ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 342, 2014-12-04 11:00

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו דנים בהצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – פיזיותרפיסט וקלינאי תקשורת ותיקים), של חבר הכנסת שמעון אוחיון וקבוצת חברי הכנסת, בהכנה לקריאה ראשונה.

שולי מועלם-רפאלי: בבקשה, חבר הכנסת אוחיון.

שמעון אוחיון: קודם כול תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש, ותודה לכל הצוות, שעשה מלאכה מקצועית ועניינית בניסיון שלנו להתמודד עם בעיות שעלו בעקבות העלייה, בעיקר ממערב אירופה, אבל נוגעות גם לכולם.

שמעון אוחיון: הרעיון פה הוא להכיר בדיפלומות, תעודות, של אנשים שלמדו במוסדות שאינם מוסדות אוניברסיטאיים אבל שבמדינתם זה מוכר לצורך המקצוע; ואנשים אכן למדו במוסדות הללו, במכונים, גם אם אינם מוסדות אוניברסיטאיים, ועסקו במקצוע.

שמעון אוחיון: אני לא רוצה להיכנס להיסטוריה, לאותו בג"ץ, אבל בסופו של דבר מצאו את עצמם בעלי הדיפלומות הללו בחוץ.

שמעון אוחיון: וכאן יש ניסיון לתקן תיקון שיתפוס חמש שנים, שייתן הזדמנות לאותם אנשים להשתלב, מתוך הנחה שממילא גם האיחוד האירופי, שעובר גם הוא שינוי, מכניס את זה לתוך המוסדות האוניברסיטאיים.

שמעון אוחיון: אבל זה איננו אומר.

שמעון אוחיון: ..

שמעון אוחיון: כמו שאמר לי פעם סנאטור בצרפת, "מה, אתם חושבים שאנחנו פחות מקצועיים מכם?".

שמעון אוחיון: הוא כמובן לא התייחס לסוגיה של פיזיותרפיסטים וקלינאי תקשורת.

שמעון אוחיון: הוא אמר "אנחנו משתפים איתכם פעולה, אנחנו בין המובילים במחקר על הסרטן, אז איך אתה יכול להגיד למדינה כמו צרפת שאתה לא מכיר בתעודות שלה?".

שמעון אוחיון: ולכן יש פה תיקון, תיקון הזדמנות, וגם היה פה רצון טוב מצד הצוות של משרד הבריאות ושרת הבריאות, שהכירה בצורך להתייחס לבעיה שנוצרה.

שמעון אוחיון: את רואה, גברתי היושבת-ראש?

שמעון אוחיון: כשאני צריך לתת קרדיט לשר מיש עתיד אז אני נותן לה קרדיט.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נותנים קרדיט לכל מי שאפשר וצריך וראוי, בלי קשר.

שולי מועלם-רפאלי: ..

שמעון אוחיון: לכן אני מבקש מהוועדה לאשר את הצעת החוק לקריאה ראשונה, כדי שיחול עליה דין רציפות ושעם ההתכנסות של הכנסת הבאה נלך תוך תקופה קצרה להביא אותה לקריאה שנייה ושלישית.

שמעון אוחיון: היינו אמורים לגמור בחודש הקרוב את כל הסיפור כולו, אבל מה לעשות ש - - -

שולי מועלם-רפאלי: יש מנהיג לבירה ויש ניהול לעולם, ברוך השם.

שמעון אוחיון: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי היועצת המשפטית, את רוצה להתוות את העקרונות?

<נעה בן שבת: אני אשמח אם תבקשי ממשרד הבריאות להסביר את העקרונות.

שולי מועלם-רפאלי: אז אביטל, בבקשה.

<אביטל וינר אומן: כמו שאמר חבר הכנסת אוחיון, אנחנו באים לפתור בעיה נקודתית של עולים חדשים שבאים מארצות שבהן תכנית הלימודים שוות ערך לתכנית הלימודים הנלמדת בישראל לתואר אקדמי, אבל שבאותה תקופה לא היה נהוג ללמוד את הלימודים לתואר אקדמי אלא ללימודי תעודה, דבר שהחוק היום לא מאפשר אותו.

<אביטל וינר אומן: לתקופה של חמש שנים נפתח חלון הזדמנויות שאותם אנשים יגיעו לישראל ויקבלו תעודה במקצוע הבריאות.

<אביטל וינר אומן: בשביל לשמור בכל זאת על הרמה המקצועית הראויה, קבענו מספר תנאים מהותיים, שנמשיך לבדוק אותם, לשם קבלת התעודה.

<אביטל וינר אומן: התנאי הראשון הוא שהמוסד יהיה מוסד מוכר.

<אביטל וינר אומן: אמנם לא בהכרח אוניברסיטה, אבל מוסד מוכר שמתנהל בצורה ראויה ובתנאים נאותים, בדומה למוסדות שפועלים בישראל.

<אביטל וינר אומן: תנאי נוסף: שתכנית הלימודים תהיה מוכרת ושוות ערך ללימודים לתואר אקדמי שנלמד בישראל, גם אם בחו"ל התכנית לא נלמדת לתואר.

<אביטל וינר אומן: זה לא מסלול עוקף תואר ראשון; זאת אומרת, אנחנו באמת מכירים במצוקה של אנשים במדינות שלא היה ניתן ללמוד בהם תואר ראשון באותה תקופה.

<אביטל וינר אומן: ולכן תנאי נוסף הוא שבתקופה שבה למד המבקש באותו מוסד, לא היה ניתן ללמוד באותה מדינה לתואר ראשון, ורק היה ניתן ללמוד לימודי תעודה.

<אביטל וינר אומן: תנאי נוסף: שתעודת הלימודים אפשרה למבקש לעסוק תחת רישיון באותה מדינה.

<אביטל וינר אומן: זה חשוב מאוד, כי אנחנו לא מוכנים לקבל לימודים שהתקיימו במוסדות קיקיוניים ולא אפשרו לעבוד באותה מדינה.

<אביטל וינר אומן: ותנאי נוסף: שבאותה תקופה אותו מבקש הוא עולה חדש, ולא היה אזרח שבגלל שלא התקבל פה למוסדות אקדמיים הוא הלך למוסדות קיקיוניים או למוסדות אחרים בחו"ל.

שמעון אוחיון: מוסדות אחרים, לא קיקיוניים.

<אביטל וינר אומן: או מוסדות טובים, או, כפי שאנחנו נתקלים, גם מוסדות פחות טובים.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת אוחיון, מערכת הבריאות – אולי בניגוד למערכת החינוך – מכירה מספר מוסדות קיקיוניים.

<אביטל וינר אומן: בכל מקרה, אנחנו מדברים על עולים חדשים או תושבים חוזרים, ולא על אנשים שהיו תושבי ישראל באותה תקופה.

<אביטל וינר אומן: כמובן שההחרגה היחידה – וחשוב מאוד להגיד את זה – היא לעניין התואר האקדמי.

<אביטל וינר אומן: בשאר התנאים של החוק הוא יצטרך לעמוד – בהכשרה המעשית, בבחינות – כמו כל בוגרי חו"ל אחרים שמגיעים לישראל.

<אביטל וינר אומן: אנחנו יודעים שלפעמים יש שוני מסוים בתכניות הלימודים שנלמדות בחו"ל לעומת ישראל; יש דגשים שונים, במהלך השנים דברים נוספו.

<אביטל וינר אומן: ולכן עולה חדש שמגיע עם איזשהו חסר בתכנית הלימודים שלו, אנחנו לא רוצים לנעול בפניו את הדלת ולהגיד לו שאנחנו בכלל לא מכירים בלימודים שלו, אלא ניתן למנהל את האפשרות לתת לו תעודה זמנית ולבקש ממנו להשלים את הלימודים שלו.

<אביטל וינר אומן: בתקופה הזאת הוא יוכל לעסוק, תחת הגבלות, עם התעודה הזמנית, ולהשלים את התחום המסוים שחסר לו.

<נעה בן שבת: זאת אומרת שהוא יכול לקבל מראש תעודה קבועה?

<אביטל וינר אומן: לא, תעודה זמנית, אחרי שהוא יעמוד בבחינה ובשאר התנאים.

<אביטל וינר אומן: אחרי שהוא ישלים, או גם אם הוא לא צריך להשלים, הוא יצטרך, כמו כל בוגרי חו"ל...

<אביטל וינר אומן: בהוראות המעבר היה שבוגרי חו"ל היו עובדים 12 חודשים במקום שבו יש אחראי שהוא בעל תעודת מקצוע הבריאות.

<אביטל וינר אומן: .. הם כמובן לא מכירים את מערכת הבריאות בישראל, לפעמים צריך להשתלב, ואחרי 12 חודשים.

<אביטל וינר אומן: ..

<אביטל וינר אומן: זה לא עבודה בפיקוח, שיהיה ברור, אלא זה עבודה במקום שיש בו אחראי שהוא בעל תעודה - - -

שמעון אוחיון: כמו מנטור.

<אביטל וינר אומן: כן.

<אביטל וינר אומן: ואחרי 12 חודשים הם מביאים לנו חוות דעת חיובית מאותו אחראי, ואז אנחנו ננפיק להם את התעודה הקבועה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: חשוב לי מאוד להגיד שבהצעת החוק הזאת, כמו הצעות חוק שנדונות בוועדה הזאת ובוועדת החוקה, צריך כל הזמן לזכור שהמטרה שלנו היא שהיהודים יעלו לארץ ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: לפעמים אנחנו הולכים נורא לקצוות המקצועיים שכל אחד מאיתנו בא מהם, אבל מבחינתנו העלייה לארץ ישראל היא מטרה, ויש לנו פה חובה בבית הזה לעשות ככל הניתן כדי לאפשר ליהודים או ישראלים חוזרים לחזור ארץ ולהשתלב במקצועות שהם למדו ועבדו בהם, במקומות טובים וראויים.

שולי מועלם-רפאלי: אין לנו כמובן עניין לפגוע באיכות הטיפול שניתנת כאן ולא בהכשרות המקצועיות שניתנות כאן.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לציין שבהצעת החוק הזאת התחושה היא שכולם הבינו שהמטרה היא אחת, הרצון הוא משמעותי, ומתוך ההסכמות האלה התכנסנו היום לקריאה הראשונה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מקווה, חבר הכנסת אוחיון, שתקבל את האישורים הנדרשים כדי שנוכל להצביע על זה ויתקיים בזה אותו דין רציפות שאנחנו מצפים לו.

<נעה בן שבת: גברתי, רציתי עוד הבהרה לגבי התעודה הזמנית.

<נעה בן שבת: מכיוון שההוראה היא לחמש שנים, האם המשמעות היא שחמש שנים אפשר לבקש את התעודה, או להעניק תעודה?

<אביטל וינר אומן: שאפשר לבקש.

<נעה בן שבת: מי שביקש בחמש השנים האלה יקבל בהתחלה תעודה זמנית, אבל איפה מובהר שבתעודה הזאת הוא חייב...

<נעה בן שבת: אנחנו רואים שהמנהל רשאי לדרוש להשלים את לימודיו, אבל אנחנו בעצם לא מחייבים אותו.

<אביטל וינר אומן: נכון, כי אם הוא לא דורש השלמה, לא נחייב אותו בהשלמה.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להוסיף על זה.

שולי מועלם-רפאלי: יכולה להיות מציאות של בחירה חופשית שבה מישהו אומר שחסר לו אלמנט אחד וזה דורש ממנו מאמץ מיוחד ולכן הוא לא עושה את זה, ואז הוא לא עובר לשלב של התעודה הקבועה, נכון?

שולי מועלם-רפאלי: וזה ייגמר אחרי חמש שנים, לא פחות, נכון?

<אביטל וינר אומן: מי שלא רוצה לקבל בסוף תעודה קבועה, לא חייב לקבל תעודה קבועה.

שולי מועלם-רפאלי: לא, אבל אני שואלת אם אתם תאפשרו לו לאורך כל חמש השנים האלה לעשות את התהליך של ההשלמה, או שזה חייב להיות במסגרת יותר מצומצמת.

<אביטל וינר אומן: מרגע שהוא מבקש, יש לו תעודה זמנית ל-18 חודשים.

<אביטל וינר אומן: במהלך 18 החודשים האלה הוא יצטרך להשלים את מה שהוא צריך.

שולי מועלם-רפאלי: אז זה לא חמש שנים להשלים את האלמנטים שחסרים לו, אלא זה 18 חודשים.

שולי מועלם-רפאלי: תודה על ההבהרה.

שמעון אוחיון: החוק הזה הוא חמש שנים.

שולי מועלם-רפאלי: כן, את זה הבנתי, אבל תהיתי האם גם הזמניות היא לחמש שנים.

<ורה אופיר: אני ורה אופיר, ממשרד העלייה והקליטה.

<ורה אופיר: רציתי לדייק: לגבי קלינאיות תקשורת שבאות מברית המועצות לשעבר, אצלן דווקא חסרים תכנים.

<ורה אופיר: האם זה עונה גם לצורך שלהן?

<אביטל וינר אומן: זה תלוי.

<אביטל וינר אומן: כל מקרה ייבחן לגופו.

<אביטל וינר אומן: אבל ככלל, קלינאיות תקשורת שבאות מברית המועצות לשעבר והתכנית שלהן לא שוות ערך לתואר אקדמי פה, אז זה לא בא לעזור להן.

<אביטל וינר אומן: הצעת החוק הזאת לא תסייע להן, כי התנאי הבסיסי הוא שהתכנית ככלל היא שוות ערך לתכנית שנלמדת בישראל.

<אביטל וינר אומן: כשאנחנו מדברים על חסר, אנחנו מדברים על חסר מסוים, שלא מונע להשוות ככלל את לימודי התעודה ללימודים בישראל.

<אביטל וינר אומן: זה לא בא להגיד שמישהו שבא עם לימודים שאנחנו בכלל לא מכירים בהם, יצטרך עכשיו להשלים כמעט את כל הלימודים מחדש.

<אביטל וינר אומן: זו לא המטרה של התעודה הזאת.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על ארבעה מקצועות: ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, טיפול בהפרעות תקשורת ותזונה ודיאטה, שאלה המקצועות שדורשים תואר ראשון אקדמי.

<ורה אופיר: לפני כניסת החוק, קלינאי התקשורת עשו השלמה של שנה, קורסים של שנה, ואחרי שנה - - -

שולי מועלם-רפאלי: אני מבינה שאמירת הסף פה היא תכנית לימודית זהה או - - -

<ורה אופיר: גם לימודים אקדמיים היו - - -

<אביטל וינר אומן: לא, לא, זה משהו אחר - - -

שולי מועלם-רפאלי: אחרי שנצביע על החוק הזה אני מציע למשרדים לדבר.

שולי מועלם-רפאלי: שניכם משרדים בממשלת ישראל, דברו ביניכם.

שולי מועלם-רפאלי: בואו נחיל את ההחלטה כך שתעזור לכל מי שמגיע לפה להשתלב בעבודה.

<ורה אופיר: אני פשוט חשבתי שזה גם נותן את ההזדמנות - - -

<אביטל וינר אומן: הבהרנו מספר פעמים שההצעה הזאת לא מדברת על האנשים האלה.

<ורה אופיר: בסדר, אנחנו נמשיך את ה - - -

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק, תמשיכו את השיח הבין-משרדי.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי, תקראי בבקשה.

<אילת וולברג: קוראת:

<נעה בן שבת: הייתה פה בקשה של משרד הקליטה להגיד "אף אם אינו אוניברסיטה".

שמעון אוחיון: "אינו בהכרח אוניברסיטה".

<אילת וולברג: קוראת:

<נעה בן שבת: גברתי, יכול להיות שיחולו פה שינויי נוסח הנובעים משינויי סידור.

<נעה בן שבת: אנחנו נעשה את זה בתיאום עם משרד הבריאות.

<אביטל וינר אומן: כל עוד העקרונות נשמרים, אנחנו נסכים.

שולי מועלם-רפאלי: בסדר גמור.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נעבור להצבעה.

שולי מועלם-רפאלי: מי בעד?

שמעון אוחיון: אני לא יודע אם אני יכול.

שולי מועלם-רפאלי: אתה יכול להצביע במקום חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

שולי מועלם-רפאלי: הצבעה בעד החוק – פה אחד.

שולי מועלם-רפאלי: שני חברי הכנסת בעד.

שולי מועלם-רפאלי: בשעה טובה ובהצלחה.