לשני מועדים.

<דין ליבנה: זה גם שני המועדים הרלוונטיים.

<דין ליבנה: לפרסם את המודעה הזאת שבועיים לפני הבחירות, מי יזכור בכלל מה נקבע בה?

<דין ליבנה: החיסכון המוצע בסעיף הזה הוא למעלה מ-200 אלף שקל.

<דין ליבנה: לעניין התיקון הקודם, של הנכסים מוחשיים או בלתי-מוחשיים- - -

אורי מקלב: זה רק לכנסת?

אורי מקלב: לרשויות המקומיות- - -

<דין ליבנה: זה רק לכנסת.

<דין ליבנה: לעניין התיקון השני, עלתה שאלה בפסיקת השופטים, השופטת נאור העלתה שאלה, האם שימוש בנכס בלתי-מוחשי של רשות מקומית או של גוף ציבורי הוא אסור או מותר לפי חוק דרכי תעמולה, אם משתמשים למשל בתמונה של העירייה, שרק לה יש זכות בה, אם משתמשים בסמל שלה.

<דין ליבנה: בפסיקה זה היה סמל, והיא ביקשה להבהיר באופן חד וברור, שאסור למישהו שיש לו סמכות להשתמש לצורכי תעמולה שלו במשהו של העירייה, גם אם הוא נכס לא מוחשי, ולא רק בנכסים מוחשיים.

אורי מקלב: בניין הכנסת, למשל?

אורי מקלב: בתמונה.

<דין ליבנה: בניין הכנסת זה קצת יותר מוחשי.

<ניצן רוזנברג: זה לא קבוע בפסיקה.

אורי מקלב: תקראי את הסעיף האחרון.

<ניצן רוזנברג: תיקון חוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל).

<ניצן רוזנברג: 12.

<ניצן רוזנברג: בחוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל), התשנ"ט–1999, בסעיף 9(ב) – (1) בפסקה (5)(ג), במקום "בסעיף קטן (ה), האמור בו יסומן "(1)", ואחרי פסקה (1) יקראו: "(2)", יבוא "בסופו יקראו: "(ו)"; (2) בפסקה (17), במקום פסקת משנה (ב) יבוא: (ב) בסעיף קטן (ג), במקום האמור בו יקראו: "במקום פתק מודפס בהתאם להוראות הקודמות, יכול לשמש להצבעה גם פתק ריק שעליו כתובות בכתב-יד, בעברית, בערבית או בשתי השפות יחד כאמור בסעיף קטן (א), המילים "בעד" או "נגד" ותו לא, ובלבד שנכתבו בעט בצבע כחול; כל בוחר רשאי לקבל מוועדת הקלפי פתק ריק.

<דין ליבנה: מדובר בתיקונים טכניים.

<דין ליבנה: חוק סדרי השלטון והמשפט זה החוק שמסדיר, איך נערך משאל עם.

<דין ליבנה: החוק אומר שיחול חוק הבחירות בשינויים מסוימים.

<דין ליבנה: בתיקונים בעבר שנעשו שכחו להתאים את חוק סדרי השלטון והמשפט לחוק הבחירות, ופשוט צריך לעדכן את זה טכנית.

<סיגל קוגוט: התחילה של זה היא בינואר 2016.

<סיגל קוגוט: יש רק סעיף אחד שאני רוצה לשאול אותך עליו, זה הסעיף עם התקנה.

<סיגל קוגוט: אני חשבתי שהוא צריך להיות בתחולה מיידית – הסעיף של האותיות, שמי שבוחר בערבית, יכול- - -

<דין ליבנה: אנחנו מסכימים, אבל אני מציע שבהכנה לשנייה-שלישית נדון ספציפית, כי כן יש דברים שאנחנו רוצים להחיל אולי עכשיו.

<דין ליבנה: נדון בזה בהכנה לשנייה-שלישית.

<סיגל קוגוט: אז קריאה ראשונה נעשה ככה, ואחר כך נדון.

אורי מקלב: אנחנו מודיעים שיכול להיות שאת התחולה של חלק מהסעיפים נחיל יותר מוקדם מ-1 בינואר.

אורי מקלב: יכול להיות שנביא לשנייה ושלישית סעיפים שנחיל את זה מיידית.

אורי מקלב: רבותיי, אני מודה לכם מאוד על ההכנה ועל ההשתתפות הערה ועל ההסכמה של כולם פה אחד בעניין הזה עד ההצבעה, הסכמנו על כל הסעיפים.

אורי מקלב: אני מעמיד להצבעה את הצעת חוק הבחירות (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2014, ברשותך.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

אורי מקלב: פה אחד.

דורית ואג: בקשה לפטור מחובת הכנה בדרכה לקומה 1.

דורית ואג: בהנחה שזה יעבור קריאה ראשונה היום, או לכל המאוחר מחר, הזימון לישיבה יהיה בהול.

דורית ואג: אני מבקשת מכולם להיות גמישים.

דורית ואג: אנחנו לא נהיה גמישים.

דורית ואג: כמובן, כפוף שנוכל לשבת, שיושב-ראש הכנסת יאשר.

אורי מקלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.