ועדת המשנה לתשתיות התעופה הבין-לאומית והפנים-ארצית האזרחית בישראל, כנסת 19, פרוטוקול מספר 2, 2014-12-01 09:30

יצחק וקנין: בוקר טוב.

יצחק וקנין: אני פותח את ישיבת ועדת המשנה לתשתיות התעופה הבין-לאומית והפנים-ארצית האזרחית בישראל .

יצחק וקנין: רבותי, זו הישיבה השנייה שלנו בנושא, קיימנו לפני כחודש ישיבה ראשונה.

יצחק וקנין: לישיבה הזאת תכננו מספר דברים, גם מצגת לגבי שדה התעופה שדה דב.

יצחק וקנין: רבותי, לא סוד, אמרתי את הדברים בישיבה הראשונה ואני אחזור ואגיד חלק מהדברים המרכזיים שאני חושב שכולנו צריכים לתת את הדעת עליהם.

יצחק וקנין: לא כל יום מקימים ועדת משנה לנושא שהוא מאוד חשוב, הנושא של פתרון לסגירת שדה התעופה בשדה דב והרצליה, כאשר בפועל אין כרגע חלופות לשני שדות התעופה.

יצחק וקנין: אני חושב שאמרתי את הדברים בישיבה הראשונה במלוא חומרתם.

יצחק וקנין: הדבר הזה יכול להביא לכאוס גדול, לפגיעה קשה, גם באותן קצוות כמו העיר אילת.

יצחק וקנין: אמרתי שהדבר הזה יכול לגרום לפגיעה קשה בתיירות, בכלכלה באילת שכולה בנויה על התיירות, כאשר בפועל אין פתרון נכון לרגע.

יצחק וקנין: אני מזכיר עוד דבר שאמרתי בישיבה: גם כיום, אם נסגור את שדה דב, הפתרון שמייחלים לו אותם אלה שכיוונו לנדל"ן, לבניית בתים, פתרון לדיור באזור שדה דב, רבותי, אני מודיע לכם שב-10 שנים הקרובות לא יהיה כלום שם.

יצחק וקנין: אין תכנון, אין תמ"א מסודרת, מתוכננת לשטח, כך שהריצה הזאת אלא מחשבה מעמיקה מה עלינו לעשות ואיך אנחנו פותרים את הבעיה היא אקוטית מאוד.

יצחק וקנין: לכן, עוד לפני שקיימתי את הישיבה הראשונה, סיירתי בשדה דב יחד עם חברת הכנסת מהבית היהודי.

יצחק וקנין: הלכנו למתחם, ראינו את הדברים, סיירנו בכל המתחם.

יצחק וקנין: אני חושב שמה שראינו יכול להוות איזה פתרון סמני ואפילו קבוע לחלק מהפעילויות של השדה.

יצחק וקנין: זאת ועוד, מתקיימת שם פעילות צבאית.

יצחק וקנין: גם השדה הצבאי לא הולך להיסגר במועד שנקבע לאזרחי, אם אני לא טועה, ב-2018 או 2019 על פי החלטות.

יצחק וקנין: לכן, כל הנושא הזה הצריך את הכנסת להיכנס לעובי הקורה ולנסות למצוא מסלול מסודר עוד לפני שאנחנו סוגרים את שדות התעופה.

יצחק וקנין: לגבי שדה התעופה בהרצליה, זה לא סוד רבותי, קיבלתי עשרות מכתבים גם מגורמים שבע וגם מגורמים שנגד, תושבים דברו אתי.

יצחק וקנין: ראשי המועצות - - -

<לאה ורון: ראש מועצה כפר שמריהו.

יצחק וקנין: קיבלתי מכתב מכפר שמריהו.

יצחק וקנין: קראתי אותו בעיון רב.

יצחק וקנין: אבל צריך להבין רבותי, במקרה שדה התעופה הזה בהרצליה הוא השדה היחידי שמשמש כיום לאימוני הכשרה של טייסים.

יצחק וקנין: אני לא יודע כמה יודעים את הנתון, אולי אנחנו חושבים שנכון שיש לנו חיל אוויר וטייסים טובים, אבל 80% מהטייסים שלנו בתעופה האזרחים הם לא יוצאי חיל האוויר.

יצחק וקנין: הם מוכשרים בשדה הזה.

יצחק וקנין: הסגירה שלו, כשאין חלופה כרגע לכל ההכשרה, גם היא יכולה להביא למצב של כאוס בכל הענף הזה.

יצחק וקנין: אני חושב שעניין ההסדרה של שדות התעופה הוא הכרחי לפני שסוגרים אותם.

יצחק וקנין: זאת אומרת, שמי שקיבל את ההחלטות היה צריך להגיד מה בא במקום, איך אנחנו משנעים אזרחים מאילת לשדה דב ברגע שאנחנו סוגרים אותו?

יצחק וקנין: זה שאומרים שחלק ילכו לנתב"ג, גם שם יש בעיות.

יצחק וקנין: כבר הבנו שלקחת אותם דרך נתב"ג זה מצריך זמן ארוך יותר מאשר בשדה דב.

יצחק וקנין: אמרתי שאם אנשים יתחילו לקחת בחשבון שהם מתעכבים שעתיים ושלוש לטיסה לאילת, הם כבר ילכו לקפריסין, ילכו לאיטליה.

יצחק וקנין: אני לא יודע אם אנחנו לא פוגעים בכלכלה.

יצחק וקנין: שלא נדבר על צרכים אחרים של העיר אילת.

יצחק וקנין: כאשר יש חולים, יש אנשים שזקוקים לטיפולים מסוימים.

יצחק וקנין: רבותי, לכל הדבר הזה היה צריך חשיבה יותר מעמיקה לפני שמקבלים את ההחלטות.

יצחק וקנין: עד כאן החלק הראשון.

יצחק וקנין: אני הייתי רוצה בקטע הראשון שאנחנו נראה את המצגת שביקשנו לגבי שדה דב.

יצחק וקנין: אחרי שאנחנו נראה את המצגת, רבותי, אני אפתח את הנושא לדיון וכל מי שירשם, יקבל את רשות הדיבור.

<לאה ורון: מנכ"ל ארקיע, ניר דגן, פה?

<ניר דגן: כן.

<עופר בן אליעזר: יש גם את הנושא של שדה תעופה רמת דוד, שגם הוא נמצא על הפרק.

יצחק וקנין: ודאי, רבותי - - -

<לאה ורון: שדה תעופה משלים לנתב"ג.

<רינה מיוחס: מי הכין את המצגת?

יצחק וקנין: ארקיע הכינו את המצגת.

יצחק וקנין: אנחנו גם נשמע לגבי תכנון שדות התעופה באזור הצפון.

יצחק וקנין: נמצא פה אחד האנשים שעסק בתכנון של זה.

יצחק וקנין: אני אתן לו את רשות הדיבור.

יצחק וקנין: אבל ראשית אנחנו נראה את המצגת, ואחרי כן ניכנס לדיון.

<ניר דגן: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב חבר הכנסת וקנין.

<ניר דגן: לפני שאני אראה את המצגת הקצרה, אני רק אגיד כמה מילים: הכותרת שאנחנו כולנו מסתובבים אתה בתקופה האחרונה היא לא לפנות כל עוד אי אפשר לבנות ובינתיים לבחון את החלופות.

<ניר דגן: זה יוצא גם בחרוזים.

<ניר דגן: החלופה שאני תכף אראה פה היא רק אחת מיני רבות.

<ניר דגן: יש נוספות, יש אחרות.

<ניר דגן: אבל יש זמן - - -

יצחק וקנין: אני מקדם בברכה את איילת שקד.

יצחק וקנין: היא חברת ועדת המשנה והייתה אתי בסיור בשדה דב.

<ניר דגן: אנחנו מציגים כאן רק אופציה אחת, תכף אני אגיד ממה היא נובעת, אבל בסוף, כשסוגרים תשתית תעופתית או כשחושבים לסגור תשתית תעופתית, תחבורה ציבורית, לפגוע בפריפריה, לפגוע בעיר אילת, לפגוע בתיירות – צריך לחשוב.

<ניר דגן: אז לפני שעושים חורבן, אנחנו מציעים פה זווית מסוימת.

<ניר דגן: האם אפשר לכבות פה את האור?

יצחק וקנין: אפשר, אפשר.

יצחק וקנין: סדרנים, אם אפשר, נא לעמם מעט את האור.

<ניר דגן: אני לא אוהב לעשות את זה, אבל אני עם קצת ניסיון אישי כי מה לעשות, זה מה שאני מביא איתי בניהול ובטיסה ויש לי מאות ואולי אלפי המראות ונחיתות בשדה דב בכל המטוסים האזרחיים והצבאיים, גם כטייס וגם כמנהל.

<ניר דגן: גם התמונה שאתם רואים כאן היא מניסיון אישי.

<ניר דגן: אף אחד לא יזהה את זה: זו הדרך לטייסת שלי בבח"א 27.

<ניר דגן: ככה היא נראית היום: גדרות תיל בנתב"ג.

<ניר דגן: 6.5 שנים אחרי שפינינו אותה אין שם כלום.

<ניר דגן: ככה זה נראה, עיי חורבות.

<ניר דגן: אני חושב שאם אנחנו נזדרז לפנות את שדה דב ביוני 2016, לפחות עד 2020 ככה זה ייראה.

<ניר דגן: מישהו ציין את השימושים האלטרנטיביים לאזור הזה.

<ניר דגן: אי אפשר יהיה לעשות בו שום דבר עד שיגמרו את התכנון, והתכנון זה סיפור ארוך.

<ניר דגן: כמה שהוא לא יהיה, הוא לא יהיה קצר ולא ביוני 2016.

<ניר דגן: קצת היסטוריה.

<ניר דגן: זה שדה דב ב-1938.

<ניר דגן: חול.

<ניר דגן: מסלול חולי.

<ניר דגן: מה שאתם רואים זה האנגר.

<ניר דגן: המבנה הקטן הלבן זה טרמינל.

<ניר דגן: באופן היסטורי זה רידינג, זה חוף הים.

<ניר דגן: המבנה הזה זה ההאנגר והטרמינל, וכאן זה המסלול, החול הזה.

<ניר דגן: תכף תראו שבחלופה שאנחנו מציעים, הטרמינל העתידי יוצא בדיוק איפה שהקימו את הטרמינל ב-1938.

<ניר דגן: קצת היסטוריה בתמונות.

<ניר דגן: אנחנו מדברים על דבר פשוט: מתחם רידינג לא הולך לשום מקום.

<ניר דגן: כל האזור הזה הוא תחנת כוח, זה אזור מתועש, זה אזור פרובלמטי.

<ניר דגן: אף אחד לא הולך לגור על רידינג, לא יבנו בניינים על רידינג, אף אחד לא יגור, לא יהיו שם פרקים, לא גנים, לא בתי ספר ולא כלום.

<ניר דגן: הסתכלנו על זה ואמרנו:

<ניר דגן: בואו נצמיד את כל מה שיש שם בשדה דב לרידינג ונשאיר אך ורק רחבה קטנה, טרמינל.

<ניר דגן: הכול צמוד לרידינג ומסלול.

<ניר דגן: כל מה שאתם רואים היום, השטח כולו, זה שדה דב הנוכחי.

<ניר דגן: כל מה שמקווקו באדום זה כל מה שיפונה לפי החלופה שאנחנו מציעים.

<ניר דגן: כלומר, אנחנו ישראייר והחברות האחרות, חיל האוויר, רחבות חנייה, מטוסים, הכול יעוף משם כי בסוף אנחנו מבינים את הצורך ומבינים גם את העניין הנדל"ני כמובן.

<ניר דגן: אבל נשאיר שטח שכמו שאתם יכולים לראות פה, הוא פחות מחצי מהמתחם הנוכחי וזה רק השטח שבשחור.

<ניר דגן: פה רידינג, טרמינל, רחבה ומסלול.

<ניר דגן: אמרתי שאני אביא מניסיוני האישי: אין שום בעיה לשמור על ערוץ תחבורתי ותעופה מלאה כמו שיש היום ואפילו יותר במתחם הקטן הזה.

<ניר דגן: זה פרק, זה איכות סביבה.

<ניר דגן: שדה תעופה זה דבר יפה.

<ניר דגן: החולמים יגידו שיהיו מנהרות מתחת עם גישה לים, מה שאין היום.

<ניר דגן: אפשר לעשות פה משהו מאוד-מאוד יפה ולשמור על עוד שדה תעופה במדינת ישראל שמשוועת לתשתיות כאלה.

<ניר דגן: החלופה, בגדול, זאת החלופה.

<ניר דגן: תסתכלו על מה שיש היום, תסתכלו על כל האדום: כל זה יפונה.

<ניר דגן: כל האזור שמתחת לאדום, אגב, הוא אזור שהיום בבנייה, כל האזור הזה.

<ניר דגן: הוא כבר נמצא פה על הגדר, אפשר להביא אותו עד הגדר.

<ניר דגן: שמענו בוועדה הקודמת שיש בעיות של תכנון ומה שתוכנן פעם ונבנה היום אי אפשר לעשות את זה יותר – זה לא מדויק.

<ניר דגן: אפשר לתכנן ואפשר לבנות.

<ניר דגן: ספי הרעש פה מאוד-מאוד נמוכים.

<ניר דגן: בלונדון סיטי - - -

יצחק וקנין: סליחה, אני עוצר אותך פה רגע.

יצחק וקנין: נאמר לי שיש מטוסים שלא יוכלו לנחות שם ולהמריא משם.

<ניר דגן: כל המטוסים שעובדים היום בשדה דב, יכולים להמריא - - -

יצחק וקנין: יהיו רשאים גם במקום הזה?

<ניר דגן: כן.

<ניר דגן: יותר מזה, אפשר לבנות הרבה יותר.

<ניר דגן: יש מה שנקרא, אני אשתמש במונחים מהמקצוע,Steep approach.

<ניר דגן: כמו שתכף תראו בתמונה של לונדון סיטי.

<ניר דגן: הרי השדה הזה קיים עם הארובה.

<ניר דגן: אפשר לבנות מבנים אם רוצים.

<ניר דגן: אני לא חושב שזה נכון, אבל אפשר.

<ניר דגן: אני מתכוון לנכון ציבורית.

<ניר דגן: אבל אפשר לבנות מבנים בגובה של הארובה, גורדי שחקים, לאורך כל המסלול הזה.

<ניר דגן: אפשר בפיינל, יש גישות תלולות.

<ניר דגן: כל המטוסים שעובדים בשדה דב היום יכולים להמשיך לעבוד בוורסיה הזאת.

<ניר דגן: אין שום בעיה, אני אומר עוד פעם, מניסיון אישי.

<ניר דגן: אתם לא מאמינים כמה אפשר, ובשביל זה שמתי פה את התמונה הזאת כדי שתראו את המטוס הזה.

<ניר דגן: דרך אגב זה Embraer, מטוס סילוני כמו שאנחנו מפעילים בשדה דב.

<ניר דגן: מטוסים חדשים.

<ניר דגן: תראו את גורדי השחקים מאחורה.

<ניר דגן: הוא עושה גישה תלולה.

<ניר דגן: אלו תכונות מיוחדות במטוס, זה אימון לטייסים.

<ניר דגן: זה לא בעייתי.

<ניר דגן: קל, נוח ועובד וזה עובד הרבה ולונדון נהנית מזה.

<קריאה: זאת תמונה של - - -

<ניר דגן: זאת תמונה של טיסה מסחרית של British Airways במטוס סילון בלונדון סיטי.

<ניר דגן: זה קורה עכשיו, ברגע זה, ובעוד דקה עוד פעם.

<לאה ורון: אני מבקשת לדבר עם רשות דיבור מיושב ראש הוועדה.

<ניר דגן: ככה זה ייראה באופציה שלנו.

<ניר דגן: אתם רואים את רידינג, אתם רואים את הטרמינל, אתם רואים את המסלול כמו שהוא היום קרוב לים.

<ניר דגן: ממילא כן או לא בקו ה-300.

<ניר דגן: רוב המסלול בשדה דב נמצא בתוך ה-300 מטר מקו החוף ,למי שלא יודע.

<ניר דגן: אתם שמים לב להמחשה?

<ניר דגן: מוצמד, קטן.

<ניר דגן: כל מה שאתם רואים, כל הבניינים שברקע, כל זה לא קיים היום.

<ניר דגן: בכל המקום הזה יושב היום חיל האוויר, איפה שאנחנו יושבים ואיפה שיושבת רשות שדות התעופה, כל השטח הזה יפונה.

<ניר דגן: הקצה של הטרמינל הכחול הזה, זה קצה אבן גבירול של היום.

<ניר דגן: ממשיכים, נוסעים ישר, מגיעים, חונים, טסים.

<ניר דגן: אני אסיים במה שנאמר בהחלטת הממשלה, אני אקריא את זה: מנכ"ל משרד רוה"מ מוסמך להאריך את לוחות הזמנים שנקבעו בהחלטה אם נתגלעו מחלוקות או חסמים אשר יעכבו באופן מהותי את תכנון המקרקעין המתפנים ושיווקם.

<ניר דגן: אני מסיים במה שהתחלתי: לא לפנות כל עוד אי אפשר לבנות ובינתיים אנא בחנו חלופות.

<ניר דגן: הנה אחת מהן.

<ניר דגן: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: מי מהמנהל נמצא פה?

<גילי טסלר: אני.

יצחק וקנין: אני רוצה לשמוע אותך וגם את עורכת הדין רינה מיוחס.

<רינה מיוחס: אני כאן.

יצחק וקנין: ואדריכל עודד גבולי.

<עודד גבולי: תודה רבה.

יצחק וקנין: גברת טסלר, אני רוצה שתתייחסי למה שהוצג בפנינו כרגע.

<גילי טסלר: אתה רוצה שאני אתחיל?

יצחק וקנין: ודאי.

<גילי טסלר: ודאי.

<גילי טסלר: אני מתנצלת בפני הוועדה, פשוט לא רציתי להפריע לך קודם - - -

איילת שקד: אנחנו רוצים לדעת למה הרעיון הזה שהציג מנכ"ל ארקיע לא מתוכנן ומיושם?

איילת שקד: מה הבעיות אתו?

<גילי טסלר: ברשותך, אני אתחיל במשפטי הקדמה מאוד קצרים כדי לסבר את עיני ואוזני הוועדה על מנת שהנתונים שבאים כאן על השולחן יהיו מדויקים.

<גילי טסלר: זה לא שאין תכנון.

<גילי טסלר: התכנון נמצא כרגע בעיצומו בחלופות.

<גילי טסלר: במסגרת ועדת היגוי שהקמנו ביחד עם עיריית תל אביב ועוד נציגות של בעלי קרקע פרטיים, עברנו עבודה רציפה ומאוד-מאוד מורכבת ומאוד-מאוד רצינית והגדרנו פרוגרמות באמצעות הרבה מאוד אנשי מקצוע, כך שעבודה נעשתה פה.

<גילי טסלר: אנחנו נמצאים בעיצומן של חלופות.

<גילי טסלר: בעוד חודשיים ימים נסיים את התקופה של החלופות ונצא לדרך לתכנון.

<גילי טסלר: התכנון, בעוד שנתיים ימים אמור להסתיים לשלב של תכנית מתאר שמכוחה אפשר להוציא היתרי בנייה לתשתיות.

<גילי טסלר: כשאני מדברת על תשתיות, אני מדברת על המשך ציר אבן גבירול.

<גילי טסלר: אני מדברת על רחובות מחברים ואני מדברת על הרבה מאוד דברים שהעיר הזאת זקוקה, לא רק לטובת רובע שדה דב שאמור לקום פה עם למעלה מ-16,000 יחידות דיור ומלונאות ועוד צרכים ציבוריים גדולים מאוד שהעיר צריכה כמו לחבר את רצועת החוף שלה, אלא גם לחבר את המתחם הצפוני יותר של תל אביב ולחבר את כל הרצועה שאנחנו רואים אותה מתגבשת מהרצליה בצפון ועד בת ים בדרום.

יצחק וקנין: את מדברת על חלופות.

<גילי טסלר: אני מדבר על חלופות כשאנחנו כבר יודעים מהי הפרוגרמה.

<גילי טסלר: אנחנו יודעים מה אנחנו רוצים לראות בחלופות ואנחנו יודעים מהם העקרונות שבכל חלופה אנחנו חוזרים עליהם.

<גילי טסלר: הפיזור בין החלופות הוא קצת שונה ואנחנו צריכים לעשות על כך עבודה, ואנחנו עושים אותה ונסיים אותה תוך חודשיים ימים.

<גילי טסלר: זאת העבודה שנמצאת על השולחן, היא עבודה מאוד רצינית, אין לזלזל בה.

<גילי טסלר: היא גם עבודה שהקצב שלה מאוד מהיר.

<גילי טסלר: אני לא מכירה הרבה עבודות תכנון שנעשות בשיתוף פעולה כזה הדוק בין העירייה לרשות מקרקעי ישראל ועוד גורמים ממשלתיים נוספים, בישיבות תכנון שבועיות שנעשות עם צוות מתכננים מאוד גדול.

יצחק וקנין: האם בחלופות שלכם יש חלופה כזאת כמו - - -

<גילי טסלר: אין חלופה כזאת.

<גילי טסלר: אין גם חלופה שעשוי להישאר חלק מהשדה.

<גילי טסלר: אני רוצה לפנות לידידי מחברת ארקיע ולשאול אותו מדוע הוא לא הרחיב בנושא התח"ר.

<גילי טסלר: אם אנחנו נראה - - -

יצחק וקנין: מה זה התח"ר?

<גילי טסלר: תח"ר זה מגבלות רעש שכל כלי תחבורה מייצר, בוודאי כלי תחבורה אוויריים.

<גילי טסלר: אנחנו משתמשים כולנו בטיילת היפה שעיריית תל אביב פיתחה לאורך שדה דב ואנחנו מכירים את עובדת המראת ונחיתת המטוסים – הם מייצרים רעש.

<גילי טסלר: מגבלות התח"ר, אני אפרוש בפניכם מפה - - -

יצחק וקנין: אל תיכנסי לזה כרגע.

<גילי טסלר: אני רוצה רק להראות לך - - -

יצחק וקנין: אני מכוון את הדיון, לא את מכוונת אותו.

יצחק וקנין: אני שואל שאלה: האם כאשר את סוגרת את שדה דב לפי התכניות, האופציה הזאת קיימת - - -

<גילי טסלר: לפי החלטת ממשלה.

יצחק וקנין: אנין לי בעיה גם עם החלטת הממשלה.

יצחק וקנין: הרבה דברים מחליטים ולא יודעים מה מחליטים.

יצחק וקנין: אני אומר לך את זה באחריות.

<גילי טסלר: אין בעיה.

<גילי טסלר: אתה יודע יותר טוב ממני.

יצחק וקנין: לאן מזיזים את שדה דב בתכניות שלכם?

יצחק וקנין: לפי התכניות שאת אומרת?

<גילי טסלר: אני אמונה על התכנון של המקום הזה - - -

יצחק וקנין: את מתכננת את הנדל"ן?

<גילי טסלר: אני מתכננת - - -

יצחק וקנין: את מה את מתכננת?

יצחק וקנין: את התיירות?

יצחק וקנין: את מה את מתכננת?

<גילי טסלר: אני מתכננת פתרונות למצוקת דיור.

<ניר דגן: בר השגה.

<ניר דגן: בר השגה בתל אביב.

יצחק וקנין: אני מצטער, אם ככה - - -

<גילי טסלר: אני עונה לשאלתך, אדוני.

יצחק וקנין: ודאי שאת עונה לשאלתי, אבל את לא עונה לשאלה האקוטית ביותר.

יצחק וקנין: הרי זו לא חוכמה להגיד: אני מתכנן תכנית מסוימת ואני סוגר עורק ראשי במדינת ישראל.

יצחק וקנין: עם כל הכבוד, ואני מבין את המצוקות ותאמיני לי, אני קורא את כל המכתבים שמגיעים אלי בנושא של רעשים ושל הסכנות אולי, שחלקכם אומרים.

יצחק וקנין: בשבוע שעבר בכנס התעופה הארצי שאל אותי מישהו מהרצליה: אתה לא חושב שזה מפגע, השדה תעופה בהרצליה?

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לכם, רבותי, אני חושב ששדה תעופה הוא לא נכס פרטי של אף רשות מקומית.

יצחק וקנין: חד וחלק אני אומר את זה.

יצחק וקנין: זאת צריכה להיות אסטרטגיה של מדינת ישראל, ואת כמנהל מקרקעי ישראל צריכה להבין שהאסטרטגיה צריכה להיות ברורה.

יצחק וקנין: אני צריך להתחשב בצרכים של הרשויות, אבל רבותי, אני צריך להגיד מה במקום.

יצחק וקנין: אם אני סוגר את שדה דב, אני מודיע לך, אני משתק את כל התעופה הפנים ארצית.

יצחק וקנין: אין ולא יהיה לאן ללכת.

יצחק וקנין: מה, יגיעו לחיפה?

יצחק וקנין: לאן יגיעו?

<גילי טסלר: אתה לא משתק את התעופה הפנים ארצית - - -

יצחק וקנין: אני משתק אותה.

<גילי טסלר: לא.

<גילי טסלר: לחלוטין לא.

יצחק וקנין: תביאי אותם לנתב"ג?

<גילי טסלר: קודם כל, כן.

<גילי טסלר: בכל עיר מתוקנת בעולם, שדה התעופה לא נמצא במרכז העיר.

<גילי טסלר: בכל עיר אנחנו - - -

<קריאות: - - -

מאיר יצחק הלוי: - - -

<גילי טסלר: הערים הן לא בגודל שאתם - - -

יצחק וקנין: רבותי, רבותי.

יצחק וקנין: ראש העיר אילת.

יצחק וקנין: גברתי - - -

<גילי טסלר: - - -

יצחק וקנין: אל תנהלי דו-שיח.

יצחק וקנין: ראש העיר אילת, אתה רוצה שהדיון יהיה אפקטיבי?

יצחק וקנין: גברתי, אני מאוד מכבד אותך, אל תנהלי דו-שיח.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לך משהו אישי: אני טס הרבה, נוחת הרבה.

יצחק וקנין: אני לא חושב שבמקום אחד מהמקומות שהייתי בהם, לא ראיתי שאני לא עובר מעל גורדי שחקים ובתים.

יצחק וקנין: ככה ברוב המקומות בעולם.

יצחק וקנין: אמרתי את זה גם בכנס התעופה כששאלו אותי.

יצחק וקנין: רבותי, אל תעשו את זה שחור ולבן.

יצחק וקנין: זה לא שחור ולבן.

יצחק וקנין: כל העולם היום טס.

יצחק וקנין: המרחב האווירי, במיוחד שלנו, צר ומצומצם מאוד.

יצחק וקנין: אל תשכחו שיש לנו גם חיל אוויר עם מרחבים שלו.

יצחק וקנין: לכן אני לא מקבל את מה שאת אומרת.

יצחק וקנין: אני צריך להתחשב בדבר.

יצחק וקנין: חלילה וחס אני לא מדלג על העניין של איכות חיים של אנשים.

יצחק וקנין: אבל רבותי, כשאנחנו רוצים לסגור עורק ראשי, קודם כל צריך לפתור את הבעיה.

יצחק וקנין: אני מסכים אתך שהתפקיד שלך לתכנן בתים, לתכנן טיילת ואת כל מה שאת צריכה, הכול טוב ויפה.

יצחק וקנין: רבותי, שיגעון של הנדל"ן לא צריך להוציא אותנו משיווי המשקל שלנו.

יצחק וקנין: אנחנו מאבדים את הצפון.

יצחק וקנין: בשדה דב יבואו לגור כל אלה שזקוקים לדיור?

יצחק וקנין: שם יהיה נדל"ן היוקרתי של מדינת ישראל.

<גילי טסלר: אם ייקבע, אז כן.

יצחק וקנין: אין לי בעיה עם זה.

יצחק וקנין: אבל את יודעת מה, לו הדבר היה נעשה במחשבה מעמיקה, כאשר אנחנו נותנים פתרון לשדה דב וגם להרצליה, אז אהלן וסהלן.

יצחק וקנין: אבל כשלא עושים את זה, וקודם כל אומרים: בואו נסגור את שדה התעופה ואחרי כן נחפש לנו חלופות – זה לא רציני.

<גילי טסלר: אדוני, אני אענה - - -

איילת שקד: יש לי עוד שאלה שתעני עליה כי התחלת לענות עליה והפסקת.

איילת שקד: למה החלופה הזאת לא בסדר, בגלל הרעש?

<גילי טסלר: גם בגלל הרעש וגם בגלל שאנחנו בעוד שנתיים צריכים להיכנס לעבודת תשתיות.

<גילי טסלר: עבודת התשתיות עוברת גם על מסלול ההמראה והנחיתה.

יצחק וקנין: אני רוצה להקשות עליך טיפה: מתי מתכוונים להזיז את שדה התעופה הצבאי שנמצא במתחם?

<גילי טסלר: שנה אחרי פינוי האזרחי.

<רינה מיוחס: אני יכולה לענות, אדוני?

יצחק וקנין: כן.

<רינה מיוחס: אני רק אענה לשאלה הזאת כי אני לא רוצה לבזבז את הזמן שיינתן לי אחר כך לדבר.

<רינה מיוחס: שדה התעופה האזרחי, הפסקת פעילותו - - -

יצחק וקנין: אני נותן לך את זמן הדיבור.

<רינה מיוחס: בסדר גמור.

<רינה מיוחס: אני לא רוצה לחזור על דברים שאמרתי בישיבה הקודמת שהשתתפתי בה.

<רינה מיוחס: שמעתי מאוד בצער את מה שאדוני היושב-ראש אמר לגבי החלטות ממשלה.

<רינה מיוחס: כאזרחית, זה מאוד מטריד אותי מה שאדוני אמר.

<רינה מיוחס: אני מתייחסת ברצינות להחלטות של הממשלה ולא כפי שאדוני תייחס אליהן.

<רינה מיוחס: יותר מכך, אני גם מתייחסת ברצינות להחלטות של בית משפט כי אני כפופה להן.

<רינה מיוחס: מכיוון שכך - - -

יצחק וקנין: גם אני כפוף להן.

יצחק וקנין: תאמיני לי, אני כפוף להן לא פחות.

<רינה מיוחס: מכיוון שאני אמרתי בדיון הקודם ואני חוזרת על זה גם עכשיו: כל הדיון כאן הוא בעיני – יכול להיות שהוא מוצדק – אבל הוא קצת מאוחר מדי.

<רינה מיוחס: יש פסק דין, ופסקי דין צריך לכבד - - -

<קריאה: - - -

יצחק וקנין: רבותי, רבותי, אני לא אאפשר קריאות ביניים.

יצחק וקנין: כל מי שירצה לדבר, אני אאפשר לו.

יצחק וקנין: אני קראתי את פסק הדין כולו מתחילתו ועד סופו, מונח אצלי - - -

<רינה מיוחס: איזה מהם אדוני קרא?

יצחק וקנין: את האחרון קראתי.

<רינה מיוחס: איזה אחרון?

<רינה מיוחס: יש כמה אחרונים.

יצחק וקנין: את לא עושה לי מבחן עכשיו, כן?

<רינה מיוחס: לא.

<רינה מיוחס: אני רוצה לדעת על מה אדוני מדבר.

יצחק וקנין: גברתי, פסק הדין קובע וגם החלטת הממשל אומרת שצריך אכן לפנות.

יצחק וקנין: כתוב, יש תאריכים, מופיעים תאריכים.

יצחק וקנין: רק מה?

יצחק וקנין: עדיין ניתן שיקול דעת - - -

<רינה מיוחס: לא אדוני - - -

יצחק וקנין: ניתן שיקול דעת למנכ"ל משרד ראש הממשלה לגבי החלופות.

יצחק וקנין: אם הדבר הזה לא יאפשר חלופה לשדה דב, ניתן להאריך את המועד.

<רינה מיוחס: אז כמי שניהלה את התיק הזה החל משנת 1988 – לצערי, אני יכולה להגיד את זה – מינואר 1988 אני מנהלת את התיק.

<רינה מיוחס: אני לא רוצה לגרום כאן לוויכוח ולפולמוס שנראה לי מיותר.

<רינה מיוחס: פסק הדין קובע, אחרי שהפצירו במדינה לתת תאריכים, מכיוון שהמדינה קיבלה כאן הרבה מאוד זכויות – אני מזכירה לכם:

<רינה מיוחס: אנחנו מדברים על קרקע שהיא לא רק קרקע של המדינה, היא גם קרקע של אנשים פרטיים.

<רינה מיוחס: הגענו לדיון בבית המשפט מכיוון שהוגשו תביעות כנגד המדינה לפינוי שדה דב.

<רינה מיוחס: פינוי שדה דב מכיוון שיש שם אנשים פרטיים שהקרקע שלהם, וכן לתשלום של דמי שימוש.

איילת שקד: גם המסלול אדמה פרטית?

<רינה מיוחס: כן, גם על המסלול.

<רינה מיוחס: בוודאי, רבותי.

<רינה מיוחס: אנחנו ניהלנו את התיקים.

<רינה מיוחס: גם לארקיע יש טענות, יש לנו סכסוך עם ארקיע, אנחנו בבית משפט לגבי היקף הזכויות שיש לארקיע, לגבי טיב הזכויות ואפילו, תתפלאו לשמוע, לגבי מיקום הזכויות, רק בשבוע החולף הבנו שהמיקום הוא איפשהו מחוץ לשדה.

<רינה מיוחס: אבל אני לא רוצה לערבב מין בשאינו מינו.

<רינה מיוחס: היה תהליך מאוד ממושך, אני מדברת על לפחות החל מינואר 1988, תביעות תלויות ועומדות של הפרטיים שביקשו שנפנה את שדה דב, שביקשו דמי שימוש עבור השימוש בשדה דב שכן הקרקע היא קרקע פרטית.

<רינה מיוחס: לכן התחלנו לנהל משא ומתן עם הפרטיים באמצעות המנהלים הקודמים.

<רינה מיוחס: המנהלים התחלפו בינתיים כי חלפו שנים.

<רינה מיוחס: במהלך המשא ומתן הגענו להסכם עם הפרטיים שבתמורה לפינוי השדה, המדינה תקבל זכויות בשדה דב.

<רינה מיוחס: המדינה קיבלה זכויות בהיקף עצום: 50% מזכויות הפרטיים יועברו למדינה כדי שהמדינה תוכל לדאוג לשטחים ציבוריים, לשטחים פתוחים, לכל התכנון שמתעתד להיות שם.

<רינה מיוחס: בהסכם שנחתם בין המדינה לבין המנהלים נכתב – ההסכם ב-2007 – שהמדינה תפנה תוך זמן סביר.

<רינה מיוחס: אז זה הגיע לשולחן הממשלה ונערכו דיונים בנושא הזה והתקבלה החלטה שהפסקת הפעילות תהיה עד 2016 והפינוי יהיה עד 2018.

<רינה מיוחס: אדוני אמר שאין מועד לפינוי השדה הצבאי.

<רינה מיוחס: זה נכון, מכיוון שאני עמדתי על כך במהלך המשא ומתן, שהשדה הצבאי יפונה רק לאחר שהשדה האזרחי יפונה.

איילת שקד: לאן הפינוי?

<רינה מיוחס: השדה הצבאי?

איילת שקד: לא.

איילת שקד: השדה האזרחי.

<רינה מיוחס: האזרחי, לנתב"ג.

<רינה מיוחס: יש כבר הסכם עם רשות שדות התעופה לפינוי.

<רינה מיוחס: יש כבר תקציב לעניין הזה.

<רינה מיוחס: יש כבר העברת כספים - - -

יצחק וקנין: אם את מדברת על התקציב, בפעם הקודמת - -

<רינה מיוחס: אני לא מדברת, פשוט נשאלתי, אז עניתי.

יצחק וקנין: - - בפעם הקודמת אמרו לנו שיש תקציב.

יצחק וקנין: התברר בסוף הישיבה שלא הועבר שום כסף.

<רינה מיוחס: לא, יש הסכם.

<רינה מיוחס: רבותי, יש הסכם להעברה של כ-230 מיליון שקלים לרשות שדות התעופה בגין הפינוי.

<רינה מיוחס: פשוט צריך לדעת עובדות כאן.

<רינה מיוחס: אני רוצה להגיד עוד דבר.

<רינה מיוחס: לאחר שהתקבלה החלטת הממשלה, הגעתי לבית משפט והצהרתי שפינוי יהיה עד סוף 2018 ולכן שאלתי את אדוני, לא רציתי להקניט את אדוני חלילה, על איזה פסק דין אדוני מדבר, כי יש החלטה שמאשרת את ההסכם.

<רינה מיוחס: אדוני צדק, במסגרת ההחלטה הזאת לא מדבר על מועד כי אנחנו עמדנו על כך שהמועד יהיה סביר.

<רינה מיוחס: רק לאחר החלטת ממשלה, שאני מאוד מכבדת אותה וכיבדתי אותה גם אז, באתי לבית המשפט והודעתי על פנוי עד סוף 2018, ואז ניתן פסק הדין הסופי שקבע, במסגרת פסק הדין.

<רינה מיוחס: אמרתי בישיבה הקודמת ואני אומרת שוב: לארקיע ולראש העיר אילת שיושב לצדי: רבותי, על אודות הדיונים על פינוי שדה דב ידעו כולם במשך שנים.

<רינה מיוחס: אנחנו הזמנו באמצעות העיתון את כל מי שיש לו להגיד, שיתייצב בבית המשפט.

דב חנין: באמצעות העיתון?

<רינה מיוחס: הזמנו, כי לא ידענו על בעלויות מכיוון שאנשים נפטרו בינתיים והיו יורשים ויורשי יורשים - - -

איילת שקד: אבל מה מונע - - -

<רינה מיוחס: כולם ידעו.

<רינה מיוחס: אני לא יכולה היום מכיוון שיש לי התחייבות, פסק דין סופי, שאף אחד לא התנגד לו, שלא שמעתי את ארקיע - - -

מאיר יצחק הלוי: מעולם לא הוזמנו לשום דיון.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר פה קטגורית: מעולם לא הוזמנו - - -

<רינה מיוחס: רק רגע, אדוני - - -

יצחק וקנין: אני אאפשר לך לדבר, אדוני.

מאיר יצחק הלוי: אני חוזר ואומר - - - את אומרת דברים לא נכונים - - -

<רינה מיוחס: אני לא אמרתי שאדוני - - -

מאיר יצחק הלוי: - - - שיירשם בפרוטוקול: לא הוזמנו לשום דיון - - -

יצחק וקנין: אדוני, ראש העיר אילת - - -

מאיר יצחק הלוי: - - - גברתי, לא הוזמנו לשום דיון.

מאיר יצחק הלוי: נקודה.

<רינה מיוחס: אדוני סיים?

יצחק וקנין: אדוני, ראש העיר אילת, אל תצעק, תקשיב - - -

מאיר יצחק הלוי: - - -

יצחק וקנין: יצחק, תקשיב.

יצחק וקנין: חברי, ראש עיריית אילת, אני פעם אחרונה שאומר לך לא להתפרץ.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך להגיד את כל מה שאתה חושב, האמן לי.

יצחק וקנין: אבל אתה לא תקטע את דבריה.

יצחק וקנין: כשהיא תסיים, אני אאפשר לך לדבר.

יצחק וקנין: אתה אחריה, בסדר?

<רינה מיוחס: תודה אדוני.

<רינה מיוחס: מחברת ארקיע לא שמענו אף לא פעם אחת - - -

<ניר דגן: זה מדינת ישראל, זה לא ארקיע.

<ניר דגן: תפסיקי, ניסית גם בפעם הקודמת להגיד ארקיע.

<ניר דגן: זה לא קשור.

יצחק וקנין: ידידי, בואו ננהל את הדיון בצורה מכובדת - - -

<ניר דגן: בסדר, אבל היא אומרת דברים רהוטים - - -

יצחק וקנין: יש פה הרבה - - -

<רינה מיוחס: למיטב הבנתי, חברת ארקיע נמצאת היום בסכסוך - -

<ניר דגן: אה, הנה.

<רינה מיוחס: - - עם מדינת ישראל.

<רינה מיוחס: חברת ארקיע היא זאת שהיום מבקשת - -

יצחק וקנין: זה לא שייך לעניין.

<רינה מיוחס: - - שלא יתפנו.

<רינה מיוחס: בוודאי שזה לא שייך.

יצחק וקנין: דברי לעניין, אל תגלשי למה שלא צריך.

<רינה מיוחס: חברת ארקיע לא פנתה אף לו פעם אחת בשום הליך, בכל התהליך, לכל אורך השנים, ובאה וטענה שפינוי השדה שעומד על הפרק יפגע בה איזושהי צורה.

<רינה מיוחס: אני חושבת, עם כל הכבוד, שהיום לבוא ולטעון את הטענות האלה ולנסות להחזיר את הגלגל אחורנית, זה בלתי אפשרי.

<רינה מיוחס: אני אגיד יותר מזה, לפעמים מוצדק להחזיר את הגלגל אחורנית.

<רינה מיוחס: אני מלווה גם את ההליך התכנוני, יש ועדת היגוי שמתכנסת אחת לכמה זמן, מקדמים את ההליך התכנוני.

<רינה מיוחס: אל תשכחו במשך כל הדיונים שנעשים כאן ובכל השיח הזה, שיש בעלים פרטיים בשדה ואנחנו לא כל-כך חופשיים.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

<רינה מיוחס: מצוות אנשים מלומדה, אני חייבת לעונת לחברי: לא הזמנו את ראש העיר אילת באופן אישי, אני גם לא טענתי את זה.

<רינה מיוחס: צריך להקשיב למה שאומרים: אמרתי שזה פורסם בעיתונים - -

<קריאה: בעתון "המודיע".

<רינה מיוחס: - - כולם ידעו על החלטת הממשלה כי אלה דברים שפורסמו.

<רינה מיוחס: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה, תודה.

יצחק וקנין: מאיר יצחק הלוי, ראש עיריית אילת, רשות הדיבור שלך והרבה נחת.

מאיר יצחק הלוי: אני ראש עיריית אילת, כש-60,000 תושביה שנמצאים בעיר הפריפריאלית ביותר עם קשיים גדולים מאוד להגיע למרכז, כש-60,000 מודאגים ומוטרדים מזה שהופכים אותם להיות עיר כלא, אז קשה לי להיות עם נחת רוח, אדוני, אני מצטער.

מאיר יצחק הלוי: אני שליח ציבור ואני מייצג פה 60,000 אנשים, ביניהם חולים אונקולוגים שמשתמשים בשדה דב כתחנה מרכזית שלהם בדרכם לבילינסון או לאיכילוב, ביניהם בעלי עסקים, סטודנטים, רופאים, כל גורם שרואה בשדה דב את החיבור שלנו לציוויליזציית תל אביב.

מאיר יצחק הלוי: תל אביב זו עיר הנפה שלנו.

מאיר יצחק הלוי: חשוב שנזכור את זה, זו עיר המחוז שלנו.

מאיר יצחק הלוי: זו העיר שמחברת אותנו לעולם.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו עיר ללא ערי שדה, מנותקים לחלוטין ויש לנו עורק שהוא עורק מרכזי, וזה עורק הטיסות.

מאיר יצחק הלוי: חשוב שנזכור, זה העורק שמשתמשים בו תושבי העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: זו הדרך שלנו, כפי שאמרתי, להגיע לבתי חולים, להגיע להשכלה, להגיע לעסקים, ואני עוד לא דיברתי על התיירות כרגע.

מאיר יצחק הלוי: אני מדבר רק על הדבר הבסיסי, הראשוני, לסייע לעיר פריפריאלית.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להבהיר לכולם: אני חבר במועצה הארצית לתכנון ובנייה.

מאיר יצחק הלוי: תעקבו בפרוטוקולים, אני מעודד בנייה בכל מקום שהיא יכולה לסייע, אם זה לזוגות צעירים, אם זה לגורמים אחרים.

מאיר יצחק הלוי: אני בכלל לא דן עכשיו במהות וביעדי הבנייה המתוכננת, זה לא ענייני.

מאיר יצחק הלוי: אני רק אומר שלא עושים דבר טוב ומחסלים משהו אחר.

מאיר יצחק הלוי: זה פשוט דבר לא הגיוני.

מאיר יצחק הלוי: ההחלטה של פינוי שדה דב ממקומו העכשווי היא חיסול התיירות לעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר חיסול התיירות לעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, העיר אילת מושתת על כלכלת התיירות, אין לנו כלכלה אחרת.

מאיר יצחק הלוי: הדבר השני הוא להכניס 60,000 תושבי העיר אילת להסגר.

מאיר יצחק הלוי: גם כך יוקר המחייה באילת הוא מהגבוהים ביותר, אם לא הגבוה ביותר.

מאיר יצחק הלוי: כל פעולה אחרת היא פעולה - - -

יצחק וקנין: אם אפשר לקצר, בבקשה.

יצחק וקנין: כי הזמן קצר והמלאכה מרובה.

מאיר יצחק הלוי: כדי שנוכל להגיע היום, חולה שרוצה להגיע היום לבית חולים איכילוב או בילינסון, צריך היום כ-4 שעות.

מאיר יצחק הלוי: זה המצב.

מאיר יצחק הלוי: צריך להגיע שעה לפני, צריך לטוס וצריך אחרי זה עוד נסיעה.

מאיר יצחק הלוי: אם מישהו יחשוב שבהעתקה לבן גוריון זו משימה אפשרית לאותו חולה, הוא טועה.

<רינה מיוחס: בילינסון קרוב יותר לבן גוריון.

מאיר יצחק הלוי: גברתי, זה רק מלמד, תסלחי לי, כמה את לא מוכנה.

מאיר יצחק הלוי: אם את מבינה איך יורדים מבן גוריון ואיך יוצאים מבן גוריון לעומת איך שיורדים משדה דב, זה אומר שלא עשית שעורי בית.

מאיר יצחק הלוי: תסלחי לי.

<רינה מיוחס: אני לא טסה - - -

מאיר יצחק הלוי: אז אני טס ואני טס כל שבוע כשלוש פעמים.

מאיר יצחק הלוי: אני טס גם לבן גוריון וגם לשדה דב.

מאיר יצחק הלוי: ההבדל בין בן גוריון לשדה דב הוא בערך שעה.

<קריאה: לפחות

מאיר יצחק הלוי: הדבר הנוסף: זה מצמצם את מספר הטיסות שנוכל להטיס לעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו הופכים את זה מרמה של טיסה כמעט בכל שעה עגולה ל-5 טיסות ביום.

מאיר יצחק הלוי: האם זה מה שאנחנו רוצים?

מאיר יצחק הלוי: אנחנו רוצים לנתק את העיר הזו?

מאיר יצחק הלוי: רוצים לחסל אותה?

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: הדברים ברורים.

<קריאה: - - -

יצחק וקנין: רבותי לא להתפרץ.

יצחק וקנין: גברתי, אני לא יכול לאפשר לך.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך אחרי שאני אתן לעוד מוזמנים.

יצחק וקנין: אדוני, מנכ"ל משרד התיירות - - -

מאיר יצחק הלוי: כן, יש חולים.

מאיר יצחק הלוי: גברתי, אני מתנצל שיש חולים.

מאיר יצחק הלוי: יש חולים, מה לעשות?

יצחק וקנין: מיד אחרי כן חברת הכנסת איילת שקד, אני אאפשר לך.

מאיר יצחק הלוי: יש אלפי חולים?

מאיר יצחק הלוי: מה לעשות?

מאיר יצחק הלוי: מה נגיד להם?

מאיר יצחק הלוי: שאנחנו בונים עכשיו - - -

יצחק וקנין: אמיר הלוי, בבקשה.

מאיר יצחק הלוי: גם באילת יש חולים, גברתי.

<אמיר הלוי: תודה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחלק, ראשית, ברמה הלאומית הקשבתי גם לפרקליטות וגם לרמ"י אוני רוצה להגיד לכם: אנחנו כמדינה, אנחנו לא מדינה רגילה: אצלנו כל שנתיים יש אירוע, אצלנו תיירות הפנים היא שמחזיקה את התיירות וצריך להבין את זה.

<אמיר הלוי: אני לא נכנס למה היה ולמה לא ידענו ולמה לא התנגדו.

<אמיר הלוי: לכל דבר צריך להיות פתרון, אבל כמו שאמר נכון ראש עיריית אילת, אי אפשר עכשיו להוריד את היד או לשרוט את הפנים בגלל שהתקבלה החלטה שלא היו מודעים להשלכות שלה.

<אמיר הלוי: אילת היא העיר הכי גדולה מבחינת מספר חדרי מלון, עיר שחייה על תיירות תעסוקתית: ארקיע, ישראייר, הן חברות שמעסיקות הרבה אנשים.

<אמיר הלוי: תיירות היא מה שמחזיק היום כוח אדם ואנחנו הולכים פה לחתוך את הידיים ואת הרגליים לאילת וההשלכות של זה על מפת התיירות של מדינת ישראל יהיו קריטיות.

<אמיר הלוי: לכן צריך לעשות פה הכול כדי לחשוב קודם כל, בדיוק כמו שה בא לידי ביטוי במצגת, לדחות ולבחון חלופות.

<אמיר הלוי: יש בעולם הרבה מאוד פתרונות, צריך לראות אם זה בדרך פתרון ימי, אני יודע שבמצב הקיים, ויגיד את זה גם מהנדס העיר תל אביב שנמצא פה, עודד גבולי, שאני מקווה - -

יצחק וקנין: אני תכף אתן לו לדבר.

<אמיר הלוי: - - שיציג את עמדת העיר תל אביב.

<אמיר הלוי: אנחנו הולכים לפגוע פגיעה מאוד קשה למפת התיירות.

<אמיר הלוי: תראו, אנחנו שומעים על שמים פתוחים ומחירים שירדו, ההשלכות של כל זה על העיר אילת, ויגיד לכם ראש העיר כמה מועסקים יש שם בתיירות, יהיו שתושבי גוש דן, במקום לנסוע לאילת, אם הם כבר מגיעים לנתב"ג, הם ימריאו לחו"ל.

<אמיר הלוי: אני לא נכנס פה לכל הנושא שאנחנו מדינה יקרה, שלהחזיק היום מלונאות זה דבר מאוד יקר.

<אמיר הלוי: מאוד פופולרי להגיד יקר, להחזיק תיירות זה דבר יקר.

<אמיר הלוי: אנחנו פה, במקום לדאוג שאילת תמשיך להתפתח, והיא עוברת מבחנים לא קלים, אנחנו הולכים לתת לה פה סטירת לח שאני לא יודע איך היא תתאושש ממנה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני רוצה להעיר הערה.

<רינה מיוחס: לי, אדוני?

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: אני אמרתי ולא סתם.

יצחק וקנין: אני לא אומר סתם את הדברים.

יצחק וקנין: האמיני לי, אני מספיק ותיק פה בבית הזה כדי לומר את הדברים במלוא האחריות.

יצחק וקנין: אני לא אמרתי את זה כדי לזלזל במישהו בממשלה.

יצחק וקנין: הוא מנכ"ל משרד ממשלתי, הוא לא מייצג את הכנסת, לא מייצג אותי.

יצחק וקנין: הוא צריך לייצג יותר את הממשלה.

יצחק וקנין: אני אומר לך באחריות מלאה: לו היה מתקיים דיון כזה בנושא של חלופות, איך עושים, מה עושים, איזה שדה תעופה, מתי סוגרים, לא הייתה מתקבלת החלטה כזאת מעולם.

יצחק וקנין: הממשלה לא הייתה מקבלת החלטה כזאת, כיוון שאני יודע, ישבתי בממשלה בשנת 1979 וראיתי איך דנים בנושא שבא, באיזה חפיף, מה שנקרא.

יצחק וקנין: סליחה, אני רוצה להגיד לך עוד משהו ותחשבי על מה שאני אומר: במלחמה האחרונה, בשיטה הזאת שאנחנו הולכים בה, נגמרה מדינת ישראל כי גם שדה דב לא יהיה, גם נתב"ג, כי אם יהיו טילים שיגיעו לנתב"ג והעולם יחליט שהוא סוגר לנו את השמים, כמו שהחליטו כמה ימים לסגור לנו חלק מחברות התעופה, לא להטיס לנתב"ג בצוק איתן, איפה היינו?

יצחק וקנין: אנחנו לוקחים את כל הביצים וזורקים אותן בסל אחד כשגם הפתרון של נתב"ג לא מספק.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, אני שומע תלונות גם של תושבים שגרים סביב נתב"ג שזה מוסיף להם עוד הכבדה.

יצחק וקנין: אני מבין, יש פה רבה כסף, יש פה הרבה ידיים שמתעסקות בעסק הזה של הנדל"ן וכל דבר שמריח כסף אפשר לקבל החלטות שהן גם לא קשורות למציאות האמתית שלנו בזמן אמת.

יצחק וקנין: אם את שואלת אותי, החלטות התקבלו פה לא נכון.

יצחק וקנין: אין פה שום חשיבה אסטרטגית.

יצחק וקנין: מה אנחנו עושים?

יצחק וקנין: לוקחים את הכול ומזיזים לנתב"ג.

יצחק וקנין: מחר, הטילים של החיזבאללה – אני גר לידם – הם ב-250 קילומטר.

יצחק וקנין: מעל 150 אלף טילים, כל מדינת ישראל מרושתת היום.

יצחק וקנין: אז כל פגיעה שתהיה בנתב"ג, היא עוד אסון על כל מה שאנחנו כבר ראינו במלחמה האחרונה.

יצחק וקנין: ככה שאל תגידי לי איך מתקבלות החלטות בממשלה.

יצחק וקנין: אני כבר אמרתי לאיזה שר שאני לא בטוח שהוא אפילו יודע את התקציב של המשרד שלו.

יצחק וקנין: כשמביאים לו את הארגז של התקציב, לא בטוח שהוא יורד לעומקם של דברים.

יצחק וקנין: כל אחד מצביע.

יצחק וקנין: רוצים להעביר תקציב – מעבירים אותו.

יצחק וקנין: סוגרים את הדילים וגומרים את זה.

יצחק וקנין: ישבתי בממשלה אז אני יודע מה שאני אומר: אין פה חשובה מעמיקה.

יצחק וקנין: אני אומר לך כמי שיש לו יד ורגל בטיס בשנים שהאחרונות, עשיתי מה שיכולתי במלוא הרצינות ולא בחפיף, בעשרות דיונים בנושא של חוק הטיס.

יצחק וקנין: גם הבאנו פתרונות שלפעמים משרד המשפטים עמד על הרגלים האחוריות והבאנו פתרונות עם שכל ישר.

יצחק וקנין: אני לא אומר שהשכל נמצא במקום אחד, אני רק אומר שכשאתם מקבלים החלטה לסגור כאשר אין חלופה וגם אומרים איזו חלופה שאני אומר לך, החלופה הזאת היא לא ישימה, ואם היא ישימה, היא ישימה בחלקה.

יצחק וקנין: אנחנו נצמצם את הטיסות לאילת ועוד הרבה דברים שכרוכים בכך.

יצחק וקנין: גם לגבי הרצליה אותו דבר, הייתה חשיבה לקחת אותנו לעין שמר.

יצחק וקנין: שם הצבא עמד על שתי רגליים אחוריות ואמר: לא.

יצחק וקנין: בשום פנים ואופן לא יהיה.

יצחק וקנין: תאמיני לי, אני קורא את ההחלטות.

יצחק וקנין: מקבלים החלטות לא בצורה מעמיקה.

יצחק וקנין: מישהו פה צריך לעשות סדר בדברים האלו.

יצחק וקנין: לא סתם הקימו את הוועדה הזאת אלא כדי שננסה למצוא בשכל ישר פתרון, אולי להאריך את הזמן בינתיים כדי שנמצא פתרון שיניח את הדעת.

יצחק וקנין: אני לא חושב שאפשר לגזור גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

איילת שקד: וקנין, תן לי את רשות הדיבור.

יצחק וקנין: איילת, בבקשה.

<אמיר הלוי: אדוני, רק אסיים במשפט.

יצחק וקנין: הזמן קצר.

<אמיר הלוי: לסיום רק עוד נקודה אחת.

<אמיר הלוי: בונים לאילת שדה תעופה על שם אילן ואסף רמון בהשקעה של 2 מיליארד שקלים.

<אמיר הלוי: כשאתה מדבר על חשיבה לאומית, אדוני היושב-ראש, על תעופה – תיירות צריכה תעופה, צריכה קווי תעופה מחו"ל.

<אמיר הלוי: זה מה שיזרים לנו פה תיירים, זה האמצעי השיווקי הכי חשוב.

<אמיר הלוי: אבל כשיד ימין לא יודעת מיד שמאל ובונים שדה תעופה לתפארת, שהולך להיות פיל לבן, שדה התעופה בתמנע הולך להיות פיל לבן.

<אמיר הלוי: אנחנו, משרד התיירות, משקיעים מנגנונים של רשתות ביטחון כדי להביא את החברות הזרות לטוס לאילת.

<אמיר הלוי: כל סכום שרק אפשר אנחנו מנסים להעלות עוד ועוד.

<אמיר הלוי: כמה טיסות בין-לאומיות מגיעות השנה לאילת?

<אמיר הלוי: שבועיות?

<אמיר הלוי: מעט מאוד, לצערי.

<אמיר הלוי: מחצית משנה שעברה.

<אמיר הלוי: החברות הבין-לאומיות באות היום לשדה גדול רק עם רשתות ביטחון.

<אמיר הלוי: כשאנחנו קוטעים את הנושא והורגים את הנושא של שדה דב, המשמעות לאילת תהיה מאוד קשה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: הבנו.

יצחק וקנין: חברת הכנסת איילת שקד, בבקשה.

איילת שקד: תודה.

איילת שקד: אני רוצה לסכם ושמישהו שיש לו את התשובות לשאלה שלי יענה.

איילת שקד: אני חושבת שזה עורך הדין יעקב ברנט מארקיע.

איילת שקד: הבנו שיש 3 חסמים לרעיון שתה הצעת: חסם אחד, הרעש; חסם שני, אמרת שצריך להשתמש בשטח הזה לבניית תשתיות; ואת אמרת שחלק מהקרקע של המסלול היא קרקע פרטית - - -

<רינה מיוחס: לא.

<רינה מיוחס: אמרתי שיש פסק דין שכופה פינוי שדה דב עד סוף 2018.

איילת שקד: אבל אני שאלתי אם חלק מקרקע המסלול היא קרקע פרטית ותשובה היא - - -

<רינה מיוחס: כן, כן.

<רינה מיוחס: לא המסלול, בכלל.

<רינה מיוחס: כל השדה - - -

איילת שקד: אבל אמרנו שאת כל השדה אפשר לפנות - - -

<רינה מיוחס: כן, גם.

איילת שקד: אז יש בעצם 3 דברים שמונעים את הפתרון שהציג מנכ"ל ארקיע: רעש, תשתיות וזה שיש פסק דין והקרקע פרטית.

איילת שקד: מי יכול לענות על זה?

<יעקב ברנט: כבוד היושב-ראש, אני מטפל מזה זמן לא מועט בנושא הזה, מלווה את ארקיע.

<יעקב ברנט: האמת היא שכשנכנסנו והתחלנו לנתח את מה שקרה פה – אינני רוצה להתייחס לניתוחים המשפטיים של גברת מיוחס ולפרשנות שלה לתהליך שנעשה, חוץ מאשר לקטע העובדתי שאמרה הגברת מיוחס – שלמעשה התנהל משא ומתן קשה מאוד בין המדינה לבין הבעלים הפרטיים, שהם חלק מהבעלים של שטח שדה דב, וכתוצאה ממנו המדינה הרוויחה הרבה מאוד כסף.

<יעקב ברנט: מה המשמעות של כל זה?

<יעקב ברנט: המשמעות היא שמדינת ישראל, רבותי, בהעדר דיון ענייני, הלכה ומכרה את שדה דב.

<יעקב ברנט: אפשר גם למכור חלק מכביש 6, פשר גם למכור חלק מתשתיות אחרות, אבל בסופו של דבר, כשהמדינה רוצה היא יודעת גם להפקיע מבעלים פרטיים.

<יעקב ברנט: אני לא חושב שצריך לעשות פה הפקעה.

<יעקב ברנט: למדינה יש מספיק זכויות בשטח של שדה דב, ואם היא תחליט או החליטה שהיא רוצה לשמר שם שדה תעופה שהוא עורק תחבורתי וגורם תשתיתי מרכזי במדינת ישראל, היא יכולה לעשות את זה בקלי-קלות בלי להפסיד אפילו כסף.

<יעקב ברנט: זה לגבי העניין הקנייני שמעלים אותו.

<יעקב ברנט: אני אציין במאמר מוסגר – אדוני, זה השתקף גם מהתגובה של פרקליטות המדינה וגם של מתכננת מנהל מקרקעי ישראל – בסוף היום, הפכו את שדה דב ושהשטח שמסביבו למין בורסה של נדל"ן.

<יעקב ברנט: אני מודיע לכם, כמי שעוסק בתחום הזה 40 שנה, שביום הראשון שפורסם שהגיעו לאיזשהו הסכם בין המנהלים לבין מדינת ישראל, מחיר דונם התחיל לעלות.

<יעקב ברנט: אני רוצה להגיד לכם יותר מזה - -

יצחק וקנין: אם אפשר, בבקשה לקצר.

<יעקב ברנט: - - מחיר דונם היום בשדה דב שווה כמו באר נפט.

<יעקב ברנט: אף אחד לא יודע מי ולמי יחזירו את הכסף.

<יעקב ברנט: זה הפך להיות מגוחך, זה הפך להיות לבדיחה בקרב המתווכים וכל מי שעוסק בתחום הזה.

<יעקב ברנט: זה לקטע המשפטי.

<יעקב ברנט: אין שום דבר שהוא לא רברסיבילי.

<יעקב ברנט: אני לא חושב שזה המקום לפתוח דיון, גברת מיוחס, אני אשמח לשבת ואפילו לכתוב על זה נייר של 40 עמודים.

<יעקב ברנט: אתם פשוט עושים, איך אומרים?

<יעקב ברנט: עשן בעיניים.

<רינה מיוחס: זו האשמה מאוד חמורה.

<רינה מיוחס: תפרט אותה.

<יעקב ברנט: אמרה לנו מתכננת מנהל מקרקעי ישראל: רבותי, תוך שנתיים יש תכנית.

<יעקב ברנט: עוד לא גמרנו את האלטרנטיבות, אבל תוך שנתיים יש תכנית מתאר שממנה אפשר לצאת ולהוציא היתרי בנייה.

<יעקב ברנט: ראיתי פה כמה אדריכלים: יש מישהו שמוכן להצביע ולהראות במדינת ישראל איפה גמרו תכנית מתאר בשנתיים?

<קריאה: 10 שנים.

<יעקב ברנט: איפה גמרו תב"ע בשנתיים רבותי?

<יעקב ברנט: תב"ע בשביל לבנות 100 יחידות דיור בבית שמש או באיזשהו מקום נטול התנגדויות לחלוטין, במקום חדש, לא נגמר לפני שעוברות 5-4 שנים.

<יעקב ברנט: אז מה אתם מספרים סיפורים?

<גילי טסלר: אתה רק מאתגר אותנו.

<יעקב ברנט: בבקשה, זה מאתגר אתכם מאוד על חשבון אילת, על חשבון עם ישראל, על חשבון מדינת ישראל.

<יעקב ברנט: מה אכפת לכם?

<יעקב ברנט: אתם באמת את שלכם עשיתם ואת באמת תתכנני שם יופי של מגדלים.

<יעקב ברנט: אגב, אלה שגרים שם בתכנית ל', התחילו להבין שאתם הולכים לבנות להם מול הפרצוף, בינם לבין הים, 50-40 קומות כדי להכניס את כל כמות הדיור המופרעת הזאת, אז היום כבר ההתנגדויות התחילו מאותם תושבים שאמרו שהרעש מפריע להם.

<יעקב ברנט: עכשיו אני מדבר על הרעש.

<יעקב ברנט: רבותי, אף אחד לא הציג פה עבודה רצינית, ונעשו עבודות כאלה, לגבי מטרד הרעש של שדה דב.

<יעקב ברנט: מטרד הרעש של שדה דב, ואני אומר את זה כהדיוט רק על בסיס נתונים ראשוניים, כי כשהעניין עלה בכלל - - -

יצחק וקנין: נא לקצר.

יצחק וקנין: תקצר.

<יעקב ברנט: רבותי, מטרד הרעש של שדה דב הוא יותר קטן ממטרדי הרעש של דרך יגאל אלון בתל אביב, של כל שכונת מונטפיורי, של כל המגדלים החדשים של - - -

דב חנין: של המטוסים שנוחתים בנתב"ג.

דב חנין: של המטוסים הגדולים שנוחתים בנתב"ג.

דב חנין: הרעש בתל אביב מהמטוסים שנוחתים בנתב"ג יותר גדול מהרעש משדה דב.

<יעקב ברנט: לא, לא.

<יעקב ברנט: סליחה, אדוני.

<יעקב ברנט: עם כל הכבוד, אני מדבר על הרעש, על מטרד הרעש - - -

יצחק וקנין: לא, הוא אתך.

דב חנין: אני מדבר על מטרד הרעש.

יצחק וקנין: הוא מחזק אותך.

יצחק וקנין: משפט אחרון, בבקשה.

<יעקב ברנט: לכן, אני חושב שלקבל היום החלטה שרירותית לפנות את שדה דב ב-2018-2016, היא תהיה בכייה לדורות.

איילת שקד: רגע.

איילת שקד: מה עם הסיפור של התשתיות?

איילת שקד: אף אחד לא התייחס לזה שהיא אמרה שצריך את השטח הזה בשביל לבנות תשתיות.

<יעקב ברנט: לא צריך את השטח הזה בשביל שום תשתיות.

<יעקב ברנט: אין עדיין תכניות גמורות, עדיין עיריית תל אביב לא יודעת איך היא מאריכה את אבן גבירול, כן מאריכה או לא מאריכה.

<יעקב ברנט: רבותי, מדברים פה על שקיפות ועל תכנון?

<יעקב ברנט: יש פה איזו ועדה עלומה שעוסקת בהכנת פרוגרמה.

<יעקב ברנט: אין שיתוף ציבור, אף אחד לא יודע מכלום.

<יעקב ברנט: יותר מזה, אנחנו ביקשנו לקבל את אותם תיקים של בית המשפט שבו התנהל הדיון שלכאורה - - -

יצחק וקנין: אני רק פוחד שיהיה פה הולילנד.

<רינה מיוחס: לא.

<רינה מיוחס: אנחנו הסכמנו - - -

יצחק וקנין: אני אומר לכם, בסוף נגיע להולילנד.

<רינה מיוחס: אדוני ירשה לי להשיב ממש בשני משפטים?

יצחק וקנין: לא, לא.

יצחק וקנין: גברתי, לא עכשיו.

יצחק וקנין: דני קייזר, יועץ תכנוני.

<לאה ורון: ואחריו – עורך הדין מיכאל שפטלר.

<לאה ורון: לכל אחד 3 דקות.

יצחק וקנין: 3 דקות אני מאפשר לכל אחד.

יצחק וקנין: נא לצמצם את הדברים.

<אמיר הלוי: גם מהנדס העיר.

יצחק וקנין: גם מהנדס העיר.

<דני קייזר: אני אנסה לעסוק רק בנושא לוח הזמנים של הכנת תכנית שכזאת.

<דני קייזר: יושב כאן אמיר הלוי שהיה חבר בוועדה מקומית בתל אביב, הוא מכיר תכניות ואת משך הזמן שלוקח מהנדס העיר.

<דני קייזר: אני אספר סיפור קטן: ב-1984 פנה אלי מהנדס העיר תל אביב, שמאי אסיף, אחרי חודש בתפקידו: בוא, יש פסיקה של בג"ץ, צריך לעשות תכנית לכיכר המדינה ומהר.

<דני קייזר: בחודש פברואר 2000 נהייתי מהנדס עיר – 16 שנה אחרי – על שולחני תכניות לחתימה למתן תוקף לכיכר המדינה.

<דני קייזר: 16 שנה.

<דני קייזר: לא סביבה חופית, לא מקום קשה, לא מקום בעייתי, לקח 16 שנה.

<דני קייזר: בסדר.

<דני קייזר: זה המאה הקודמת - - -

<קריאה: - - -

יצחק וקנין: נא לא להפריע, גברתי.

<דני קייזר: זה סבל מכל מיני בעיות.

<דני קייזר: לא היה כאן בזיון בית דין, אגב, בשום אופן לא.

<דני קייזר: אנשים עמדו ועשו את מה שבג"ץ ביקש.

<דני קייזר: זה אחד.

<דני קייזר: שנית, החלטנו לעשות תכנית לקטע שמצפון לשטח של שדה דב.

<דני קייזר: קוראים לזה: תכנית 3700.

<דני קייזר: התחלנו את המהלך ב-2002 והוא הסתיים בעשה טובה, למעלה מ-10 שנים אחרי כן, ב-2013 ועדיין התכנית היא תכנית מתארית מכוחה לא ניתן להוציא היתרי בנייה, אפשר רק לעשות עבודות תשתית, וגם אלה עוד לא החלו.

<דני קייזר: ויש לנו שטח שם לכ-10,000 יחידות דיור שאפשר לבנות, כביכול.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

<דני קייזר: אני מנסה להגיד עוד דבר אחד.

<דני קייזר: תכנית המתאר, ויש מדרג תכנון במדינת ישראל, תכנית המתאר של מחוז תל אביב, תמר 5, קבעה ששטח החוף של תל אביב, לרבות ובמיוחד שדה דב, לא יכללו בה והיא לא תיתן הוראות.

<דני קייזר: למי היא התירה לתת הוראות?

<דני קייזר: לתיקון מספר 4 לתכנית המתאר הארצית לחופים, תמ"א 13.

<דני קייזר: זאת עדיין לא אושרה, נעבעך.

<דני קייזר: אמנם הממשלה נתנה הוראה להכין תכנית כזאת, אבל היא עוד לא קיימת, היא מוקפאת מסיבה כזאת או אחרת.

<דני קייזר: יותר מזה, נעשה בינתיים חוק החופים.

<דני קייזר: חוק שמירת הסביבה החופית קובע שצריך לשמור על חופי הים, 300 מטר, רוצים להגדיל עכשיו את הטווחים.

<דני קייזר: ונהנה אנחנו נמצאים בשדה דב, בסביבה חופית.

<דני קייזר: והנה אין לנו תשתית תכנונית ברמה הארצית, כי תמ"א 13 לא קיימת.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: הבנו.

<דני קייזר: אותה צריך לתקן.

יצחק וקנין: אל תוסיף כי זה רק - - -

<דני קייזר: כל מה שאני מנסה להגיד זה רק דבר אחד: יכול היות - - -

מאיר יצחק הלוי: 15 שנה - - -

<גילי טסלר: כשעובדים - - -

מאיר יצחק הלוי: נו, באמת.

מאיר יצחק הלוי: קיוסקים אתם לא מאפשרים.

מאיר יצחק הלוי: קיוסקים אתם לא מאפשרים - - -

יצחק וקנין: אדוני, ראש עיריית אילת - - -

מאיר יצחק הלוי: קיוסקים אני מנסה להקים ואתם לא מאפשרים לי כבר 15 שנים.

מאיר יצחק הלוי: על מה את מדברת?

מאיר יצחק הלוי: קיוסקים על חוף הים אני מנסה 5 שנים ולא מאשרים.

<דני קייזר: כי זה סותר את תכנית המתאר הארצית.

מאיר יצחק הלוי: יפה - - - נו, באמת - - -

<גילי טסלר: - - -

יצחק וקנין: רבותי, אתם רוצים שאני אתחיל להוציא אנשים?

<רינה מיוחס: דני, את מי אתה מייצג?

<רינה מיוחס: אני עוד לא הבנתי.

<דני קייזר: את ארקיע.

<רינה מיוחס: חבל שלא אמרת, הייתי מבינה אחרת - - -

<דני קייזר: אני מבקש לומר רק דבר אחד:

<דני קייזר: אני לא נכנס בהקשר הזה אם צריכה להיות שם שכונת מגורים או לא, אם צריך להיות שם שדה תעופה או לא.

<דני קייזר: אני חושב שזה מהלך שצריך להיעשות – נושא שדה התעופה, יש דרך לעשות את זה, תכנית מתאר ארצית מספר 15 צריכה להסדיר ולקבוע חלופות איך מול התכנית הזאת, כשתהיה כזאת, אפשר יהיה להחליט לגבי שדה דב.

<דני קייזר: כל מה שאני מנסה להגיד זה שהמהירות לבוא ולומר שתוך שנתיים צריך לפנות את - - -

יצחק וקנין: - - -

<לאה ורון: עורך הדין שפטלר, תתקרב לשולחן כך שאפשר יהיה אותך לפרוטוקול.

<מיכאל שפטלר: כבוד היושב-ראש - - -

יצחק וקנין: שב, פה זה לא בית משפט.

יצחק וקנין: פה לא עומדים, רק יושבים.

יצחק וקנין: אני מבין אותך, אתה רגיל לבית משפט, אנחנו עוד לא בית משפט.

יצחק וקנין: לא אכפת לי, אני מוכן לקחת את הסמכות, תאמין לי.

יצחק וקנין: אם יתנו לי, אני הייתי חותך עכשיו את מה שצריך לחתוך.

יצחק וקנין: אני מוכן שאתה תעמוד ואני אחתוך אחר כך.

יצחק וקנין: אבל אתה תשב ואנחנו נשמע אותך בהקשבה מאלה.

<מיכאל שפטלר: אדוני, אני כבר מפחד, אני כבר לא יודע מה אדוני יחתוך.

<לאה ורון: אז בטח כדאי שתשב.

<מיכאל שפטלר: אני אחד המנהלים מטעם בית המשפט לניהול שטח הגוש הגדול, שמייצגים כ-3,000 בעלים פרטיים.

<מיכאל שפטלר: המינוי שלנו על ידי בית המשפט היה מיועד להפשיר את הקרקע ולבנות אותה.

<מיכאל שפטלר: בראשית דברי ברצוני לציין כי המסלול עצמו, מאה אחוז מהמסלול, נמצא בבעלות פרטית של אותם אנשים שאנחנו הנאמנים שלהם.

<מיכאל שפטלר: הנקודה השנייה.

<מיכאל שפטלר: עם כל הכבוד למה שקראתי בעיתונות כציטוט של כבוד היושב-ראש ומדבריו היום, ברצוני להדגיש ולציין כדלקמן - - -

יצחק וקנין: אולי תחזור על מה שאמרתי?

<מיכאל שפטלר: אדוני יבין, אני לא צריך לחזור.

יצחק וקנין: כן.

<מיכאל שפטלר: בפברואר 2010 הוקמה ועדה ביוזמת ובמינוי של שר התחבורה דאז ושר הבינוי אריאל אטיס, אז חבר ממשלת ישראל ושר הבינוי, בתיאום עם שר הביטחון, לבחון את מכלול הבעיות של פינוי שדה דב.

<מיכאל שפטלר: בראש הצוות עמד מר יעקב גנות שהיה אז מנכ"ל משרד התחבורה.

<מיכאל שפטלר: בוועדה הזו שהתכנסה בתקופה של כשנה וחצי, היו נציגים של משרד הביטחון, של רשות התעופה האזרחית, של מנהל התעופה האזרחית, של עיריית תל אביב ושל משרד התיירות.

<מיכאל שפטלר: הדוח של ועדת גנות, דוח מפורט ביותר שציין את כל החלופות האפשריות, פרט בגדול כל שלב ושלב.

<מיכאל שפטלר: במאמר מוסגר יצוין כי חברת ארקיע שזומנה לישיבות הוועדה, טוענת שלא זומנה לישיבות אחרות של בתי משפט וכדומה, ציינה מפורשות בעמוד 14 לדוח בשנת 2010 כי היא זקוקה להתארגנות של כ-5 שנים לפינוי ומבקשת פתרון בנתב"ג לקליטת הטיסות שיעברו משדה דב.

<מיכאל שפטלר: בעקבות הדוח הזה של ועדת גנות, שכאמור, מי שעמדו מאחוריו היו שר התחבורה ושר הבינוי דאז, אימץ את הדוח הזה משרד ראש הממשלה וראש הממשלה בעצמו.

<מיכאל שפטלר: כתוצאה מהדוח הזה נחתם לאחר מכן הסכם בין רשות שדות התעופה לבין מנהל מקרקעי ישראל שלפיו התחילו בעבודות ההכנה בשדה דב.

יצחק וקנין: הכנה בשדה דב?

<מיכאל שפטלר: בנתב"ג.

<מיכאל שפטלר: לצערי לא ראיתי כאן את מר גנות שהוא היום מנכ"ל רשות שדות התעופה.

<מיכאל שפטלר: בפגישה שהייתה למנהלי הגוש הגדול לפני חצי שנה עם מר גנות, קיבלנו סיור בשטח של שדה התעופה בנתב"ג, כאשר העבודות יסתיימו בחודש יוני 2015.

<מיכאל שפטלר: זאת אומרת, שנה אחת קודם מהמועד שבו היה קבוע הצו שמפסיק את הפעילות של התעופה האזרחית בשדה דב.

יצחק וקנין: אני יכול לעצור אותך רגע?

יצחק וקנין: אדוני, מנהל רת"א, מה שהוא אומר חופף לכם במציאות שאתה מכיר?

יצחק וקנין: יש עבודות היום בנתב"ג?

<יואל פלדשו: יש עבודות, אבל אני קורא לזה עבודות נדל"ניות, משום שאם אתה מחפש נדל"ן להעביר מטוס, אז כן, יהיה מקום להעביר.

<יואל פלדשו: אבל הפעילות האווירית היא הרבה יותר מורכבת.

<יואל פלדשו: הפעילות האווירית מורכבת גם מהיכולת להכניס את המטוסים, מהפגיעה שלנו בפעילות בין-לאומית, מיכולת ההעשרה שלנו, מהפגיעה בפעילות עצמה.

<יואל פלדשו: זה נושא שעלה על שולחני, אני חודש בתפקיד, לפני שבוע, והוא מאוד-מאוד בעייתי.

יצחק וקנין: גם הקודם לך.

יצחק וקנין: בתעופה יש לך קצת בעיה, אני אסביר לך למה, אני מכיר את הדברים לעומק ואני לא חפיפניק, אני אומר לך את זה במלוא הרצינות: אני, גם עם מנהל רת"א הקודם, בדו שיח כל הזמן, בקשרים מאוד קרובים.

יצחק וקנין: מה שהוא אמר לי, מילה במילה גם הקודם אמר לי, שאין פה מציאות שמעתיקים מפה לפה והכול מסתדר.

יצחק וקנין: המציאות יותר קשה ממה שאתה מציג אותה.

<מיכאל שפטלר: כבודו, אני מצטער שאדוני לא פונה לרש"ת.

יצחק וקנין: אני לא צריך לפנות אל אף אחד.

יצחק וקנין: אני צריך - - -

<מיכאל שפטלר: מכיוון שאני מדבר על הסכם בין רש"ת, בין רשות שדות התעופה ורשות - - -

יצחק וקנין: בישיבה הקודמת היה פה נציג של האוצר והיה נציג, אם אני לא טועה, של מנהל מקרקעי ישראל שאמר שהיו צריכים להעביר כסף.

יצחק וקנין: התברר בסוף הישיבה שלא העבירו שקל.

יצחק וקנין: אז כולם מדברים שמעבירים כסף, 250 מיליון, 200 מיליון.

יצחק וקנין: 10 מיליון שקל לא העבירו לתכנון.

יצחק וקנין: בפרוטוקול של הישיבה הקודמת כתוב.

<מיכאל שפטלר: אדוני, אני רוצה לציין בפני אדוני שכהכנה להופעתי פה, בקשתי ממזכירת הוועדה להפיץ לכם את כל ההסכמים ואת כל הפסקי הדין.

<מיכאל שפטלר: בשל קוצר השעה אני לא אכנס לכול.

<מיכאל שפטלר: אבל אדוני, לא רק – עכשיו אני אעבור למה שעלול לקרות אם חס וחלילה רש"ת תאריך את הצו שמסתיים ביוני 2016.

<מיכאל שפטלר: אדוני, בנוסף להחלטת בית משפט משנת 2007 לפיה הבעלים הפרטיים, שהם הבעלים של שדה התעופה הזה, ורק מכוח העובדה שיש שם שדה תעופה צבאי ושזהו שטח צבאי, ניתן היה לתעופה האזרחית לטוס שם מבלי שעיריית תל אביב יכלה לפנות את המבנים הלא חוקיים ואנחנו כבעלים פרטיים לא יכולנו לעשות דבר.

<מיכאל שפטלר: הנקודה המרכזית היא שאנחנו ויתרנו על שני דברים: אחד, 50% מזכויות הבנייה שעלותן היום 2 מיליארד שקל; השני, ויתרנו על כל תביעה לדמי שימוש במהלך כל השנים הרבות האלה שעושה התעופה האזרחית בשדה התעופה.

יצחק וקנין: אל תדאג, אתם תקבלו את זה בחזרה.

יצחק וקנין: זה יכפיל את עצמו.

<מיכאל שפטלר: אדוני, אני מבקש ממך - - -

יצחק וקנין: אל תהיה מודאג.

יצחק וקנין: אני לא מודאג בכלל.

<מיכאל שפטלר: אדוני, לי יש אמרה בחיים: כאשר אומרים לי אל תדאג, אני מאוד מודאג.

מיכל בירן: זה כלל אצבע טוב.

יצחק וקנין: אז תהיה מודאג.

יצחק וקנין: אני יותר מודאג ממך - - -

<מיכאל שפטלר: אדוני, אני - - -

יצחק וקנין: אני מנהל את הוועדה, לא אתה.

<מיכאל שפטלר: אתה מנהל את הישיבה, אדוני, אבל אני מבקש - - -

יצחק וקנין: אפשרתי לך להגיד את כל מה שאתה רוצה.

<מיכאל שפטלר: אדוני, אני רק התחלתי.

<מיכאל שפטלר: אני רק התחלתי.

יצחק וקנין: כל מה שיש לך להגיד תעביר בכתב לוועדה.

<מיכאל שפטלר: אדוני סליחה, אדוני יסלח לי - - -

יצחק וקנין: אני מנהל את הוועדה.

יצחק וקנין: אתה סיימת לדבר.

<מיכאל שפטלר: לא יעלה על הדעת שיהיו פה הרבה מאוד נציגים שהם דיברו פי חמש ממני.

יצחק וקנין: אמרת את מה שאתה צריך.

יצחק וקנין: תודה רבה לך.

<מיכאל שפטלר: יש לי עוד שלושה משפטים מרכזיים, אדוני.

יצחק וקנין: אם זה שלושה קצרים.

<מיכאל שפטלר: נתחיל ככה: במידה ושדה התעופה לא ייסגר ביוני 2016 על פי החלטת בית המשפט, הזמן הסביר לפינוי השדה עבר ואנחנו המנהלים נבטל את ההחלטה של אותם 50% ודמי שימוש - -

יצחק וקנין: אתה לא מאיים עלינו.

<מיכאל שפטלר: - - אני מבקש מאדוני - - -

יצחק וקנין: אל תאיים עלינו.

<מיכאל שפטלר: אדוני, אני לא מאיים.

<מיכאל שפטלר: אני מנסה להעלות על המאזניים את הפלוסים והמינוסים.

יצחק וקנין: סיימת.

יצחק וקנין: תודה רבה.

<מיכאל שפטלר: שתיים - - -

יצחק וקנין: לא, לא.

יצחק וקנין: אני לא נותן לך.

יצחק וקנין: אני אוציא אותך החוצה, אדוני.

יצחק וקנין: אתה לא יודע את הכללים.

<מיכאל שפטלר: זה היה משפט אחד מתוך שלושה משפטים.

יצחק וקנין: עד כאן.

<קריאה: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אנחנו מהצפון ומהדרום, הוזמנו לרמת דוד - - -

<לאה ורון: תסלח לי.

<לאה ורון: עכשיו רשות דיבור לנציגים של התושבים.

<לאה ורון: גברת סיגל ויצמן.

יצחק וקנין: סיגל ויצמן, תושבת השכונה.

יצחק וקנין: תגידי לנו איזה שכונה.

יצחק וקנין: אני מציע לך, אדוני העורך דין הנכבד, להעביר לוועדה את כל החומר שלך בכתב, את כל מה שאתה חושב, את כל הטענות - - -

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, לא הבנתי את מי הוא מייצג.

יצחק וקנין: הוא מייצג את בעלי הקרקע.

יצחק וקנין: הוא אמר את זה בצורה מפורשת.

<רינה מיוחס: זה לא כל כך מדויק.

<רינה מיוחס: זה לא מדויק, הוא לא מייצג את בעלי הקרקע, פשוט לא נותנים לו לדבר כל כך - - -

יצחק וקנין: טוב, נתנו לו - - -

<רינה מיוחס: הוא התמנה על ידי בית משפט.

יצחק וקנין: גברתי, אל תהיה הסניגור שלו.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו היינו אמורים לקיים דיון ממש בשלבים המאוחרים של הדיון הזה לגבי שדה תעופה משלים לנתב"ג, שיזמה חברת הכנסת מיכל בירן.

<לאה ורון: מיכל בירן יזמה נושא של שדה תעופה - - -

מיכל בירן: פרטי.

יצחק וקנין: כן, פרטי.

יצחק וקנין: עשינו ברור גם בנושא הזה, זה לא בדיוק פרטי.

מיכל בירן: נדון בזה.

יצחק וקנין: אנחנו נדבר על זה.

יצחק וקנין: סיגל, אני מאפשר לך עכשיו לומר את דברייך.

יצחק וקנין: רבותי, מאחר והיינו אמורים לקיים דיון משולב בעוד מספר נושאים מאוד חשובים, גם לגבי שדות התעופה בצפון ויש פה מתכנן שהגיע במיוחד, אני אאפשר בסופו של הדיון, לקראת הסיום, מילה פה או מילה שם, אבל מה שלא נספיק בישיבה הזאת, נמשיך בישיבה הבאה.

<לאה ורון: ישיבה זו אמורה להסתיים בשעה 11:00 או יותר נכון ב-12:00.

<סיגל ויצמן: אני מייצגת את התושבים של שכונת נופי ים.

<סיגל ויצמן: הקימו בתי ספר וגנים 200 מטר מהשדה, מעמדת התדלוק.

<סיגל ויצמן: מטוסים עולים ויורדים ונוחתים על הילדים שלנו.

<סיגל ויצמן: יש שם בית ספר עם 700 ילדים ו-10 גנים, כל יום הם נחשפים לרעלים, לריחות דלק, לרעש מטוסים.

<סיגל ויצמן: יש פה בדיקות שמיעה של ילדים.

<סיגל ויצמן: יש ירידה בשמיעה מהשנה האחרונה.

<סיגל ויצמן: לפני כמה דקות אמרו שאין שום בעיות שמיעה ואין דוחות.

<סיגל ויצמן: הילדים שלנו חשופים לגזים רעילים.

<סיגל ויצמן: ביקשנו להחליף בית ספר, לעבור, לא מוכנים להיות בבית הספר הזה, אבל אין לנו אפשרות.

<סיגל ויצמן: בגלל שאנחנו שייכים לאזור המגורים הזה, אנחנו לא יכולים לבקש חלופה אחרת כי בתי הספר בצפון תל אביב מפוצצים.

<סיגל ויצמן: העירייה, הממשלה, נתנה אישור להקים שם בית ספר.

<סיגל ויצמן: אנחנו בשיחות כל הזמן עם שדה התעופה, היינו בפגישות.

<סיגל ויצמן: הם אמרו לנו שמפנים את זה והבטיחו לנו שעד 2017 השדה זז לבן גוריון ואין להם שום בעיה לעבור, אמרו לנו בשיחות שהיינו כוועד עם מנהלת בית הספר.

<סיגל ויצמן: מה שקורה זה ככה: זה לא רק מטרד של רעש, זה גזים רעילים.

<סיגל ויצמן: תחבו, אם יש לך ילדים, סיגריה אחת - - -

יצחק וקנין: אמרת את זה.

יצחק וקנין: אל תחזרי על דברים.

<סיגל ויצמן: אם אנחנו עומדים ליד סיגריה – אבל יש לנו 50 סיגריות בשנייה כל נחיתה וכל המראה.

<סיגל ויצמן: הם טסים בלילות, הם טסים בימים, הם מחללים את השבת.

<סיגל ויצמן: הם טסים בשבת, בשישי ושבת.

<סיגל ויצמן: הם מקיימים תרגילי ביטחון על ימין ועל שמאל עם קולות נפץ וקולות רעש, במיוחד אחרי המלחמה.

<סיגל ויצמן: הילדים שלנו עוברים חוויות קשות - - -

<ניר דגן: תקבלי אתר בנייה ל-20 שנה, את תתגעגעי לשדה.

<גילי טסלר: יהיו לה עוד בתי ספר.

<גילי טסלר: היא ממש לא תתגעגע.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

<סיגל ויצמן: אין גם מה לשמור על שדה דב כי המצב הנוכחי שם הוא עלוב.

<סיגל ויצמן: אנשים מתלוננים, כל התושבים באילת מתלוננים על המצב שם: מחכים, מתעכבים, אין טיסות כמו שצריך.

<סיגל ויצמן: אנחנו נטוס ונמשיך לטוס מנתב"ג, אין רכבות.

<סיגל ויצמן: אנחנו נמשיך ליהנות מאילת כי אנחנו אוהבים את אילת, אבל תדאגו לילדים שלנו.

<סיגל ויצמן: הילדים שלנו, לא יכול להיות שאנחנו בלילות ובימים עושים לילדים שלנו משאפים, נותנים להם סטרואידים.

<סיגל ויצמן: יש פה פסיקה של משרד הביטחון שחייל שהיה חשוף למזהמים, חלה בסרטן - - -

יצחק וקנין: יש שם שדה תעופה צבאי גם.

<סיגל ויצמן: הוא שירת בבסיס של חיל האוויר - -

יצחק וקנין: אני מבקש שאת כל החומר שלך תעבירי לוועדה.

<סיגל ויצמן: - - הוא חלה בסרטן.

<סיגל ויצמן: הילדים שלנו כבר חולים בסטרידו, במחלות - - -

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: ליאת שוורץ, דיברה?

<לאה ורון: לא.

<סיגל ויצמן: לא היא לא דיברה.

יצחק וקנין: אני מבקש, אם את מתכוונת לחזור על מה שהיא אמרה, אז אין טעם.

יצחק וקנין: אם זה אותם דברים, אז כדאי שנשמע מישהו אחר.

<ליאת שוורץ: שלום.

<ליאת שוורץ: כן, אני גם תושבת השכונה.

<ליאת שוורץ: הילדים שלי נמצאים בגנים ובבתי הספר ובאמת חשופים גם לרעש וגם למטרדים.

<לאה ורון: את יכולה לומר לי מה שם השכונה, בבקשה?

<ליאת שוורץ: שכונת נופי ים.

<ליאת שוורץ: אין לי הרבה ידע בנושא מטוסים, אבל ידוע שמטוסים לפני נחיתה, לפעמים מפזרים דלק.

<ליאת שוורץ: זה כבר קרה.

<ליאת שוורץ: לפני נחיתה - - -

<ניר דגן: הפסקנו עם זה לאור מחירי הדלק.

<לאה ורון: באזור מגורים?

<ליאת שוורץ: באזור, כן.

<ליאת שוורץ: אני מזמינה את כולכם פה לבוא לשכונה ולהריח את אדי הדלק שהילדים שלנו חשופים להם 24 שעות כי הם גם במסגרת בוקר, גם במסגרת אחר צהריים וגם גרים שם.

<ליאת שוורץ: הם חשופים לאותם מזהמים.

<ליאת שוורץ: אני אלך פה לחלופות.

<ליאת שוורץ: אני תושבת האזור מיום הולדתי ודברו על פינוי שדה דב מאז שאני מכירה את עצמי.

<ליאת שוורץ: נכון לעבר, לא הייתה שכונה סמוכה כל כך, ההמראות והנחיתו הן בלב השכונה.

<ליאת שוורץ: לא הייתה שכונה סמוכה כל כך לאזור שדה.

יצחק וקנין: תודה.

<ליאת שוורץ: אני רק אסיים את המשפט.

<ליאת שוורץ: צריך להבין שדברים השתנו ועכשיו יש שם מגורים שממש סמוכים, הרבה מאוד ילדים שהמוסד שלהם נמצא ליד.

<ליאת שוורץ: מה שנעשה זה שדרכי ההגעה לנתב"ג הרבה יותר זמינים מבעבר, כשהיה באמת צורך בשדה דב.

<ליאת שוורץ: אני רוצה להתייחס למה שאמר פה ראש העיר אילת.

<ליאת שוורץ: אני חושבת שמייעדים עכשיו שטח נוסף בנתב"ג.

<ליאת שוורץ: יחד עם הרכבת ודרכי התחבורה, אני חושבת שההגעה לכל האזורים שתושבי אילת צריכים אליהם, היא הרבה יותר קלה מבעבר.

יצחק וקנין: תודה, תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, הדיון הזה הוא דיון חשוב והוא עוסק בשאלות של תחבורה ותעופה אבל לא רק בשאלות תחבורה ותעופה.

דב חנין: לדיון הזה יש השלכות על חיים של בני אדם בכל מיני מקומות בארץ.

דב חנין: יש לו השלכות על העתיד שלנו ולצערי הגדול, יש לי תחושה, וזה אולי יותר מתחושה, שמתקבלות החלטות מהירות – אין עם זה בעיה – אבל החלטות מהירות ומוטעות, שעם זה יש בעיה גדולה.

דב חנין: אין לי בעיה שנחליט מהר אם נחליט באופן שקול, רציני, שמקיף את כל השיקולים הרלוונטיים.

דב חנין: אני מדבר אחרי הנציגים של תושבי שכונות צפון תל אביב.

דב חנין: בהחלט יש שאלות של רעש ויש שאלות של זיהום אוויר.

דב חנין: אני רוצה להגיד לכם שמתוך כל הנתונים שבידי, בעיות זיהום האוויר בצפון תל אביב הן לא תוצאה של שדה דב, עם כל הכבוד לשדה דב.

דב חנין: מפגעי רעש קיימים, צריך לטפל בהם, צריך להפחית את הרעש.

דב חנין: אבל גם כשאנחנו מדברים על רעש, אפילו אם אנחנו מדברים על רעש מתעופה, הבעיה העיקרית בתל אביב ברעש מתעופה, היא דווקא המטוסים לנתב"ג ולא המטוסים לשדה דב.

דב חנין: אתם יכולים לשאול את תושבי שכונות תל אביב השונות.

דב חנין: נשמעו פה הדברים של ראש עיריית אילת.

דב חנין: אני חושב שהם צריכים להישקל מאוד-מאוד ברצינות ולעומק.

דב חנין: הדברים של מנכ"ל משרד התחבורה.

יצחק וקנין: משרד התיירות.

דב חנין: משרד התיירות.

דב חנין: קל מאוד להגיד שאנשים ייסעו ברכבת לנתב"ג ואחר כך יטוסו מנתב"ג ויגיעו לשדה תעופה בתמנע וייסעו מתמנע ברכבת אולי לאילת והכול יהיה בסדר.

דב חנין: רק שזה ייקח הרבה שעות ואלי אנשים יבחרו לא לנסוע לאילת אלא לנסוע למקום אחר שהנסיעה לוקחת אותו זמן ומגיעים למקום שהוא אולי אפילו יותר זול.

דב חנין: לכן, יש פה השלכות לא רק על התיירות באילת אלא על העיר אילת שהיא עיר שיש בה גם תיירות אבל יש בה גם הרבה אנשים אחרים שמנסים להתפרנס.

דב חנין: לא פשוט שם.

דב חנין: אנחנו צריכים לתת לעיר הזו מענה ולשמוע את הדברים שנשמעים מאילת באמת בקשב רב.

דב חנין: אני יודע שמתוכננות חלופות, חלופות של תחבורה מהירה.

דב חנין: אולי בעתיד אפשר יהיה לשנות.

דב חנין: אולי אם באמת תהיה רכבת תחתית מהירה לאילת שתיקח את האנשים תוך שעה לאילת, יכול להיות שלא יהיה צורך בשדה תעופה.

דב חנין: כשתעמוד הרכבת הזאת במקומה והמוני בית ישראל ייסעו ברכבת תחתית מהירה לאילת, יכול להיות שאז לא יהיה צריך את שדה דב.

דב חנין: אבל לקבל את ההחלטה הזו כרגע, אני חושב שזו טעות גדולה.

דב חנין: אדוני, היושב-ראש, הצד השני של הדיון שבפנינו עוסק בשאלה של שדה תעופה נוסף.

דב חנין: אני מעולם לא ראיתי, אדוני היושב-ראש, מין מצב כזה: בצד אחד באים לך כל ראשי הרשויות בדרום, כל מומחי התחבורה שאני מכיר, כל מומחי התכנון שאני מכיר ואמרים: צריך שדה תעופה נוסף בדרום בנבטים.

דב חנין: מהצד השני באים כל ראשי הרשויות בצפון וכל מומחי התכנון וכל מומחי התחבורה ואומרים שבצפון לא צריך שדה תעופה נוסף, זה לא רק מיותר, זה גם מזיק, זה מפריע, זה יעלה הרבה כסף ולא צריך את זה.

דב חנין: אז מה מדינת ישראל מחליטה?

דב חנין: בדיוק את ההפך.

דב חנין: זה פשוט לא יאומן.

דב חנין: זה פשוט מחזה אבסורד כזה שבאמת קשה לי להבין מה מתרחש פה.

דב חנין: אני אומר, אדוני היושב-ראש, הוועדה הזאת צריכה לקבוע עמדה מאוד ברורה: במקרה הזה צודקים גם ראשי הרשויות מהצפון וגם ראשי הרשויות מהדרום, צודקים גם מומחי התכנון שמתייחסים לשדה התעופה בדרום וגם מומחי התחבורה שמתנגדים לשדה התעופה בצפון, צודקים אנשי התכנון שמסבירים למה בצפון אי אפשר ולמה בדרום זה כל כך מתבקש.

דב חנין: בואו נקבל פעם אחת החלטה הגיונית.

דב חנין: זה אפשרי במדינת ישראל?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה.

מיכל בירן: תודה רבה, ותודה רבה על הדיון החשוב הזה.

מיכל בירן: אני חושבת שדב חנין הטיב לתאר את האבסורד בדיון הזה.

מיכל בירן: אני לא מתיימרת להגיד אם זה צריך להיות בצפון או בדרום, נראה שיש פה אנשים שיתעסקו בזה.

מיכל בירן: אני אומרת שאין אנשים מעבר לראשי הרשויות שמכירים את השטח, שמכירים את הצרכים.

מיכל בירן: להתעלם ממה שאנשים בשטח רואים ומבינים, זו טעות.

מיכל בירן: במיוחד שנראה, כמו שאמר דב חנין, כשהשטח דווקא מסכים, מי שלא מסכים אתם זו דווקא המדינה.

מיכל בירן: אני חושבת שאת אילת אי אפשר להותיר ללא פתרון סביר.

מיכל בירן: זה הולך לקרות בעוד כל כך הרבה זמן, גם תכניות אלטרנטיביות לשדה דב, עד שהן יבוצעו, לקח כל כך הרבה זמן רק עד הליכי התכנון שבטח בשלב שאין שום דבר אחר שנמצא שם, אין סיבה להעניש את אילת.

מיכל בירן: זה אומר שיש זמן לחשוב על פתרונות שיהיו פתרונות סבירים גם לאילת - -

<סיגל ויצמן: - - - הילדים שלנו חשופים למזהמים - - -

יצחק וקנין: סליחה, גברתי.

מיכל בירן: - - ומצד שני יש פה גם שיקולים ציבוריים אחרים וגם תכניות דיור בר השגה, שהן גם חשובות, אני לא מפחיתה – שמעתי שמנסים שהוא יהיה בר השגה.

מיכל בירן: אם הוא לא יהיה בר השגה, אז בכלל אין פה שום התלבטות לדעתי, בכל מקרה צריך להיות על זה דיון ציבורי מעמיק.

מיכל בירן: בנוסף, אני שמחה שנדון בעת אחרת, אבל אני רוצה להגיד מילה על זה, קראתי את החלטת הממשלה, אני חושבת שאי אפשר להבין ממנה משהו אחר חוץ מזה שדה התעופה הבינלאומי הנוסף עתיד להיות פרטי.

מיכל בירן: מה בדיוק האופי?

מיכל בירן: אנחנו עוד נתעמת.

מיכל בירן: אני רק חושבת שאפילו מהדיון הקטן על שדה דב והשאלה מה קורה כשאדם פרטי מחזיק - - -

יצחק וקנין: את יכולה להגיד את זה.

<לאה ורון: - - - לקבל תשובה מרש"ת.

יצחק וקנין: אולי רש"ת יענו לך עכשיו.

מיכל בירן: אני אשמח לשמוע תשובה.

מיכל בירן: זה מה שהבנתי מלשון ההחלטה שהתקבלה במחליטים האחרון, במחליטים הגדול של חוק ההסדרים.

מיכל בירן: למה זה היה קשור לשם, משהו שלא דורש חקיקה, מה הוא עשה בכלל במחליטים - - -

<לאה ורון: הממשלה קיבלה החלטה לבנות את השדה בשיטת BOT.

מיכל בירן: בסדר.

מיכל בירן: השאלה היא מה ההשלכות של זה?

מיכל בירן: אני אשמח לשמוע.

מיכל בירן: אני חושבת שראינו מה קורה כשיש לנו חברות תעופה זרות שמשביתות את הקווים שלהן בזמן מבצע צבאי.

מיכל בירן: אם יש שדה תעופה שלם שיהיה בבעלותו של אדם שישקיע את הכסף, ישקיע מיליארדים, ויגיד: זה שלי, השקעתי בזה מיליארדים, נתראה כשיסתיים המבצע שלכם, בינתיים אני משבית את השדה.

מיכל בירן: צריך לחשוב על ההשלכות האלה עד תום.

מיכל בירן: תודה רבה.

יצחק וקנין: מנכ"ל ישראייר, בבקשה.

<אורי סירקיס: תודה רבה.

<אורי סירקיס: אני רוצה להתייחס בקצרה לכמה נתונים עובדתיים שמשום מה לא היו בדיון על שדה דב.

<אורי סירקיס: קודם כל, מאז פתיחת הקמפיין, קמפיין שאנחנו שומעים אותו עכשיו ברדיו, כנראה לקראת הבחירות, מספר הטסים לאילת ירד ב-25,000 נוסעים.

<אורי סירקיס: עובדה.

איילת שקד: למה?

איילת שקד: מה הקשר?

<אורי סירקיס: משום שיש שיווי משקל לצרכי נופש בין מי שמעדיף חופשה בישראל לבין מי שרוצה לטוס לחו"ל.

<אורי סירקיס: ברגע שהמחירים יורדים ל-200 דולר למושב, אז אנשים לא טסים לאילת, ואז כמות הנוסעים ירדה ב-25,000 נוסעים.

<אורי סירקיס: זאת נקודה ראשונה.

<אורי סירקיס: נקודה שנייה, גם חברת ארקיע וגם חברת ישראייר מפעילות שני סוגים של מטוסים.

<אורי סירקיס: לצורך הדיון נקרא להם מטוסים קטנים ומטוסים גדולים.

<אורי סירקיס: המטוסים הקטנים משמשים אותנו בשדה דב ובאמצעותם אנחנו מפנים טיסה בממוצע כל חצי שעה ואף פחות מכך.

<אורי סירקיס: בעתות עומס אנחנו מפעילים שם סוג של מוניות מעופפות.

<אורי סירקיס: הפעילות הזאת לא יכולה להשתלב בפעילות של שדה התעופה בנתב"ג, גם מסיבות בטיחותיות בנתב"ג וגם בגלל העומס שקיים בנתב"ג.

<אורי סירקיס: לכן, אנחנו ניאלץ לקחת את המוניות התעופתיות האלה ולעבור למטוסים גדולים.

<אורי סירקיס: למטוסים גדולים אין כדאיות כלכלית בטיסה לאילת.

<אורי סירקיס: יכולים להיות פה אלף ואחד דיונים, בסוף מה שמכתיב זו הכלכלה.

<אורי סירקיס: ולכן, לאורך זמן תהיה כמובן ירידה בטסים לאילת.

<אורי סירקיס: אני מעריך אותה בסדר גודל של 40% בתנועה הפנים ארצית.

<אורי סירקיס: הנקודה השלישית, המטוסים הגדולים, מכיוון שמחיר ההון יקר – מטוס כזה עולה 40 מיליון דולר לעומת מונית מעופפת שעולה בערך 15 מיליון דולר – כדאי להפעיל אותם בנתיבים בינלאומיים.

<אורי סירקיס: לכן, לא יהיה כדאי להפעיל אותם לאילת.

<אורי סירקיס: מחול האבסורד הזה מגיע לשיאו בזה שהתקבלה החלטה לפנות את השדה ביוני 2016.

<אורי סירקיס: למה ביוני?

<אורי סירקיס: אם אנחנו שומעים פה מכל הרשויות האפשריות שבכל מקרה זה לא יקרה לפני 2018, למה ביוני?

<אורי סירקיס: יוני זה שיא עונת התיירות באילת.

<אורי סירקיס: אדם מחזיק בריכת שחייה, כל החורף הוא סוגר אותה.

<אורי סירקיס: כשמגיע הקיץ הוא אומר: עכשיו אני סוגר אותה, עכשיו אני מפנה אותה.

יצחק וקנין: תודה, תודה.

יצחק וקנין: רבותי תודה.

<מיכאל שפטלר: צריך לטהר את השדה.

<מיכאל שפטלר: זה לוקח שנתיים לטהר 60 שנה של זיהומים בקרקע לפני שאפשר לבנות שם.

<מיכאל שפטלר: זה כמו הסיפור של פי גלילות.

<מיכאל שפטלר: לכן צריך לסגור את זה ב-2016.

יצחק וקנין: ההערה שלך נשמעה.

<אורי סירקיס: אני מסיים.

<אורי סירקיס: אני חושב שמה שאנחנו צריכים לעשות בכל מקרה זה לדחות את הפינוי לשנת 2018 או 2019, אז לפי מה שאני שומע פה יעלה הטרקטור הראשון או יכול לעלות בפוטנציאל הטרקטור הראשון.

<אורי סירקיס: כמות ההתנגדויות תהיה שם מטורפת משום שיש שם חסימה של קווי נוף, ים וכולי.

<אורי סירקיס: הדבר הכי משמעותי, וזו גם נקודה למחשבה לדיונים פה: שדה התעופה בתמנע חייב להיות ערוך ומוכן לתנועה בינלאומית כדי שהוא יפצה על ירידת התנועה של הישראלים לאילת.

<אורי סירקיס: להכין אותו, זה לא ייקח, לא עד 2017 ולא עד 2018.

<אורי סירקיס: הוא צריך להיות שדה Low Cost שמשמש חברות זרות שיהוו את העורק שינשים את אילת.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: מר שי פופר, בבקשה.

<שי פופר: תודה רבה לוועדה, לחברי הכנסת - - -

יצחק וקנין: תגיד מה תפקידך.

<שי פופר: אני יושב-ראש אגודת התעופה.

<שי פופר: לא מייצג אף גורם אינטרסנטי, רק את הטייסים ואת הקהילייה של התעופה בישראל.

<לאה ורון: מר פופר, יש לך 2 דקות מכיוון שחייבים לסיים את הדיון.

<שי פופר: אני אעשה את זה אפילו בפחות.

<שי פופר: קודם כל, תודה.

<שי פופר: אני חושב שסוף-סוף יש פעם אחת ניסיון לחשיבה רצינית ויסודית ואלי זה הגורם האחרון שיכול באמת לעצור את הקטסטרופה.

<שי פופר: דרך אגב, בשלושת החודשים ששדה דב היה סגור לפני מספר שנים, הין כ-40% פחות לינות באילת.

<שי פופר: רק לידיעתכם.

<שי פופר: רק חוק להגנת תשתיות לאומיות חיוניות שיובילו חברי הכנסת וקנין, איילת שקד ואחרים, רק חוק כזה יכול להציל, כנגד כל הטייקונים של הנדל"ן, כל האינטרסנטים למיניהם.

<שי פופר: אני לא מדבר, לא על ארקיע, לא ישראייר, לכל אחד יש אינטרס, אבל למדינה יש אינטרס משלה.

<שי פופר: כמו שאמר כבוד היושב-ראש, רק חוק כזה יכול להועיל כי זה נכס לאומי, לא מוניציפלי.

<שי פופר: לא בונים על פרקים, לא בונים על חופי ים.

<שי פופר: גם לא צריך לבנות על שדות תעופה.

<שי פופר: צריך לזכור שהשדה היה קודם.

<שי פופר: לגבי הילדים ובתי הספר, צריך לתת גם לזה פתרון.

<שי פופר: אני לא חושב שיש מפגעי דלק, אף מטוס לא זורק דלק, אבל במסגרת החשיבה צריך לחשוב גם על זה.

<שי פופר: צריך לעצור ולחשוב לפני שעושי את הדברים, לפני שאחר כך יהיו ועדות חקירה וכל מיני דברים כאלה.

<שי פופר: זה לא רק אילת.

<שי פופר: אילת היא הדבר העיקרי.

<שי פופר: תזכרו, סוגרים את שדה דב, זו סגירה מידית של ראש פינה, של חיפה, של שדות התעופה בראש פינה, בחיפה ובקריית שמונה.

<שי פופר: היום יש ניסיון ותכנית די מתקדמת לתיירות מתקדמת בגליל שמושתת על שדה התעופה בקריית שמונה.

<שי פופר: הכול מושתת על שדה דב.

<שי פופר: לא יהיה שדה דב, לא יהיה שדה חיפה, לא שדה ראש פינה, לא קריית שמונה ולא אילת.

<שי פופר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: מנכ"ל רת"א, יואל פלדשו, בבקשה.

<יואל פלדשו: אני רוצה לומר באופן כללי, אני מאוד מכבד את החלטות הממשלה, אני חושב שהממשלה חושבת בהיגיון ואם היא רואה שהדברים לא מתנהלים כמו שצריך, היא רשאית גם לתקן.

<יואל פלדשו: המצב היום הוא, כפי שאני מנטר אותו, כתוצאה מכל מיני החלטות בעבר וחוסר החלטות בעבר, שאנחנו יכולים למצוא את עצמנו בין באר שבע ובין חיפה בלי אף שדה תעופה שמשמש לתעופה כללית.

<יואל פלדשו: זה מצב בלתי הגיוני לחלוטין.

<יואל פלדשו: אני לא חושב שמישהו בממשלה שיש לו ראש על הכתפיים חשב על זה.

<יואל פלדשו: ככה זה התפתח.

<יואל פלדשו: מה שכן אפשר לעשות קונקרטית לאור כל מה שנאמר כאן זה לדחות את הפינוי של שדה דב כדי שנוכל לתקן את מה שלא תוקן בעבר, לדון בפתרונות כמו שצריך ולא לפגוע באוכלוסייה של המדינה.

יצחק וקנין: תודה.

<לאה ורון: דובר אחרון.

<לאה ורון: אנחנו חייבים לפנות את האולם.

<לאה ורון: אין מה לעשות.

<לאה ורון: יש עוד 6 או 7 אנשים שנרשמו לדבר.

יצחק וקנין: כן, אדוני.

<חיים סלמי: אני רוצה להוסיף כמה דברים קטנים, לצד מנכ"ל ארקיע וראש העיר אילת.

<חיים סלמי: בעיר הזאת יש 12,000 חדרי מלון - -

מיכל בירן: את מי אתה מייצג?

<חיים סלמי: אני יושב-ראש התאחדות בתי המלון באילת.

<חיים סלמי: - - יש 12,000 חדרי מלון באילת.

<חיים סלמי: אנחנו מעסיקים בין 8,000 ל-10,000 עובדים במהלך השנה, בהתאם לעונות.

<חיים סלמי: שדה דב הוא העורק הראשי שלנו והיחיד שמשרת אותנו.

<חיים סלמי: בימים ששדה דב נסגר מדי פעם לשיפוצים כאלה או אחרים, אנחנו מרגישים את זה טוב מאוד בעיר אילת.

<חיים סלמי: אין לנו שום חלופה אחרת: תיירות נכנסת, לצערי הרב, מחו"ל לא קימת לנו כך שגם שדה התעופה החדש שייבנה, יפה ככל שיהיה, לא יביא לנו מזור לאילת.

<חיים סלמי: השדה הזה הוא בהחלט המשאב העיקרי שלנו וצריכים לשמור עליו.

<חיים סלמי: אם באפשרות הוועדה הזאת לדחות, למצוא חלופות, זה הדבר הנכון שצריך כרגע לעשות, לצד כל הבעיות האובייקטיביות, אני מניח, של כולם פה, אבל צריך למצוא כי בשורה התחתונה אנשים לא יבואו.

יצחק וקנין: תודה, תודה.

יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון.

<רינה מיוחס: אולי מהנדס העיר תל אביב?

<עודד גבולי: לא, לא.

יצחק וקנין: אדוני, אתה רוצה לדבר?

<עודד גבולי: לא, תודה.

יצחק וקנין: בישיבה הבאה אתה תדבר.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך בישיבה הבאה.

יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון.

יצחק וקנין: אני חושב שלפחות מהגורמים המוסמכים ביותר – מבחינתי, רת"א זה הגורם המוסמך ביותר מבחינת התעופה – וגם בשיחות אישיות שהיו לי וגם ממה ששמענו כרגע וגם ממה שהבנו, שגם החלופה שנרקמת כרגע בנתב"ג היא עדיין לא זמינה ולא בטוח שתהיה זמינה בזמן הקרוב וגם במועד ששה דב אמור להתפנות.

יצחק וקנין: לדעתי יש צורך לשקול מחדש להאריך את התקופה.

יצחק וקנין: חד וחלק אני אומר את זה, להאריך את הזמן של הפינוי, עד שלא תהיה חלופה זמינה ומסודרת.

יצחק וקנין: אני אומר את זה חד וחלק ואני אעשה כל מה שביכולתי כדי שהדבר הזה יידחה.

יצחק וקנין: בלי פתרון בשדה דב, שהוא פתרון שיכול להיות ישים, לא איזה פתרון מזדמן שמישהו אומר שהוא פתרון, אני שומע מהגורמים האחראיים על התעופה שאין פתרון כזה כרגע.

יצחק וקנין: לכן, הישיבה הבאה – נכון שהישיבה הזאת נגעה ברובה בשדה דב, אבל נגענו גם בדברים יותר רחבים ששייכים בכלל לתעופה – בישיבה הבאה ניגע גם בנושא של שדה תעופה משלים לנתב"ג, גם בצפון וגם בדרום.

יצחק וקנין: אני מבקש לישיבה הבאה לקבל תשובות - - -

<סיגל ויצמן: - - - תשובה לילדים שלנו - - -

יצחק וקנין: גברתי, לא קיבלת רשות דיבור, סליחה.

יצחק וקנין: שמעתי אותך.

יצחק וקנין: את רוצה שאני אוציא אותך החוצה?

<סיגל ויצמן: - - - הם נמצאים בבית הספר שם.

<סיגל ויצמן: ילדים מגיל 3 עם אסטמה וברונכיט וירידה בשמיעה - - -

יצחק וקנין: את יודעת, כבר אמרו פה לפנייך שיש מפגעים - - -

<סיגל ויצמן: תכניס את זה לסיכום שלך, בבקשה, לפרוטוקול.

<סיגל ויצמן: אנחנו רוצים תשובות, כי אחרי זה - - -

יצחק וקנין: אני לא צריך לתת לך תשובות.

יצחק וקנין: אני אומר לך, בעיר תל אביב, כל מטר שהולכים צריך לקבל תשובות לגבי הנושא של תחלואי - -

<סיגל ויצמן: - - - נמצא את עצמנו - - - הילדים שלנו חולים - - -

יצחק וקנין: איכות האוויר שלנו בתל אביב.

יצחק וקנין: תאמיני לי, אני לא אומר את זה סתם, כל מטר שהולכים בתל אביב.

<סיגל ויצמן: בוא תלמד אתה עם ריחות של דלק - - -

יצחק וקנין: גברתי, סליחה.

יצחק וקנין: תוציא אותה החוצה.

<קריאה: תגידי גברתי, את לא גרה ליד רידינג במקרה?

<סיגל ויצמן: לא.

<סיגל ויצמן: רידינג לא עובד - - -

יצחק וקנין: רבותי, אני מבין, גם את המצוקות שלה אני מבין.

יצחק וקנין: אבל רבותי, עם כל הכבוד, אי אפשר לקבל החלטות – אני לא אומר את זה כדי לתקוף מישהו, אני אומר את זה כי זו מצוקה שאין לה פתרון כרגע.

יצחק וקנין: לכן אני חושב שצריך לעשות לדחות את מועד הפינוי של שדה דב, אם זה תלוי בי.

יצחק וקנין: אני אבקש, ביקשתי את זה בישיבה הקודמת, מנכ"ל משרד ראש הממשלה כרגע איננו, אבל בישיבה הבאה אני מבקש שיבוא לפה כדי שנקבל תשובות לגבי הנושא הזה.

יצחק וקנין: גם יעקב גנות שהיה בישיבה הקודמת, אני מבקש שיבוא לישיבה הבאה שלנו כדי שנלך בנושא של הפינוי.

יצחק וקנין: רבותי, לא יהיה פינוי אם לא תהיה חלופה מתאימה.

יצחק וקנין: אני מבקש מכל הגורמים שנוגעים בדבר שיעבירו לנו מסמכים לוועדה.

יצחק וקנין: אני מודה לכולם.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני נועל את הישיבה.