ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 468, 2014-11-26 10:41

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: נדון בסעיף האחרון בסדר-היום: הפסקת/הפחתת תמיכה כספית בסינמטק - דיווח על יישום סעיף 3 ב' לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה-1985- הפחתת תקצוב או תמיכה בשל פעולות נגד עקרונות המדינה (הצעה לדיון מטעם חה"כ אלכס מילר).

ניסן סלומינסקי: לפני שאתן לאלכס אני רוצה לומר מילה אחת.

ניסן סלומינסקי: יש לנו חוק שהתקבל בקדנציה הקודמת, חוק חשוב וטוב, שבא לומר שאנחנו מפסיקים להיות פראיירים.

ניסן סלומינסקי: מדינת ישראל לא יכולה לתמוך בגופים שפועלים, מה שנקרא, נגדה.

ניסן סלומינסקי: יש כאן פירוט של הסעיפים.

ניסן סלומינסקי: סעיף 4 זה ציון יום העצמאות או יום הקמת המדינה כיום אבל.

ניסן סלומינסקי: זה מה שבדרך כלל עושה הנכבה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו חושבים שהגיע הזמן שגם מדינת תל-אביב תיזכר ותבין שהיא גם חלק ממדינת ישראל, ולא יכולה לנהוג כאילו היא אקס טריטוריאלית וכו'.

ניסן סלומינסקי: לכן אם הסינמטק רוצה סוף שבוע של סרטי נכבה, אנחנו לא הולכים לאסור את זה, אבל אנחנו, לפי החוק שהתקבל, מדינת ישראל לא תתמוך באותו גוף שנותן את האפשרות להציג את אותם סרטי נכבה, מה שנקרא, לפי סעיף 4 שהקראתי.

ניסן סלומינסקי: לכן אנחנו נקיים את הדיון, ובסופו של דבר נקבל המלצה בנושא הזה.

דב חנין: אני רוצה, אדוני, הערה לסדר הדיון, ברשותך.

ניסן סלומינסקי: שנייה.

ניסן סלומינסקי: מאחר שזה דיון מהיר- - -

דב חנין: לא.

דב חנין: זה לא דיון מהיר; זה שדיון שאדוני קבע אותו מהיר.

דב חנין: אני רוצה הערה בדיוק לנושא הזה לפני שאדוני מתחיל את הדיון.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, לפני חודש ימים מליאת הכנסת העבירה לוועדה הזאת את הסוגיה של פיטורי העובדים במפעל מגבות ערד.

דב חנין: מאז אני כתבתי לך למישה מכתבים, ודרשתי שהדיון הזה יתקיים.

דב חנין: אני יודע שחברי כנסת נוספים כתבו לך, וביקשו שהדיון הזה יתקיים.

דב חנין: 200 עובדים, מתוכם 180 הושלכו לרחוב.

דב חנין: אין להם פתרונות, ו-וועדת הכספים לא דנה בנושא.

דב חנין: בקדנציה הקודמת ועדת הכספים ידעה לטפל בפרי גליל, ידעה לטפל בעוף טוב, ידעה להשמיע קול ולעצור תקציבים כדי למנוע פיטורי עובדים ולעצור בעיות כאלה.

דב חנין: עכשיו חבר הכנסת מילר, שאני מאוד מכבד אותו, מגיש דיון אתמול על סוגיה מושכת כותרות בוודאי, והנה כבר היום בבוקר הוועדה מתכנסת.

דב חנין: ועדת הכספים, עם כל הכבוד, היא לא מכשיר פוליטי של הבית היהודי או של הימין הקיצוני.

דב חנין: יש לכם חשבונות עם הסינמטק - תעשו אותם לפי לוחות הזמנים המקובלים בכנסת.

דב חנין: אי-אפשר מהיום למחר.

דב חנין: לעומת זאת, אי-אפשר שוועדת הכספים תעביר לתושבי ערד את המסר שלא סופרים אותם, תעביר לציבור עובדים שמפטרים אותו, את המסר שהם לא מעניינים אף אחד, ושאפשר לזרוק אותם לרחוב ולא לקיים דיון בעניין הזה.

דב חנין: זה לא מתקבל על הדעת.

דב חנין: זה לא נשמע לי הגיוני, לא נשמע לי סביר ולא נשמע לי אפשרי במסגרת של ועדת כנסת שמכבדת את עצמה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, בהפסקה שהיתה בין הדיון הקודם לזה ישבנו להכין את סדר-היום.

דב חנין: בינתיים 180 עובדים נזרקו לרחוב.

סתיו שפיר: אפשר להבין מה גרם לכך, כל כך מהר לקיים דיון בנושא פופולרי, בזמן שדיונים חשובים – דב צדק לחלוטין.

ניסן סלומינסקי: אבל לא קיבלת רשות דיבור ואל תתחילי עכשיו שוב.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

סתיו שפיר: בשעה שנושאים חשובים במחכים בצד, בשעה שיש תקציב, ובמקום לדון בתקציב, למה שמפנים זמן ומקבלים הארכה על חשבון המליאה, לנושא קטן ולא משמעותי.

ניסן סלומינסקי: את ממשיכה את הדרך שלך בשביל התקשורת, את מתפרצת- - -

סתיו שפיר: אתה כינסת את הישיבה הזאת בשביל התקשורת.

סתיו שפיר: למה הישיבה הזאת אורגנה?

סתיו שפיר: ארגנת אותה כדי לעשות פופוליזם טהור מול התקשורת.

סתיו שפיר: זו הסיבה שהישיבה הזו זומנה כל כך מהר.

סתיו שפיר: מבחינתך, זה נושא יותר פופוליסטי ויותר סקסי מנושאים באמת משמעותיים שנמצאים על סדר-היום כמו השכר וכמו העובדים המפוטרים וכמו תקציב המדינה.

סתיו שפיר: זו הסיבה שהדיון הזה נקבע עכשיו.

סתיו שפיר: תגיד את זה פשוט.

ניסן סלומינסקי: סיימת לדבר בלי רשות?

סתיו שפיר: ודב, נראה שאתה לא מכיר, אבל הכותרת החדשה של ועדת כספים זה הוועדה לענייני העברת הכספים לבית היהודי.

סתיו שפיר: כך קוראים לזה.

סתיו שפיר: זה מה שאנחנו עושים פה כל היום.

ניסן סלומינסקי: ספרי על החטיבה ועל המיליארדים שעוברים ליהודה ושומרון, ספרי- - -

סתיו שפיר: אשמח להאריך ולפרט.

ניסן סלומינסקי: - - - מצליח להעביר מיליארדים ליהודה ושומרון.

ניסן סלומינסקי: אשמח מאוד על זה.

עיסאווי פריג': שאלה לפני זה.

ניסן סלומינסקי: שנייה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, עיסאווי.

ניסן סלומינסקי: יש סדר.

ניסן סלומינסקי: ירשמו אותך.

סתיו שפיר: הסינמטק בתל-אביב.

סתיו שפיר: זה מה שמעניין.

ניסן סלומינסקי: את מתה שאני אוציא אותך.

סתיו שפיר: אני ממש לא מתה שתוציא אותי.

סתיו שפיר: אני מתה שתוציא את עצמך.

ניסן סלומינסקי: אם את מתכוונת לא לאפשר דיון, את יודעת מה יקרה בסוף.

סתיו שפיר: לא הבאת את זה לעשות דיון אלא כדי לעשות כותרות.

מיכל בירן: ניסן, הנציגים של הסינמטק פה?

מיכל בירן: שאלה עניינית.

ניסן סלומינסקי: תכף נשמע.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע.

מיכל בירן: הזמינו נציגים של הסינמטק?

טמיר כהן: כן.

מיכל בירן: מתי?

טמיר כהן: כשהוחלט להעלות את זה לסדר-היום.

מיכל בירן: אתמול.

מיכל בירן: אפשר לדעת מתי יצאה ההודעה לנציגי הסינמטק?

טמיר כהן: אתמול.

ניסן סלומינסקי: תהיה לך זכות דיבור ותדברי.

עיסאווי פריג': איך אתה מקיים דיון בלי נציגי הסינמטק?

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

עיסאווי פריג': תענה על זה.

ניסן סלומינסקי: אני אענה, אבל- - -

עיסאווי פריג': איך אתה מקיים דיון בלי נציגי הגוף שאנחנו מדברים בגינו?

עיסאווי פריג': איך זה?

ניסן סלומינסקי: לשאלה שלך, שהיא צודקת- - -

דב חנין: בינתיים 180 נמצאים ברחוב.

דב חנין: אתמול דיברתי עם העובדים.

דב חנין: נשבר הלב.

דב חנין: זו היכולת שלנו להשפיע.

ניסן סלומינסקי: ולכן דיברנו שזה יעלה ביום שני כנראה, בשבוע הבא, יעלה הנושא ויידון.

מיכל בירן: אלכס, אין אצלכם פריימריז.

מיכל בירן: למה גם אתה משתתף בתחרות הזאת, ההצעה היותר הזויה?

ניסן סלומינסקי: אני מציע שאת זה נוריד מסדר-היום.

ניסן סלומינסקי: אלכס, בבקשה.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלכס מילר: ברשותך, קודם כל, ודאי שאני מצטרף לאותו ניסיון לפתרון מפעל המגבות בערד.

אלכס מילר: כמובן, אני חושב שבדיוק באותם הימים שהמליאה העלתה את הסוגיה הזאת ודיברה עליה, גם היה באותו יום דיון בוועדת הכלכלה.

אלכס מילר: אני חושב שבסופו של דבר יש לנו גם שר האוצר וגם שר הכלכלה, שיכולים לפתור את הסוגיה הזאת תוך חמש דקות, לדעתי.

אלכס מילר: ולא חסרים היום תקציבים.

דב חנין: וזו הבעיה, שאנחנו צריכים להשמיע את קולנו כדי שהבעיה הזאת תיפתר.

דב חנין: סליחה.

ניסן סלומינסקי: נשמיע את קולנו, ושר הכלכלה יהיה אישית ביום שני.

מיכל בירן: לא ראינו אותו נוכח בדברים שקשורים למשרד הכלכלה.

מיכל בירן: זה יהיה נס.

אלכס מילר: אני ביקשתי את הדיון בגלל שהפסטיבל שאנחנו דנים במהותו מתחיל בסוף השבוע הזה.

אלכס מילר: אני חושב שיש פה ניסיון זול ופתטי- - -

עיסאווי פריג': מה זה קשור לוועדת הכספים?

ניסן סלומינסקי: עיסאווי.

אלכס מילר: תלמד חקיקה.

אלכס מילר: חוק יסודות התקציב.

עיסאווי פריג': מה זה קשור לוועדת הכספים?

ניסן סלומינסקי: עיסאווי, בבקשה, תדבר בזמן שלך.

עיסאווי פריג': זה לא מקום לדיון פוליטי.

עיסאווי פריג': מה זה קשור?

עיסאווי פריג': זו השיטה, להיכנס לעדר?

אלכס מילר: אתם אפילו לא יודעים על אילו חוקים – אדוני, תפתח ספרים ותלמד.

ניסן סלומינסקי: עיסאווי, אני מבקש פעם ראשונה.

אלכס מילר: אני מציע שאדוני יפתח ספרים של החקיקה וילמד איזה חוק דן באיזו ועדה.

אלכס מילר: כך אולי יהיה קל להטיף לחברי כנסת.

עיסאווי פריג': למדתי.

אלכס מילר: אז תשאל שאלות רציונליות.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, כאשר אנחנו רואים את הניסיון הזול והפתטי של הנהלת הסינמטק לנצל את הבמה שלהם כדי לתמוך בכל אותם עוכרי ישראל שמנסים בכל דרך אפשרית לפגוע בעצמאות המדינה ולחפור תחת ריבונותה, וכמובן, ברגע שהם מזהים את האפשרות, באים ועושים את הפסטיבלים הללו בכל מקום שפותחים להם את הדלתות.

אלכס מילר: זה קורה באוניברסיטאות.

אלכס מילר: הבעיה באוניברסיטאות, שחוק יסודות התקציב לא נוגע בהם.

אלכס מילר: אולי בעז"ה נעביר גם את החוק הזה.

דב חנין: לא רק הסינמטק ייסגר – גם האוניברסיטאות.

אלכס מילר: הסינמטק עדיין לא נסגר.

אלכס מילר: תאמין לי, דב, כשהם צריכים כסף, ומכנסים להם ועדה מהיום למחר, עומד כאן תור של אנשים, אבל כאשר באים ומראים את הבעייתיות במעשיהם, הם לא מגיעים לכאן מרוב הבושה, ואני מבין את זה.

אלכס מילר: אם מישהו היה שוכר את המקום שלהם כדי לעשות פסטיבל להכחשת שואה, אני בטוח שאף אחד לא היה נותן להם את האפשרות.

עיסאווי פריג': מה זה קשור?

ניסן סלומינסקי: אתה על הפעם הראשונה.

אלכס מילר: זה קשור.

אלכס מילר: אל תתחנף לכל אותם אלה שמנסים- - -

עיסאווי פריג': שלא ידברו כאן שטויות.

אלכס מילר: אל תגיד לי מה להגיד.

ניסן סלומינסקי: זה דיון עקרוני, אבל הוא יתנהל כדיון.

ניסן סלומינסקי: פעם ראשונה.

ניסן סלומינסקי: אני לא אוהב לעשות את זה, אבל אל תאלץ אותי.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, החוק שחוקקתי בקדנציה הקודמת מדבר בדיוק על מקרים כאלה.

אלכס מילר: ברגע שהמדינה תומכת במוסדות, ואנחנו עצרנו את התופעות הללו כמעט בכל הארץ, גם בשלטון המקומי וגם בגופים אחרים, שמקבלים כסף מהמדינה ומנצלים אותם כדי להסית אזרחים כנגד אזרחים.

אלכס מילר: ואני רואה בפסטיבל הזה הסתה, בדיוק בימים האלה, כשאנחנו מנסים להרגיע את הרוחות, עושים פסטיבל שבא ושוב נכנס לאותה שטיפת מוח של הצעירים במגזר הערבי, שהם חיים במדינה, שמנסים להחדיר להם שהמדינה שהם חיים בה, אזרחים בה, קמה מתוך אסון.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, יש חוק.

אלכס מילר: שר האוצר, יש לו- - -

ניסן סלומינסקי: יש לנו אישור להמשיך את הישיבה עד 11:30, כך שננסה למצות ולשמוע את כל חברי הכנסת שיבקשו להתבטא.

אלכס מילר: שר האוצר, בסמכותו להפחית מהתמיכות שיש לסינמטק, כי הם נמצאים תחת תמיכה.

אלכס מילר: יש גם סעיף שאומר שזה צריך להיות בהסכמה של השר הממונה.

אלכס מילר: אני שמעתי גם את השרה לבנת שדיברה על הנושא הזה, וגם היא פנתה לשר האוצר בסוגיה הזאת.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אנחנו מבחינתנו חייבים לשמור על החקיקה, שמחוקקים אותה בכנסת, וחייבים לדעת שהחוק הזה מתבצע, וכל אלה שמצפצפים על החוק ומנסים לנצל את הבמה שהמדינה נותנת, צריך לבוא ולהביא את ההרתעה מול כל אלה שבעתיד גם ינסו להשתמש בכספי המדינה כדי לפגוע בסמליה.

אלכס מילר: תודה.

דב חנין: אני מניח, אדוני היושב-ראש, שאתה לא מתכוון לקבל החלטה בלי לשמוע את נציגי הסינמטק, רק למען הסדר.

דב חנין: זו שאלה להבנת הדיון.

ניסן סלומינסקי: אתה לא רשום.

דב חנין: זו שאלה עקרונית.

דב חנין: יש אפשרות שתתקבל החלטה פה בלי לשמוע את הסינמטק?

סתיו שפיר: מי כן נמצא פה?

מיכל בירן: דיון ממצה של שלושת רבעי שעה זה מספיק, לא?

דב חנין: זה לא הגיוני.

ניסן סלומינסקי: אתה עושה מה שלא מכובד שתעשה, ואתה אדם מכובד.

ניסן סלומינסקי: בדרך הזאת אתה רוצה שלא יהיה דיון.

דב חנין: אדוני קובע אם יהיה דיון.

דב חנין: אני רק אומר שמסקנות לדיון אי-אפשר לקיים עד שלא שומעים את אנשי הסינמטק.

ניסן סלומינסקי: אתה מנסה בדרך לא הוגנת ולא מכובדת- - -

דב חנין: הוגן לקבל החלטות בלי הסינמטק?

ניסן סלומינסקי: תבקש זכות דיבור ותדבר.

ניסן סלומינסקי: כל השאלות שלך הן שאלות - עיסאווי, יש לך שלוש דקות.

עיסאווי פריג': חברים, כנראה שמעז יצא מתוק.

עיסאווי פריג': עכשיו הנכבה נמצאת על סדר-היום.

עיסאווי פריג': תודה לך, חבר הכנסת אלכס מילר.

עיסאווי פריג': וכשאני קורא את חוק יסודות התקציב, סעיף 3, ובעניין כל התמיכות, אני שואל את כבוד היושב-ראש, האם זה דיון פוליטי או דיון פיננסי?

עיסאווי פריג': אם זה דיון שאתה רוצה לקיים דיון פוליטי, ולנצל את המעמד שלך כיושב-ראש ועדת הכספים כדי לנהל דיון פוליטי – זה משהו אחר.

עיסאווי פריג': יש לנו הרבה מה לומר בסוגיה הזאת; ואם זה דיון פיננסי, שאני קראתי את החוק שאנחנו מדברים עליו, אני שואל אותך – האם פנית לשר האוצר, שיקבל חוות דעת מהיועץ המשפטי?

עיסאווי פריג': פנית אליו, לפני שאתה מקיים את הדיון?

עיסאווי פריג': פנית, על-פי החוק?

אלכס מילר: חברי הכנסת סוברניים לעשות דיון על כל נושא.

אלכס מילר: אנחנו עדיין לא עובדים אצל אף אחד.

ניסן סלומינסקי: אלכס, בבקשה.

מיכל בירן: נראה לי שאתה עובד אצל ליברמן.

עיסאווי פריג': ברגע שאתה מדבר על הוצאה שאינה נתמכת, שר האוצר צריך לפנות לקבל חוות דעת מהיועץ המשפטי.

עיסאווי פריג': האם פנית אתה כיושב-ראש ועדת כספים, על-פי הנוהל הדרוש והתקין לעשות את זה?

עיסאווי פריג': לא עשית.

עיסאווי פריג': קיימת דיון.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שיש לך בלבול קצת בדברים, אבל תמשיך הלאה.

עיסאווי פריג': אין לי שום בלבול.

עיסאווי פריג': אני קורא את זה.

עיסאווי פריג': לפני שאנחנו מגיעים לתהליך הזה אתה צריך לפנות לשר האוצר, שיקבל חוות דעת מהיועץ המשפטי.

עיסאווי פריג': אם יש סוגיה שחריגה על החוק, זה בא לדיון כאן.

עיסאווי פריג': זה כתוב לי כאן, וקראתי את זה.

ניסן סלומינסקי: ממש הפוך, אבל לא חשוב.

עיסאווי פריג': כך אני רואה את זה.

עיסאווי פריג': עכשיו לסוגיה.

עיסאווי פריג': חברים, אני אדבר קצת במובן הפוליטי האידיאולוגי שאתם מנסים להעלות כאן.

עיסאווי פריג': לעם הפלסטיני היתה נכבה, נקודה.

עיסאווי פריג': לא לשרת החינוך ולא לאף אחד אחר יעזור להגיד אחרת.

עיסאווי פריג': אלה העובדות.

עיסאווי פריג': וגדולתה של מדינה, שתכיר גם בנרטיב של השכן, גם אם יש לו נרטיב אחר, אפילו שזה לא נעים.

עיסאווי פריג': אלה העובדות.

עיסאווי פריג': וכל הדיון הזה, שאנחנו מעלים, הוא לא מידתי, לא חוקי, פופוליסטי, מצעד כוכבים שאנחנו נמצאים בו, שחבר הכנסת מילר ואחרים למדו את השיטה בכדי לככב- - -

אלכס מילר: תציין את הנכבה כמה שאתה רוצה – לא על חשבון משלם המסים.

עיסאווי פריג': למדו את השיטה, אז מוסיפים שמן על המדורה.

עיסאווי פריג': זו בושה, בושה, בושה.

עיסאווי פריג': ומה שאנחנו מדברים על שטיפת מוח – אסיים, אל תדאג – ברגע שנותנים לצעיר כיוון אחד, זה שטיפת מוח.

עיסאווי פריג': ברגע שפותחים בפניו את הנרטיבים האחרים, שילמד ויידע וניתן לו לדעת, זה התרבות.

עיסאווי פריג': תלמד מה זה שטיפת מוח.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

עיסאווי פריג': אני מציע לא לקיים את הדיון.

עיסאווי פריג': צריך לשמוע את אנשי הסינמטק, ולקיים את זה בצורה מקצועית על-פי חוק ועל–פי התקנות והנהלים, וזה לא מתקיים כך, אדוני היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: מיכל.

מיכל בירן: למען הסר ספר, אני לא חושבת שהיתה נכבה.

מיכל בירן: הדיון הזה, אני לא מזדהה אתו, לא השתתפתי מעולם בדיון כזה, אבל אני חושבת שזכותם של אנשים להחזיק בנרטיב שלהם.

מיכל בירן: אבוא להתווכח אתם, כי אני לא חושבת שזה מה שקרה; אני חושבת שהגנו על עצמנו.

מיכל בירן: אני חושבת שהתנועה הציונית ומעשה של הקמת מדינת ישראל הוא בין המעשים הצודקים והמוסריים בהיסטוריה של האנושות, ובכל זאת אני חושבת שאם אנחנו מדברים על משהו שהוא פתטי וזול, אלכס, זה זה שישראל ביתנו מנסה לשפר את מצב המנדטים שלה על-ידי דיונים פופוליסטיים שכאלה.

מיכל בירן: דבר ראשון, זה לא יעמוד משפטית.

מיכל בירן: הסיבה היחידה שהחוק הזה עוד לא נפסל, היא כי התשובה של בית המשפט היתה שהוא פשוט לא יושם.

מיכל בירן: יכול מאוד להיות שאתה בזה, אלכס מילר, תתרום לזה שחוק הנכבה יבוטל.

מיכל בירן: חוץ מזה, זה צריך להיות בהליך תקין.

מיכל בירן: אם כבר רוצים לעשות על זה דיון, וזה דיון מיותר ופופוליסטי, וזה בשביל להרגיע את הרוחות?

מיכל בירן: אנשים מסיתים?

מיכל בירן: אתה לא מסית?

מיכל בירן: זה מה שמרגיע את הרוחות?

אלכס מילר: אל תעשו את האירוע.

ניסן סלומינסקי: אל תענה.

ניסן סלומינסקי: בסוף אתן לך זכות דיבור, אם תרצה.

מיכל בירן: כשלנדאו יושב בדיון בוועדת כלכלה פה על המצב הקשה של תעשיית התיירות, ושהתיירים לא חוזרים, כי אף אחד לא רוצה לצאת לחופשה במצב שבו הוא חושש לחייו מפיגוע, ובמקום להרגיע את הרוחות וללכת לדבר, גם חברי הקואליציה עסוקים בלעלות להר הבית, ואתה תורם את חלקך להרגעת הרוחות בדיון פופוליסטי על שלילת התקציב של הסינמטק.

מיכל בירן: שוב, אני חושבת שאולי לא היה צריך לעשות את הפסטיבל הזה.

מיכל בירן: אני בטח לא הלכתי אליו ולא מכירה אף אחד שהלך אליו, אבל בין זה ובין שלילת התקציב של הסינמטק, שהוא מוסד במדינת ישראל, לא רק פורמלית אלא גם באופן בלתי-פורמלי, והניסיון להילחם בזכותם של אנשים לספר גם סיפורים אחרים, אני חושבת שהוא מוטעה.

מיכל בירן: אני חושבת שאתה מסית ושאתה פתטי וזול ופופוליסטי, זה הדיון הזה, וחבל.

מיכל בירן: תודה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: שמעון ואז סתיו.

שמעון אוחיון: תודה, אדוני היושב-ראש.

שמעון אוחיון: אני קודם כל תומך בדיון הזה, כי הוא מאוד-מאוד כואב.

שמעון אוחיון: הסינמטק מצא לנכון לקיים פסטיבל על מה שהם קוראים הנכבה, בזמן שאנחנו כבר חודשים בעקבות החוק יום לציון היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב.

שמעון אוחיון: במקום לספר קודם כל את הנרטיב שלך, של העם היהודי במדינת ישראל, ספר קודם.

שמעון אוחיון: אחר כך תתפנה לשמוע את הנרטיב של האחר.

שמעון אוחיון: אבל אם אתה לא מספר את הנרטיב שלך, מה קרה לאותם 900 אלף יהודים מארצות ערב, שעונו, גורשו, בתיהם הוצתו – אף אחד לא מספר את הסיפור.

שמעון אוחיון: נצל את ההזדמנות, אדוני מוסד התרבות, כפי שמנכ"לית משרד החינוך הוציאה חוזר אל בתי הספר להתעסק, לספר את הסוגיה הזאת.

שמעון אוחיון: בוא נראה את הסינמטק פותח קודם כל בדיון כלפי עצמו, כלפי העם היהודי.

שמעון אוחיון: בוא נכיר את הנרטיב שלנו.

שמעון אוחיון: חצי מתושבי מדינת ישראל, הנרטיב שלהם לא מוכר.

שמעון אוחיון: אף אחד לא גירש את הערבים ממדינת ישראל.

שמעון אוחיון: הם ברחו.

שמעון אוחיון: אבל את עמי גירשו, רצחו, הציתו את בתיהם, בתי כנסת.

שמעון אוחיון: אלפים נשארו ללא בתים וקורת גג.

שמעון אוחיון: הרכוש שלהם הולאם על-ידי חוקים.

שמעון אוחיון: אף אחד לא מכיר את הסיפור הזה, והנה מוסד תרבותי שנתמך על-ידי מדינת ישראל, במקום שהוא יפתח, אם באמת הוא רוצה שנפתח בדיון – אדרבא, תציג, תהיה שותף גם אתה למערכת החינוך, ואחר כך נשמע מה אתה טוען כאילו הנכבה, ואתה עוד עושה מזה פסטיבל.

שמעון אוחיון: עוד דבר.

שמעון אוחיון: כואב לי נורא, שעמיר בניון, לא כי אני מזדהה עם ההתבטאות שלו.

שמעון אוחיון: בוודאי- - -

עיסאווי פריג': תן ליו לגיטימציה.

עיסאווי פריג': תן לו.

שמעון אוחיון: הקשבתי לך.

שמעון אוחיון: בדיוק אתה מנסה להדביק לי מה שלא אמרתי.

ניסן סלומינסקי: עיסאווי.

עיסאווי פריג': תן לו לגיטימציה.

שמעון אוחיון: אתה יכול לקפוץ עד מחר.

שמעון אוחיון: אני לא מזדהה.

שמעון אוחיון: אני ודאי נגד הסתה וכל עניין של אלימות, אבל למדתי דבר אחד: מידה אחת לכולם.

שמעון אוחיון: ואני מצפה, אם החליט נשיא המדינה בטקס שלנו, הטקס של יום היציאה – זה לא עניין של טקס אזרחי; זה הטקס הממלכתי, החליט להחרים, אני מכבד ומקבל את החלטתו, אבל הייתי רוצה לשמוע גם אותו הבר, את נתן זך, שפרסם מודעה בעיתון הארץ: כל הכבוד לחנין זועבי, כל הכבוד, וכל הזמן הסתה אחרי הסתה.

שמעון אוחיון: נתן זך יושב- - -

עיסאווי פריג': תמצא תירוצים לתת לגיטימציה לעמיר, ואני אפריע לך, כי אתה נותן לגיטימציה למסיתים.

שמעון אוחיון: אני לא נותן לגיטימציה.

עיסאווי פריג': אתה נותן לגיטימציה ברגע שאתה מזכיר את זה.

שמעון אוחיון: לא.

עיסאווי פריג': מה זה קשור לנתן זך ולאחרים?

ניסן סלומינסקי: עיסאווי, פעם שנייה.

ניסן סלומינסקי: אל תאלץ אותי, כי אתה עושה את זה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, אני מבקש ממך.

שמעון אוחיון: אל תחשוב שהאנשים שפה הם מטומטמים.

שמעון אוחיון: הם שמעו אותי במפורש, שאני מתנגד ולא נותן שום לגיטימציה, אז אם אתה תחזור על זה עוד פעם, לא יעזור לך.

שמעון אוחיון: אתה לא תשנה אותי וגם לא תעבוד על האנשים הנוכחים.

עיסאווי פריג': אז אל תזכיר אחרים.

ניסן סלומינסקי: עיסאווי.

שמעון אוחיון: לכן בקטע הזה הייתי מצפה, אל"ף, שמי שמחרים את עמיר בניון יחרים גם את נתן זך, ואני רוצה לשמוע את קולותיהם של אלה שלצערי, עליי לקרוא להם צבועים.

עיסאווי פריג': אתה משווה בין נתן זך לעמיר בניון?

עיסאווי פריג': עד כדי כך?

עיסאווי פריג': אתה שומע את עצמך?

מיכל בירן: איפה אתה כשפייגלין עולה להר הבית?

עיסאווי פריג': אתה שומע את עצמך?

ניסן סלומינסקי: פעם שלישית, עיסאווי.

עיסאווי פריג': אי-אפשר לקלוט את הדברים.

עיסאווי פריג': הוא נותן הצדקה למעשה גזענות, ואנחנו שותקים?

ניסן סלומינסקי: שמענו את הדברים שלך ושתקנו.

שולי מועלם-רפאלי: - - - - תיחנק עם החוק – זה בסדר?

שולי מועלם-רפאלי: שהוא משווה בין עמיר בניון לנתן זך – זה לא בסדר?

שולי מועלם-רפאלי: שם לא צעקת.

ניסן סלומינסקי: שולי.

עיסאווי פריג': תחזור בך.

עיסאווי פריג': תחזור בך.

ניסן סלומינסקי: אתה מאלץ אותי.

שמעון אוחיון: תפסיק עם הדמגוגיה שלך.

שמעון אוחיון: אנשים שמעו בדיוק שאני מתנגד.

שמעון אוחיון: רק ביקשתי שלא נהיה צבועים.

שמעון אוחיון: שאם אנחנו מחרימים את עמיר בניון, בואו נחרים גם את נתן זך.

שמעון אוחיון: מידה אחת לכולם.

שמעון אוחיון: אם אנחנו רוצים להתבטא ולהילחם בהסתה – לכן, לגבי הסינמטק, בוודאי כמוסד נתמך- - -

ניסן סלומינסקי: תסיים בבקשה.

שמעון אוחיון: מסיים.

שמעון אוחיון: לגבי הסינמטק כמוסד תרבותי, שאני מצפה גם שייתנו לו את הכבוד הראוי ואת האיזון, הסינמטק חייב להיות זהיר, ובראש ובראשונה להציג את הנרטיב של מדינת ישראל ושל קהילות ישראל.

שמעון אוחיון: ודאי אחר כך הוא יתפנה לפסטיבלים אחרים.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: סתיו ואז עפר.

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: קודם כל, מי הנציגים שכן יושבים פה?

סתיו שפיר: כולם מהתרבות.

סתיו שפיר: אין פה נציגי אוצר ואין פה נציגים של הסינמטק?

סתיו שפיר: ואיך בכלל מתקיים דיון כזה?

סתיו שפיר: הרי לוועדה אין אפשרות להחליט פה שום דבר.

סתיו שפיר: הדיון מתקיים על מה?

סתיו שפיר: היועצים המשפטיים של הוועדה.

ניסן סלומינסקי: זכות הדיבור שלך.

שגית אפיק: הסמכות היא של שר האוצר.

סתיו שפיר: כלומר אין לוועדה הזאת שום אפשרות לקבל שום החלטה.

סתיו שפיר: אנחנו מקיימים את הדיון הזה לצרכים תקשורתיים של הוועדה בלבד.

ניסן סלומינסקי: עם נכונות לקבל החלטה, אם לפנות לשר או לא.

סתיו שפיר: יש פה מלא מצלמות.

סתיו שפיר: ההחלטה היא של השר.

סתיו שפיר: אין לוועדה שום סמכות.

סתיו שפיר: אין פה נציגים של הסינמטק, אין פה נציגים של האוצר.

סתיו שפיר: חבר'ה, זה בדיחה.

סתיו שפיר: זה דיון שכל המשמעות שלו - להביא לפה את התקשורת.

סתיו שפיר: סבבה.

סתיו שפיר: אתן לכם עוד דוגמאות לדיונים כאלה: במהלך צוק איתן שוב הבית היהודי משתמשים בוועדת כספים – במקום להעביר פה כספים לדרום לסיוע, ועדת הכספים מכנסת את הוועדה כדי להעביר כספים, 35 מיליון שקלים לחוסן חברתי בהתנחלויות.

סתיו שפיר: זה מה שוועדת כספים עושה.

ניסן סלומינסקי: את חוזרת על השקר הזה.

ניסן סלומינסקי: העברנו מיליארד וחצי לדרום.

סתיו שפיר: לא עבר פה כזה סכום.

ניסן סלומינסקי: אז על מה את מדברת?

ניסן סלומינסקי: 35 מיליון?

סתיו שפיר: לא עבר כזה סכום.

סתיו שפיר: תפסיק לשקר.

ניסן סלומינסקי: לא עבר מיליארד וחצי?

סתיו שפיר: עדיין העסקים בדרום מחכים לפיצויים שלהם.

ניסן סלומינסקי: 460 מיליון קיבלו חוץ מהמקדמה, אז על מה את מדברת?

ניסן סלומינסקי: או את לא בקיאה בנתונים או החלטת לשקר לאורך כל הדרך, ואת חוזרת על אותה מנטרה כל הזמן, בלי לדעת אפילו על מה את מדברת.

סתיו שפיר: שבועיים אחר כך התקיים בוועדת כספים דיון עם בעלי עסקים מהדרום על הפיצויים.

סתיו שפיר: מזמנים לפה מאות בעלי עסקים קטנים ובינוניים לוועדה.

סתיו שפיר: באמצע הדיון אומר יושב-ראש הוועדה: טוב, אנחנו עוברים לנושא אחר, ועוברים לנושא אחר.

סתיו שפיר: כל האנשים האלה נשלחים הביתה, לפני שנחתם פה והיתה איזושהי התקדמות, למה – כדי לדון באיזו הצעת חוק פופוליסטית של יוני שטבון.

סתיו שפיר: זה מה שקרה פה בוועדה רגע אחרי המלחמה.

סתיו שפיר: ואז מגיע תקציב המדינה.

סתיו שפיר: אני מבקשת לקיים פה דיון דחוף על זה שהתקציב הגיע לפה באיחור חסר תקדים- - -

עיסאווי פריג': הסינמטק יותר חשוב.

סתיו שפיר: ושלחברי הכנסת לא ניתן אפילו יום אחד לדון בתקציב לפני שעלה להצבעה בקריאה ראשונה, ו-וועדת כספים, אין לה זמן לקיים דיונים בתקציב, ואומרים לי: אי-אפשר לקיים על זה דיון בוועדת כספים, כי אין לה זמן – הרי יש לנו רק חודש לדון בתקציב – אין לה זמן לקיים דיונים על הדבר הזה?

ניסן סלומינסקי: מה?

ניסן סלומינסקי: מה?

ניסן סלומינסקי: על מה את מדברת?

סתיו שפיר: זה מה שקרה, ניסן.

ניסן סלומינסקי: לקראת הצבעה ראשונה היינו צריכים לדבר כאן בוועדה?

סתיו שפיר: הגשתי בקשה לדיון דחוף בוועדה על האיחור בהגשת התקציב לכנסת, בדרישה שנביא לפה את משרד האוצר, ונדרוש מהם תשובות על מדוע התקציב מגיע בכזה שלב, על איך הם מצפים שנדון בצורה רצינית בתקציב, על מה גרם לאיחור הזה, מה תוכניות העבדה שלהם לגבי התקציב הזה.

סתיו שפיר: כל הדברים האלה היו אמורים להיות נדונים פה בוועדה.

סתיו שפיר: ההצעה הזו לא התקבלה כי אמרו לי שלוועדת כספים אין זמן.

ניסן סלומינסקי: תסלחי לי.

סתיו שפיר: אתה מפריע לי כל הזמן.

ניסן סלומינסקי: כי את כל הזמן אומרת דברים שהם לא אמת.

עיסאווי פריג': אני הגשתי בקשה לדיון מהיר לוועדת הכספים, ונדחיתי.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת מילר הגיש, ונתקבל הדיון הפתטי הזה.

עיסאווי פריג': אלה העובדות.

סתיו שפיר: ואז ועדת כספים מכנסת שוב, אפילו על חשבון זמן מליאה, דיון.

סתיו שפיר: תכבה את זה.

ניסן סלומינסקי: לא אכבה את זה.

סתיו שפיר: מכנסת דיון על הנושא הטיפשי הזה, שבכלל אין לוועדת כספים אפשרת להכריע בו.

סתיו שפיר: זה בכלל החלטה של משרד האוצר.

סתיו שפיר: כל הדיון הזה נערך בשביל להביא לפה את התקשורת ולהוסיף עוד קולות לבית היהודי.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שתקצרי.

סתיו שפיר: כל הדיון הזה, גם על חוק הלאום וגם על הנושאים הפופוליסטיים, וכל הניסיון לזרוק עוד גפרורים למדורה שממילא בוערת במדינה הזאת עכשיו סביב העניינים הבאמת מהותיים של הבסיס הרוחני, של הבסיס העקרוני שעליה החברה הישראלית מושתתת, כל הגפרורים האלה בראש ובראשונה נועדו להסתיר את הדברים האמתיים שהחברה הישראלית צריכה לעסוק בהם כרגע, את הנושאים האמתיים שעל הפרק, וזה הקיפאון בשכר וזה הרפורמה בשביל הבריאות הציבורית וזה תקציב המדינה, או הקיצוץ האדיר בתחבורה ציבורית שמתקיים פה עכשיו.

סתיו שפיר: אלה הנושאים שהיה צריך לדבר עליהם עכשיו.

סתיו שפיר: ובמקום זה אתם בממשלה כל הזמן מנסים להסוות את הבעיות האמתיות של המדינה באמצעות כל מיני נושאים זהותיים, כאילו הבעיה הכי גדולה של מדינת ישראל זה שהזהות היהודית שלה לא חזקה מספיק.

סתיו שפיר: ברצינות, אנחנו לא יהודים מספיק?

סתיו שפיר: זו הבעיה שלנו?

סתיו שפיר: זו הבעיה במדינת ישראל?

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך לסיים.

סתיו שפיר: משפט אחרון.

סתיו שפיר: הדבר הזה משדר מצוקה לא נורמלית כלפי חוץ.

סתיו שפיר: מדינת ישראל היא מדינה חזקה שלא צריכה להתבייש בזהות שלה – לא בזהות היהודית שלה ולא בזהות הדמוקרטית שלה, ועל זה המדינה הזאת מושתתת, וכמדינה חזקה העיסוק הקטנוני, האובססיבי, המפוחד הזה בכל ענייני הזהות כאילו אנחנו לא מספיק ואנחנו לא בטוחים בעצמנו, ומה יקרה אם מישהו אחר יציג עוד נרטיבים, מה יקרה אם נשמע קצת ביקורת?

סתיו שפיר: מה קרה?

סתיו שפיר: מדינה חזקה עם זהות חזקה לא מדברת בכזה פחד.

סתיו שפיר: היא לא פוחדת מכל דבר שאומרים עליה.

סתיו שפיר: אתם מתנהגים בפחדנות, אתם משדרים חולשה.

סתיו שפיר: אולי בטווח הקצר נראה לכם כאילו זה יוסיף לכם קולות- - -

ניסן סלומינסקי: ביקשת משפט.

סתיו שפיר: שנייה.

סתיו שפיר: אולי בטווח הקצר נראה לכם שזה יוסיף לכם קולות.

סתיו שפיר: בטווח הארוך אתם מזיקים לעתידה של מדינת ישראל.

סתיו שפיר: איך אתם לא מבינים את זה?

ניסן סלומינסקי: אחרי ששומעים אותך מתחזק הצורך לאמת את הלאום של מדינה יהודית.

סתיו שפיר: ממה אתה פוחד?

סתיו שפיר: אנחנו לא יהודים?

סתיו שפיר: ניסן.

ניסן סלומינסקי: עפר, בבקשה.

עפר שלח: אני מתעקש לדבר לעניין, כי הנושא הפרוצדורלי, למה נתכנסנו פה, ממש לא מעניין אותי.

עפר שלח: יושבים פה נציגי משרד התרבות.

עפר שלח: להבנתי, יש פה אי-הבנה בסיסית ועמוקה של השאלה, מהי תרבות בכלל ומה תפקידם של מוסדות תרבות.

עפר שלח: תפקיד מוסדות תרבות הוא לא לחנך ולא לתת את הנרטיבים הטובים מול אלה הרעים, אלא תפקידם הוא להציג תרבות.

עפר שלח: אני ראיתי בסינמטק את הסרטים של הנרי ריפנשטיין.

עפר שלח: האם זה אומר שהסינמטק מעודד אידיאולוגיה נאצית?

עפר שלח: מי שרוצה להבין את המאה ה-20, מי שרוצה להבין את הנאציזם, מי שרוצה להבין – לא רק לשבת כל היום ולומר, ובצדק, שלעם היהודי נעשתה אחת הזוועות או אולי הזוועה הגדולה בהיסטוריה, חייב לראות את הסרטים האלה, ותפקידו של מוסד תרבות הוא להציג אותם.

עפר שלח: ומי שרוצה לשאול את עצמו שאלות של זהות ולהתמודד אתן, חייב להכיר זהות, ותפקידו – לא אפשרות אלא תפקידו של מוסד תרבות הוא להציג לו את הנרטיב של הצד השני.

עפר שלח: בזה הוא לא מטיף, בזה הוא לא עושה שום דבר רע, והוא לא צריך לאזן את זה.

עפר שלח: זה נקרא תרבות.

עפר שלח: עצם ההעלאה של זה כנושא שאנחנו צריכים להתגונן מפניו או לאזן אותו, היא הבנה בסיסית של מה זה תרבות.

עפר שלח: תפקידה מדינה הוא לממן את התרבות שלה, ובמובן שעליו אני מדבר – לא את התרבות שמוצאת חן בעיני השלטון הקיים, לא את התרבות שמוצאת חן בעיני מישהו אחר.

עפר שלח: את התרבות כפי שהיא, זה תפקידה לעשות.

עפר שלח: מדינה שלא עושה את זה היא ערימה, מה שקרא בני פלד למדינת ישראל בשנות ה-70: קהילה מפוחדת שמחכה שיבוא הפוגרום.

עפר שלח: אני שמח שהדיון הזה מתקיים.

עפר שלח: ממש לא מעניין אותי אם ועדת הכספים צריכה לדון בזה או לא.

עפר שלח: אני שמח שניתנת לנו ההזדמנות לומר, חברים ממשרד התרבות, תממנו תרבות ושבו בשקט.

עפר שלח: וביום שאנחנו נפסיק לממן תרבות, כי התוכן שלה לא מוצא חן בעינינו או לא נראה לנו או לא מתיישב עם מה שאנחנו חושבים שהוא אמת, ואני בהחלט חושב שמה שהיה פה בשנת 1948 היה מלחמת העצמאות של הקהילה היהודית, של העם היהודי שחי פה, שכתוצאה ממנה קמה מדינת ישראל, אבל אני אממן בשמחה את ההצגה של כל דבר אחר, יהא אשר יהא, ואגב, אני גם בעד שעמיר בניון ישיר.

עפר שלח: אולי נשיא המדינה לא רוצה שישיר אצלו.

עפר שלח: זה גם בסדר, אבל תנו לו לשיר, רק שיעשה שירים טובים ולא חרא של שירים, כמו שהוא עושה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: שולי ואחר כך דב.

אלכס מילר: אפשר לומר, שימשיכו לעשות הצגות, רק לא חרא של הצגות שמציגים עכשיו.

עיסאווי פריג': מצעד כוכבים.

עיסאווי פריג': אני הולך למליאה, אדוני.

עיסאווי פריג': חלאס.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מצטערים שאתה עוזב אותנו.

ניסן סלומינסקי: שולי, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהדיון פה הוא בעיקר-בעיקר סוג של פופוליזם זול, חברותיי, מבחינתי, מיכל.

שולי מועלם-רפאלי: זה האמירות שהמציאות הזו שבה חברי הכנסת עולים להר הבית ומוסיפים גפרורים למדורה.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: פסטיבל סרטי נכבה, הוא לא מוסיף גפרורים למדורה.

שולי מועלם-רפאלי: הוא לגיטימי.

מיכל בירן: גם הוא.

שולי מועלם-רפאלי: אותו מדינת ישראל צריכה לממן, כי הוא תרבות.

עיסאווי פריג': מממנת?

שולי מועלם-רפאלי: מממנת, אחרת מה קפצתם?

שולי מועלם-רפאלי: וראה זה פלא, לא תקפוץ.

שולי מועלם-רפאלי: אבל יש פה צביעות בלתי-נסבלת.

שולי מועלם-רפאלי: תרבות, חברים, היא לא רק מה שמוצא חן בעיניכם.

שולי מועלם-רפאלי: העלייה להר הבית היא לא גפרור.

שולי מועלם-רפאלי: תרבות היא הכול.

דב חנין: יפה.

דב חנין: הסכמנו.

דב חנין: הר הבית זה תרבות או דת?

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: הר הבית זה דת וריבונות.

שולי מועלם-רפאלי: אבל הדיון פה הוא לא על הר הבית.

שולי מועלם-רפאלי: לכן אמרתי למיכל בירן שלהכניס פה את האמירה הפופוליסטית, שאנחנו מוסיפים גפרורים בעלייה להר הבית- - -

מיכל בירן: אפילו ראש הממשלה ביקש מכם להפסיק.

מיכל בירן: לא בדיוק עשית את זה.

שולי מועלם-רפאלי: ממתי את מסכימה עם כל דבר שראש הממשלה חושב?

שולי מועלם-רפאלי: אם את תסכימי עם כל מה שראש הממשלה חושב, ומדינת ישראל תהיה יותר יהודית ויותר דמוקרטית ממה שהיא היום, אני מסכימה להיענות לבקשה.

מיכל בירן: יותר דמוקרטית זה ממש לא הכיוון שלכם, שולי.

שולי מועלם-רפאלי: ברוך ה'.

שולי מועלם-רפאלי: מזל שאת הדמוקרטיה שלנו אנחנו לא שואלים אותך, איך היא צריכה להיראות.

עיסאווי פריג': בהר הבית היא נמצאת.

שולי מועלם-רפאלי: היא גם נמצאת בהר הבית.

שולי מועלם-רפאלי: הזכות שלי להתפלל על הר הבית היא כמו הזכות שלך.

שולי מועלם-רפאלי: והבעיה, שאני מסכימה לזכות שלך, ואתה לא מסכים לזכות שלי.

עיסאווי פריג': חצי מנדט השיגה עכשיו.

שולי מועלם-רפאלי: עליתי להר הבית לפני שנבחרתי לכנסת, ובעזרת ה' אמשיך לעלות גם אחרי שאהיה חברת כנסת.

שולי מועלם-רפאלי: זה אינו נוגע.

שולי מועלם-רפאלי: אבל הצביעות שחוזרת פה שוב ושוב – ביום שני חבר כנסת עומד על הדוכן, ואומר ליושב-ראש באותה ישיבה: תיחנק עם החוק, והשני אומר לו פשיסט.

שולי מועלם-רפאלי: אז על זה, חבר הכנסת עיסאווי פריג', אתה לא צעקת.

עיסאווי פריג': את יודעת מה זה פשיסט?

שולי מועלם-רפאלי: בטח שאני יודעת.

דב חנין: אבא אחימאיר כתב טור בשם פנקסו של פשיסטן.

עיסאווי פריג': אתה רואה שהצלחת לעשות דיון פוליטי?

ניסן סלומינסקי: עיסאווי, צא לדקה, ותוכל תחזור אחר כך.

עיסאווי פריג': - - -

דב חנין: 1933 תיזכר בזכות השמות המזהירים של מוסולוני- - - והיטלר.

דב חנין: זה כתוב אצלכם, במסורת שלכם.

ניסן סלומינסקי: לדקה ואחר כך תחזור.

ניסן סלומינסקי: תירגע קצת.

דב חנין: ממה אתם נעלבים כשאומרים פשיסט?

עיסאווי פריג': ניסן, אתה מביא דיון פוליטי.

ניסן סלומינסקי: אל תוציאו.

ניסן סלומינסקי: הוא ייצא לבד.

עיסאווי פריג': אתה מוציא אותי בדיון פוליטי.

עיסאווי פריג': בושה.

עיסאווי פריג': אל תשתמש בזכות- - -

ניסן סלומינסקי: תירגע.

ניסן סלומינסקי: צא לדקה ותחזור.

ניסן סלומינסקי: סיימי.

ניסן סלומינסקי: (חבר הכנסת עיסאווי פריג' יוצא מהאולם)

סתיו שפיר: יש דרך להפוך את הדיון הזה ליותר פופוליסטי ויותר בעייתי?

ניסן סלומינסקי: שולי, סיימי.

שולי מועלם-רפאלי: כשחבר הכנסת שמעון אוחיון עושה השוואה בין נתן זך לעמיר בניון, על זה קופצים.

שולי מועלם-רפאלי: על זה קופץ חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

שולי מועלם-רפאלי: אז או קופצים על הכול, או לא קופצים בכלל.

שולי מועלם-רפאלי: או מציגים הכול, ובכל מקום, כלומר הצגות נוסעות גם לקריית ארבע וגם לאריאל, או לא מציגים בכלל.

שולי מועלם-רפאלי: אם משרד התרבות מממן תרבות, בבקשה - יממן תרבות בכל חלקי החברה הישראלית, ולא רק מה שעונה על השאיפות שלכם, שהמדינה הזאת תפסיק להיות יהודית ותפסיק להיות דמוקרטית, כי זה מה שקורה פה, כי כשמציגים סרטי נכבה ושיבה, אני שמה סימן שאלה: האם אני צריכה לממן את מי שאומר בקול צלול: אני בעצם רוצה שלא תתקיים פה יותר מדינה יהודית?

ניסן סלומינסקי: תודה, שולי.

ניסן סלומינסקי: דב, אחרון הדוברים, שלוש דקות.

ניסן סלומינסקי: אחר כך, אם תרצו, משרד התרבות, אשמח לשמוע אתכם.

דב חנין: תודה, אדוני.

דב חנין: קודם כל, הגיע הזמן שוועדת הכספים תקבל החלטה עקרונית.

דב חנין: אנחנו מטפלים קודם כל בבעיות של בני אדם.

דב חנין: אנחנו נותנים קודם כל תשובות אמתיות לשאלות אמתיות, ואחר כך, אם יישאר לנו זמן, אנחנו יכולים להתחרות בהתלהמות.

דב חנין: בואו נקבל סוף-סוף את ההחלטה הזאת.

דב חנין: אני העליתי את הסיפור של מגבות ערד, כי אני חייב לומר לכם שהוא פוצע את דם לבי.

דב חנין: 180 עובדים נמצאים ברחוב.

דב חנין: כל יום אני מדבר אתם.

דב חנין: הם אומרים: אנחנו מחכים לעזרה מהכנסת.

דב חנין: איפה הכנסת?

דב חנין: החליטה מליאת הכנסת להעביר את הדיון הזה לוועדת הכספים, ו-וועדת הכספים לא מצליחה למצוא זמן לדיון, אבל כשעולה נושא של סינמטק, ישר, מהיום למחר, אפילו לא הספיקו להזמין, כן הספיקו להזמין, עם נציגים, בלי נציגים.

דב חנין: מהיום למחר הכול דחוף.

דב חנין: אני מציע שנקבל פה החלטה עקרונית של הוועדה: קודם כל, לטפל בבעיות של אזרחי ישראל.

דב חנין: קודם כל לתת תשובות למובטלים.

דב חנין: קודם כל לתת פתרונות לבעיות החברתיות.

דב חנין: קודם כל לדאוג לחיים של בני אדם כאן, ואחר כך אפשר את כל הזמן שנשאר להתחרות בינינו בהתלהמויות בכל הנושאים.

דב חנין: לעניין הנושא שבפניך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני חושב שהדיון הזה מיותר, ויותר מזה – הוא גם מאוד-מאוד מזיק.

דב חנין: כשעלה החוק של חבר הכנסת מילר, אמרנו: זה חוק בעייתי, הוא חוק פסול ומזיק, כי הוא חוק של צנזורה תרבותית, ובחוק כזה אין שום תועלת, אבל יש בו הרבה מאוד נזק.

דב חנין: אם הציבור הערבי במדינת ישראל מרגיש פצע של הנכבה, לא החוקים של אלכס מילר ירפאו את הפצע הזה.

דב חנין: אני אומר את זה באופן הכי אובייקטיבי בעולם.

דב חנין: מי שישכנע אותי שאפשר לרפא פצעים באמצעות חוקים שאוסרים לדבר עליהם יגלה פלא רפואי שאף אחד מאתנו לא הכיר.

דב חנין: כיוון שחברת הכנסת מועלם, שאני מאוד מכבד אותה, באה מתחום הרפואה, היא יודעת שיש הרבה דרכים לטפל בפצעים, אבל דרך ההכחשה היא לא דרך שעובדת.

דב חנין: אפשר למרוח יוד על הפצע, אפשר לחבוש אותו, אפשר אולי לעשות טיפול יותר מעמיק כדי לטפל בו, אבל אי-אפשר לגרום לאנשים לא להתייחס לפצע שלהם על-ידי זה שאומרים: הוא לא קיים.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק מסוכן, כי הוא חוק של השתקה וחוק של סתימת פיות, אבל אני רוצה לומר לכם את הדבר החמור במיוחד: החוק הזה עובד עוד לפני שתתקבל החלטה.

דב חנין: בעצם הדיון הזה שמתקיים כאן כאן כבר אנחנו מבצעים את הצ'ילינג אפקט.

דב חנין: כבר אנחנו מעבירים לכל מוסדות החינוך בארץ את המסר: תיזהרו - יש דברים שלא מוצאים חן בעיני חבר הכנסת אלכס מילר, וגם בעיני יושב-ראש ועדת הכספים, והוא יכול לכנס לכם דיון, ומחר לגדוע את צינור הכספים שלכם.

דב חנין: אין תרבות בלי מדינה.

עיסאווי פריג': תקרא אותו לסדר.

דב חנין: אין תרבות בלי המדינה.

דב חנין: אי-אפשר לומר: אנחנו נעצור את צינור החמצן של התרבות למוסדות התרבות, והתרבות תימשך.

ניסן סלומינסקי: תקצר בבקשה.

דב חנין: אני מקצר.

דב חנין: הסינמטק הוא מוסד מאוד-מאוד מפואר.

דב חנין: הוא חלק ממוסדות התרבות והקולנוע הישראלי.

דב חנין: אני חושב שמעבר לכל הוויכוחים, באמת, ויש פה בבית הזה המון ויכוחים, אבל אם יש דבר שלפחות כולנו יכולים להתגאות בו זה בהישגי הקולנוע הישראלי.

דב חנין: באמת.

דב חנין: קולנוע במדינה כל כך קטנה מייצר הישגים כל כך מדהימים.

דב חנין: הסינמטק הוא אחד הכלים המרכזיים ביותר של קידום תרבות הקולנוע בישראל.

דב חנין: ומרוב סופר פטריוטיות רוצים לסגור ולהחניק ולהשתיק את מוסדות התרבות החשובים ביותר.

דב חנין: לגבי המתכונת של הדיון הזה, יש פה משהו לא מתקבל על הדעת.

דב חנין: אפילו במשפט פלילי אי-אפשר לומר לאנשים: מחר בבוקר יש לכם דיון, להודיע לכם, אנחנו כבר מחליטים.

מיכל בירן: למיטב ידיעתי זה היה הבוקר.

טמיר כהן: הודענו להם אתמול.

שולי מועלם-רפאלי: חוסר אמת תורם לעניין.

דב חנין: לאנשים יש סדר-היום.

דב חנין: לכן אני אומר, מעבר לכל ויכוח ולכל דיון, אדוני היושב-ראש, זו תהיה שבירה של נורמות בסיסיות בכנסת, שבירה של כללי הצדק הטבעי.

דב חנין: אתה רוצה לבוא למישהו, יש לך טענות - תן לו הזדמנות לדבר ולהשמיע את טענותיו.

דב חנין: ומשפט אחרון על הפשיזם.

דב חנין: אני מאוד התפלאתי שחבר כנסת מסוים, שהיה יושב-ראש ישיבה בכנסת, כל כך נעלב כשהוגדר בתיאור פוליטי שאולי יש עליו ויכוח, ואם חבר הכנסת פייגלין חושב שהוא לא פשיסט, זכותו להסביר למה לא, אבל כאשר המדינה באה ומתערבת וסותמת פיות ואומרת: לא ניתן לתרבות להתקיים, ולא ניתן לסינמטקים לפעול- - -

ניסן סלומינסקי: דב, בבקשה.

דב חנין: אם זה לא פשיזם, חברות וחברים- - -

שולי מועלם-רפאלי: איפה הייתם אתמול?

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, הצעות הסיכום שלי לדיון הזה הן אלה: הצעה ראשונה, אני מציע- - -

ניסן סלומינסקי: כבר עברת את הזמן שלך פעמיים.

דב חנין: הצעות.

דב חנין: זה לא במסגרת הדיון.

ניסן סלומינסקי: אז תגיד את זה במשפט אחד.

דב חנין: גברתי היועצת המשפטית, הצעות אני יכול לומר?

ניסן סלומינסקי: חזרת.

ניסן סלומינסקי: טוב, נו, בבקשה.

דב חנין: לא נימוקים.

דב חנין: עכשיו זה הצעות אופרטיביות, ששה סעיפים קצרים שאקריא אותם כדי שחברי הוועדה יידעו מה אני מציע לסיכום הדיון, ואפשר יהיה לקבל את ההחלטה.

דב חנין: הסעיף הראשון הוא, הוועדה דוחה את בקשתו של חבר הכנסת אלכס מילר להתערב במימון הסינמטק.

דב חנין: שתיים, הוועדה מביעה הערכה לסינמטק כמוסד תרבות מוערך, ראוי וחשוב בחברה הישראלית.

דב חנין: שלוש, הוועדה מעריכה שענף הקולנוע הישראלי הוא מקור לגאווה ולאופטימיות, ו-וועדת הכספים תעשה הכול כדי לקדם את הענף.

ניסן סלומינסקי: דב, זה ממש לא בסדר.

ניסן סלומינסקי: היית צריך לומר את זה בדברים שלך.

דב חנין: זאת הצעה.

עיסאווי פריג': דמוקרטיה - אתה משתיק אותו?

אלכס מילר: טוב שאתה לא מציע להכריז עליך כראש ממשלה.

דב חנין: הסעיף הרביעי, הוועדה תקפיד להבא לתת עדיפות לטיפול בבעיות אמתיות חברתיות של ציבור ישראלי, וקודם כל למקרים של סגירת מקומות עבודה, מפעלים ופיטורי עובדים.

דב חנין: חמש, הוועדה תימנע מלקיים דיון שבו יש שלילת זכויות מגוף כזה או אחר בחברה הישראלית מבלי להקפיד שהגוף הזה יוזמן לפחות שבוע מראש, ויוכל להכין את טיעוניו.

דב חנין: אדוני, את הסעיף הששי אני מוחק.

דב חנין: השעה 11:31.

דב חנין: ההיתר להמשך קיום ישיבת הוועדה הסתיים.

דב חנין: אני מבקש לפזר את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, ולהבא נפעל בדרך הדמוקרטית שאתה לימדת אותנו.

ניסן סלומינסקי: היה לך הרבה מאוד פריבילגיה וקרדיט.

שולי מועלם-רפאלי: לפי איך שהוועדה תחליט, שפשיסט זו מחמאה מעתה ואילך.

ניסן סלומינסקי: שולי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: היה לך הרבה קרדיט, וניצלת אותו באופן לא הוגן.

ניסן סלומינסקי: רק שתדע.

ניסן סלומינסקי: לא מכובד.

ניסן סלומינסקי: באמת עבר הזמן, ואנחנו לא יכולים להמשיך כי קיבלנו את האישור עד 11:30, ודב ניצל את זה כדי למשוך את הזמן.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שבשבוע הבא - אני רוצה להזכיר- - -

סתיו שפיר: אני מציעה שנדחה את כל דיוני התקציב לסוף מרס, ועד אז אפשר לדון בסינמטק.

סתיו שפיר: בואו נעבור על התמיכות של כל- - -

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: זה כדאי.

עיסאווי פריג': הארץ בוערת, ומתעסקים בזה, כאילו אין לך תקציב.

סתיו שפיר: למה צריך לדון בזה בוועדת כספים?

עיסאווי פריג': - - -

ניסן סלומינסקי: עיסאווי.

ניסן סלומינסקי: מאחר שהסמכות לקצץ או לשלול תקצוב, ולא דיברנו שלסגור את הסינמטק או משהו, וגם אם ירצו לעשות, יוכלו אולי לעשות, אבל מדובר פה בתקצוב של מוסדות המדינה.

ניסן סלומינסקי: פשוט שכחנו שיש חוק.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים רק על החוק - לא דיברנו על שום דבר אחר.

ניסן סלומינסקי: חוק שכנסת ישראל אישרה, שאומרת ששר האוצר ישקול קיצוץ או הפסקת תקציב של המדינה באותם גופים, שיש פה רשימה, מה הם עושים, כולל מי שציון יום העצמאות או יום הקמת המדינה כיום אבל בשבילו - זה החוק.

ניסן סלומינסקי: כל מי שדיברו גבוהה-גבוהה- - -

עיסאווי פריג': פסטיבל לא מנוגד לחוק.

ניסן סלומינסקי: זה שר האוצר צריך לשקול.

עיסאווי פריג': - - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: לא הפרעתי לך.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שיש חוק, וכל אלה שדיברו על גבוהה-גבוהה על דמוקרטיה- - -

סתיו שפיר: היועצת המשפטיים- - -

ניסן סלומינסקי: מאחר שהחוק לא מוצא חן בעינינו, אנחנו מבטלים אותו – זה הדמוקרטיה של השמאל.

סתיו שפיר: אתה אומר דברים שהם לא נכונים.

סתיו שפיר: תן בבקשה ליועץ המשפטי של הוועדה- - -

ניסן סלומינסקי: אנחנו דיברנו לפי החוק, אבל מאחר שהיכולת שלנו לפנות לשר האוצר, עבר זמננו- - -

סתיו שפיר: אנחנו מבקשים חוות דעת מהיועצת המשפטית.

סתיו שפיר: אתה חייב לאפשר לה.

עיסאווי פריג': מה הדיון הזה קשור?

עיסאווי פריג': למה לא פנית לשר האוצר לפני הדיון?

ניסן סלומינסקי: אתה לא מוכן לתת לי לדבר?

ניסן סלומינסקי: מאחר שעבר הזמן, לא אוכל להגיע לדברים מעשיים של הישיבה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שנעשה אותה בנפרד.

ניסן סלומינסקי: אני כיושב-ראש יכול לפנות בנפרד.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור לוועדה.

ניסן סלומינסקי: אבל יש פנייה של ועדה, אם היא רוצה.

עיסאווי פריג': אז מה אתה צריך את הדיון?

ניסן סלומינסקי: אם נחליט, לפי ההתפתחויות, כן להמשיך כדי לשמוע גם אתכם, ואולי אז יבואו נציגי הסינמטק, שנוכל לעשת את זה כדי שנוכל לקבל החלטה, פשוט בגלל סיום הזמן לא אוכל לקבל החלטות מעשיות מעבר לזמן.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נסגרת, ויכול להיות שיהיה לה המשך.