ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 266, 2014-11-25 14:30

דוד רותם: בנושא הזה אני מסכים איתך, אני מוכן לעשות עכשיו הצבעה.

מירי רגב: איך יכול להיות מצב כזה?

מירי רגב: היתה הצעת חוק שקידמנו.

מירי רגב: חתמו עליה הרבה מאוד חברי כנסת.

מירי רגב: אמרנו שנוביל אותה אבל בלחץ כזה או אחר – אני חושבת שבזה שקיבלו את המלצתך אז להוריד את הציון ל-60 נרגעו המתמחים.

מירי רגב: השר נאמן קיבל את זה.

מירי רגב: עכשיו נקודתית נטפל בזה.

מירי רגב: אני מקווה שגם הפעם השרה תקבל את המלצתו של יו"ר ועדת החוקה.

מירי רגב: אבל זה לא הולך שכל ארבע שנים נבוא לפה שוב.

מירי רגב: צריך להביא הצעת חוק פשוטה שאומרת שלשכת עורכי הדין היא לא גם המסמיכה, גם הבונה, גם השופטת, עושה הכול.

מירי רגב: מה זה הדבר הזה?

מירי רגב: זה מצב שהוא בלתי אפשרי.

מירי רגב: עם כל הכבוד שיש לשכת עורכי הדין, ויש לי כבוד אליה ואני עובדת איתה מאוד בצמידות בוועדה שלי בכל מה שקשור לענייני האסירים באמצעות השב"ס.

מירי רגב: יש לי כבוד רב לאבי חימי ולאחרים וגם ליושב ראש.

מירי רגב: אבל, מה שלא תקין הוא לא תקין.

מירי רגב: לא יכול להיות שאלה שאמורים להיות רודפי הצדק, יפעלו בעיוות כזה כלפי הצדק.

מירי רגב: <ערן בן ארי:> מדוע לא מורידים את הציון ל-60?

מירי רגב: הרי היתה ועדה והחליטו.

מירי רגב: למה לא הורידו את הציון ל-60?

מירי רגב: <מירי רגב:> שלום לחבר הכנסת איציק שמולי שהצטרף אלינו.

מירי רגב: כבוד היושב ראש.

מירי רגב: אני חושבת שצריך לעשות שני דברים, בטווח הקצר ובטווח הארוך.

מירי רגב: בטווח הקצר צריך להוריד את הציון ל-60 כפי שעשה השר נאמן.

מירי רגב: הוא עשה את זה לאחר שהוא קיבל את המלצתך.

מירי רגב: <היו"ר דוד רותם:> הוא לא עשה את זה.

מירי רגב: <מירי רגב:> היה איזה מהלך.

<קריאה: היתה המלצה אבל השר לא קיים אותה.

מירי רגב: צריך להביא את ההצעה להוריד את הציון ל-60.

מירי רגב: דבר שני.

מירי רגב: לדעתי צריך לעשות הפרדת סמכויות בלשכת עורכי הדין.

מירי רגב: צריך להביא לביטול ניגוד העניינים, דהיינו, שהגוף הזה הוא גם מסמיך, גם בוחן, גם שופט וגם בוחן וגם מכין.

מירי רגב: הוא צריך כסף, זה פרה שואבת.

מירי רגב: זה כמו האוצר שיש לו פרה שואבת שאלה תאגידי המים.

מירי רגב: זה פרה שואבת, למה לא?

מירי רגב: לכן אני חושבת שצריך להביא את החוק, אופוזיציה וקואליציה יחד.

מירי רגב: להביא הצעת חוק - - -

דוד רותם: זאת הצעת חוק ששרת המשפטים כבר הניחה.

מירי רגב: איפה זה עומד?

דוד רותם: היא תעלה את זה השבוע.

מירי רגב: אז זה בכלל מצוין.

דוד רותם: זה מוציא הרבה סמכויות מלשכת עורכי הדין.

מירי רגב: עו"ד לנקרי, הוא אחד מעורכי הדין המוצלחים, היה גם אז במאבק הקודם שלנו.

מירי רגב: אז הוא היה סטודנט.

מירי רגב: הוא הביא לתשומת ליבי שהיה מבחן הסמכה חוזר לסטודנטים לרפואה.

מירי רגב: אפשר לעשות כל מיני דברים.

מירי רגב: אנחנו לא יכולים כל הזמן להיות עם עיניים עצומות ולהיות מנותקים מהציבור שאתה אמור לשרת אותו ולא להכשיל אותו.

מירי רגב: לכן אני חושבת שצריך להביא את הצעת החוק הזאת.

מירי רגב: אם היא קיימת, אני מברכת על כך.

מירי רגב: לא הרבה פעמים אני מברכת את שרת המשפטים, אבל בעניין הזה אני מוצאת בהחלט את המקום להחמיא לה.

מירי רגב: דבר אחרון.

מירי רגב: אני חושבת שצריך לדבר על זה שצריך להחזיר את דמי האבטלה לאותם אנשים ששלושה חודשים לא עובדים.

מירי רגב: הם יושבים ולומדים הם לא יכולים לעבוד, אז שיהיה להם דמי אבטלה.

מירי רגב: אלה אנשים שבסוף מחזיקים משפחות.

מירי רגב: אנחנו רוצים שאנשים מבוגרים יחזרו לשוק העבודה ושתהיה להם יכולת להחזיק משפחה.

דוד רותם: את חברת הקואליציה, תפני לשר האוצר ותבקשי ממנו.

מירי רגב: בוא נעשה מאבק.

מירי רגב: דרך אגב, אני רוצה להגיד לך שבכמה מהלכים מולו אני מאוד מרוצה, כולל המהלך לבטל את תאגידי המים.

מירי רגב: לא עשיתי את זה עם שר האוצר ממפלגתי, אני עושה את זה עם שר אוצר שהוא לא ממפלגתי.

מירי רגב: בעניין הזה אני מצליחה לקדם איתו דברים.

מירי רגב: אם צריך לקדם את זה מולו, אז אני אעשה.

מירי רגב: כרגע נדרשת החלטה והמלצה שלך לשרת המשפטים וזה להוריד את הציון ל-60 ולהעביר את ההחלטה שלשכת עורכי הדין לא תהיה גם המסמיכה, גם השופטת וגם המכילה.

מירי רגב: היא לא תהיה גם החתול וגם השמנת.

מירי רגב: אני מקווה שהישועה תצא מהבית הזה כי התפקיד של הבית הזה הוא להגן על הציבור.

מירי רגב: לשכת עורכי הדין לא דאגה לציבור שבסופו של דבר יהיה סמוך על שולחנה, תפקיד הבית הזה להגן עליהם.

דוד רותם: מי זה אחמד דראושה?

דוד רותם: <אחמד דראושה:> אני.

אורי מקלב: למה בחרת דווקא בו?

דוד רותם: כי הוא מייצג קבוצה של מתמחים שנכשלו.

<אחמד דראושה: כולנו פה מייצגים את הקבוצה.

<אחמד דראושה: הם אמרו פחות או יותר מה שרציתי להגיד.

<אחמד דראושה: יש נקודה שאף אחד לא אמר אותה והיא שבמבחן היו הרבה שאלות שלא היו בחומר הלימוד של הבחינה.

<אחמד דראושה: זה לא הגיוני שתיתנו לנו 4-5 שאלות שהם לא מהחומר לאחר שנתנו לנו את החומר על מה להתכונן.

<אחמד דראושה: אני בא לבחינה, יש שאלות שאינן מהחומר.

<אחמד דראושה: מה אני יכול לעשות?

<אחמד דראושה: השגות?

<אחמד דראושה: אני פונה ללשכה והלשכה אומרת שההשגה לא התקבלה.

<אחמד דראושה: לאן ללכת, לבית המשפט?

<אחמד דראושה: בית המשפט אומר לך שהוא לא מתערב.

<אחמד דראושה: אז מה לעשות?

<אחמד דראושה: להתכונן אף פעם ולחפש נס?

<אחמד דראושה: לנו יש ידע משפטי, הבחינה לא חיפשה ידע משפטי אלא מה אתה זוכר ומה אתה לא זוכר.

דוד רותם: היא אף פעם לא חיפשה ידע משפטי.

דוד רותם: כבר לפני 20 שנה היא לא חיפשה ידע משפטי.

<אחמד דראושה: אז צריך לשנות את זה.

<אחמד דראושה: <אלי גבאי:> שלא לדבר על-כך שכל דבר עולה כסף: השגות, פניות לבית משפט, לשכור עורך דין שיעשה בשבילך את העבודה.

<אחמד דראושה: זה עוד כסף שאין לנו.

<יורם פומרנץ: חצי שנה בין בחינה לבחינה.

<גלית שמש: למה אחרי חצי שנה?

<גלית שמש: למה לא אחרי חודשיים כשהחומר עוד בראש שלנו?

מירי רגב: המבחן פעמיים בשנה בשביל להכשיל אתכם.

<אלי גבאי: בלשכת רואי החשבון, למשל, אתה מסיים את הלימודים ואתה עושה את הבחינה באופן אוטומטי ורק אחרי שאתה מסיים את ההתמחות אתה מקבל את הרישיון.

<אלי גבאי: כאן זה לא.

<אלי גבאי: כאן נותנים לך לעשות התמחות, למרות שאין קשר בין האקדמיה לבין המעשי.

<אלי גבאי: אלה שני דברים שונים וזאת עוד בעיה בפני עצמה.

<אלי גבאי: <שלי גל:> בהמשך למה שאמרו קודמיי, אני רוצה להעלות נקודה שהיא מאוד מהותית ואקוטית לאחוז הנכשלים בתפר שבין 60 ל-65, לא כולל.

<אלי גבאי: בפרק סד"א לדוגמא, היו 4 שאלות בנושא של בוררות.

<אלי גבאי: כמובן שיש לא מעט נושאים מגוונים בסד"א.

<אלי גבאי: מעבר לזה, מרשימה מומלצת שאלות.

<אלי גבאי: אם נחבר את זה בחישוב מתמטי חשוב, שאת זה אנחנו ודאי יודעים, זה 8 שאלות.

<אלי גבאי: 20 פחות 8 שאלות מותיר עוד 12 שאלות.

<אלי גבאי: למה אני חותרת?

<אלי גבאי: כי עד היום במשך 13 השנים האחרונות, כל מתמחה שצבר 12 שאלות נכונות בכל פרק, עבר את הבחינה מבלי שיצטרך לצבור עוד נקודה אחת נוספת.

<אלי גבאי: <אלי גבאי:> עבר את הבחינה ב-60, תקנה 18ד לתקנות.

<שלי גל: מבחינתי, נשללה מאיתנו הזכות לצבור את אותן נקודות בפרק סד"א ובמכלול השלם של חמישה פרקים, לצבור 60 נקודות.

<שלי גל: אני אישית קיבלתי 64 וחבריי, בתפר שבין 60 ל-65, לא כולל.

<שלי גל: אני אם חד הורית.

<שלי גל: אני חיה על ארגזים עם שני ילדים קטנים מהממים.

<שלי גל: אני עזבתי הכול, הזמן עצר מלכת.

<שלי גל: עזבתי משרה מדהימה בתחום של הפרסום, השיווק ופיתוח עסקי.

<שלי גל: כילדה אובחנתי כמחוננת.

<שלי גל: אני לא אומרת את כדי להתגאות, אני אומרת את זה כי אין שום הלימה בין מי שאני לבין הגדרות של בכירים, האם אני טובה או ראויה יותר.

<שלי גל: ההצהרות האלה הן פגיעה בדימוי העצמי שלי ושל חבריי.

<שלי גל: אני יודעת את החומר, אני מוכנה, על אף שעבר הזמן, לשבת יחד עם מישהו שיישב מולי ולנהל איתו שיח בחומרים.

<שלי גל: לא נכשלתי בבחינה אחת במבחני הסימולציה.

<שלי גל: הייתי בממוצע של 85.61.

<שלי גל: לא היתה לי בכלל אופציה שלא לעבור.

<שלי גל: עשיתי את הכול לפי הספר.

<שלי גל: אני אם חד הורית, הילדים ראו אותי רק בשמונה בערב.

<שלי גל: צריכים פה לתת את הדעת לנושא, שנשללה מהמתמחים הזכות להגיע לציון עובר.

<שלי גל: לא יתכן, כמובן מבלי לפגוע בזכויות, שהעובדה שאותם מתמחים שעברו ב-60 מונעת מאיתנו לעבור, דהיינו, אלה שעברו ב-61, 62, 63 ו-64.

<שלי גל: כל זאת רק בגלל הסיבה שבפרק סד"א 8 שאלות בכלל לא היו בהלימה ולקו בחוסר איזון.

<שלי גל: אולי לימדו בלימודי משפטים שיש איזון אופקי ואיזון אנכי.

<שלי גל: לא יתכן שהעיתוי נעשה כחודשיים לפני הבחינה תוך כדי למידה למבחן.

<שלי גל: גם כך אנחנו טרודים בבית, עבודה, פרנסה וילדים.

<שלי גל: לקטוף את התואר הנכסף זאת זכות שמגיעה לנו וזה לא חסד.

<שלי גל: כבוד השופט ברק טען שזעקת ההגינות עולה מן השמיים, זה המקרה, זה המקרה.

<שלי גל: אנחנו לא יכולים להיות שעיר לעזאזל, אנחנו לא שפני ניסיונות של אף אחד.

<שלי גל: אני מכבד כל גוף ואני רוצה להיכנס לבית החם, אבל אני מרגישה שטרקו לי את הדלת בפנים.

<שלי גל: אני רוצה שיוקירו ויעריכו את הכישורים שלי ושל עוד מתמחים וחברים טובים שלי.

<שלי גל: כפי שמר פומרנץ אמר, צריכה להיות פה הגנה מן הצדק כי אנחנו ראויים לה.

<שלי גל: התכלית הראויה כאן היא שאנחנו כמתמחים, שעמלו בדם ויזע, עזבו משפחות, גייסו כספים שלא היו להם על-מנת ללמוד כדי להגיע לתואר הנכסף – אני רואה את החברים ואני אומרת שכולנו עורכי דין ראויים וטובים.

דוד רותם: תגידו, מה אתם כל-כך נכספים לתואר הזה?

מירי רגב: זה מה שאתה צריך להגיד להם עכשיו.

מירי רגב: אחרי נאום כזה בא גבר שלא יכול להתמודד עם זה ואז הוא אומר: מה את רוצה את התואר הזה?

מירי רגב: <אלי גבאי:> הרבה עורכי דין אומרים לנו: רבותיי, לא צריך, שיעצרו את המקצוע.

מירי רגב: למה?

מירי רגב: כי הם כבר עברו.

מירי רגב: כשהם היו במקום שלנו הם דיברו אחרת.

<יניב לנקרי: זה לא משנה.

<יניב לנקרי: הם יסיימו ויקבלו את התעודה ויחליטו מה עושים הלאה.

<יניב לנקרי: אם הם יהיו מוצלחים, הם יצליחו גם הלאה.

<יניב לנקרי: <אוריאל תנעמי:> אני חבר המועצה המקומית באזור.

<יניב לנקרי: הייתי מנהל האגודה לתרבות הדיור של תל-אביב ביפו.

<יניב לנקרי: זה הסניף הכי גדול בארץ עם כל הבעיות המשפטיות כי בכל בניין משותף יש עורך דין ועורכי דין.

<יניב לנקרי: אפילו ישב אצלי שופט שגם טעה.

<יניב לנקרי: אני, שעדיין לא הייתי משפטן, בגלל זה נדחפתי ללמוד משפטים.

<יניב לנקרי: שאלת: מה אתם רצים למקצוע הזה?

<יניב לנקרי: אני יכול להגיד שכמנהל האגודה לתרבות הדיור החלטתי שאני הולך ללמוד משפטים כי כל אחד שנכנס שאל אם אני עורך-דין.

<יניב לנקרי: זה נתן לי את הדחיפה והלכתי ללמוד משפטים.

<יניב לנקרי: בסופו של דבר יושבים פה אנשים בעלי משפחות.

<יניב לנקרי: אנחנו באמת לוקחים את העניין הזה ברצינות, לא כאנשים צעירים אלא כאנשים בוגרים שיודעים לאן הפנים שלנו מועדות.

<יניב לנקרי: אנחנו עוזבים משפחות וילדים.

<יניב לנקרי: יושבים פה שני ילדיי מתוך 5 ילדים.

<יניב לנקרי: אני אומר בלב כואב כי כבר ארבע שנים אני לא עובד.

<יניב לנקרי: למה?

<יניב לנקרי: כי אני רוצה לבוא למצב שאני יודע שאני יכול לתת להם פרנסה.

<יניב לנקרי: להיפלט ממעגל העבודה ולמצוא את עצמך אחרי דמי אבטלה, זה לא המצב.

<יניב לנקרי: אז אם ניתנה לי ההזדמנות ויש לי את האפשרות לשבת וללמוד ולהוציא תואר ראשון במשפטים – איך אמר לי הסמנכ"ל שלי כשהלכתי ללמוד?

<יניב לנקרי: תשמע, אל תתייאש, אל תתייאש.

<יניב לנקרי: לא התייאשתי והוצאתי תואר ראשון.

<יניב לנקרי: אני בן 50, יש לי חמישה ילדים וזאת פרנסה ודאגות ודברים אחרים.

<יניב לנקרי: חבר הכנסת רותם.

<יניב לנקרי: יושבים פה אנשים שזעקתם זועקת לשמים.

<יניב לנקרי: פתרתי 1,200 שאלות.

<יניב לנקרי: מבחינת הזיכרון, ישבתי במבחן וראיתי שאלה שלמדתי בבית וידעתי שזאת התשובה בלי לחשוב עליה הרבה.

<יניב לנקרי: אבל הממוצע לשבת על כל שאלה זה 2 דקות ו-10 שניות.

<יניב לנקרי: מי יכול לעשות את זה במהירות כזאת?

<יניב לנקרי: גם אם יתנו לי יותר זמן, אני לא מאמין שאצליח לפתור את המבחן הזה.

<יניב לנקרי: המאמן שלי 40 שנה עורך דין והוא אמר שהוא לא היה פותר את השאלה הזאת.

<יניב לנקרי: גם שר המשפטים יעקב נאמן אמר את זה.

<יניב לנקרי: אז אם זה המבחן, אז אני חושב שהמבחן הזה לא נכון.

<יניב לנקרי: לכן בעת הזאת, עם כל הקשיים כמו "צוק איתן", חגים והכול, אנחנו רוצים שהוועדה הזאת תחליט שאנחנו צריכים לקבל עובר ב-60.

<יניב לנקרי: אנחנו נגיע למשפט הוגן וזה מה שאנחנו צריכים.

<יניב לנקרי: <גיל סלומון:> אני מנכ"ל לשכת עורכי הדין.

<יניב לנקרי: יש לי הרבה מה להגיד.

<יניב לנקרי: ראשית, נאמרו פה דברים שהם לא נכונים בשום פרמטר.

<יניב לנקרי: עשו פה קצת סלט ואני מבקש לעשות סדר.

<יניב לנקרי: קודם כל, העובדה שפוליטיקאים בלשכת עורכי הדין אומרים אמירות כאלה או אחרות בפייסבוק – אגב, במקרה הזה, גם ראש הקואליציה וגם ראש האופוזיציה בלשכה, לקחו לעצמם קרדיט על התוצאות של הבחינה, מה שמלמד שלאף אחד מהם לא היתה השפעה באמת על הבחינה הזאת.

<יניב לנקרי: לא צריך להיתלות באמירה כזאת או אחרת של פוליטיקאים בלשכה.

<יניב לנקרי: מי שכותב את הבחינה זאת ועדה בוחנת בראשות שלושה שופטים ושלושה פרקליטים מפרקליטות המדינה, שני פרופסורים ועוד עורך דין.

<יניב לנקרי: מי שעומד בראש הוועדה זה נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה.

<יניב לנקרי: חברים, אני אומר את זה בצורה ברורה - - - <יניב לנקרי:> תיקון, אין אנשי אקדמיה בוועדה.

<יניב לנקרי: <גיל סלומון:> חמי בן נון וגבי הלוי.

<יניב לנקרי: אני מבקש שתבדוק את הפרטים לפני שאתם אומרים את זה.

<יניב לנקרי: ייבדק.

<קריאה: זאת ועדה חדשה?

<גיל סלומון: בוועדה החדשה שעשתה את הבחינה.

<גיל סלומון: זאת ועדה שהיא שלושה חודשים.

<גיל סלומון: <אורי מקלב:> מה אתם מצפים מהוועדה?

<גיל סלומון: הוועדה הזאת היא ועדה עצמאית.

<גיל סלומון: אין לי השפעה עליה, אני לא יודע לדבר איתה, אני לא יודע להגיד לשופט אלרון לעשות קשה או לא קשה.

<גיל סלומון: אני לא יודע להגיד לו את זה, אני לא יכול להגיד לו את זה.

<גיל סלומון: אני לא יושב לו בישיבות, אני לא רואה את בנק השאלות.

<גיל סלומון: אני לא חלק מכתיבת הבחינה.

<גיל סלומון: תוציאו לכם את זה מהראש.

<יניב לנקרי: איפה היא מתכנסת?

<יניב לנקרי: מי מזכירת הוועדה?

<גיל סלומון: אני יכול לדבר?

<גיל סלומון: כל אמירה שלכם לגבי כשרות הוועדה, לגבי העובדה - - -

<גלית שמש: איפה השקיפות?

<יניב לנקרי: איפה הפרוטוקולים?

<גיל סלומון: הוועדה אוטונומית להחליט, השופט יכול להחליט אם הוא רוצה לעשות פרוטוקול או לא.

<גיל סלומון: אתם צריכים להבין את הסיטואציה שאני נמצא בה פה.

<גיל סלומון: תנסו להבין את מה שאני אומר לכם.

<גיל סלומון: לי, כלשכת עורכי הדין, אין השפעה על הוועדה.

<גיל סלומון: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה וחדה.

<אלי גבאי: אז כולם לוקחים קרדיט לא להם?

<גיל סלומון: תקשיב, אין לי השפעה על הוועדה.

<גיל סלומון: אני לשכת עורכי הדין, אני מנכ"ל הלשכה.

<גיל סלומון: אני לא יודע לדבר איתם.

<יניב לנקרי: מי מזכיר הוועדה?

<יניב לנקרי: ראש מדור ההתמחות, לפחות במועד הקודם, היתה מזכירת הוועדה.

<גיל סלומון: מה זה רלוונטי?

<יניב לנקרי: איפה היא מתכנסת?

<יניב לנקרי: לא במשרדי הלשכה?

<גיל סלומון: לא נכון.

<גיל סלומון: אתה אומר דברים שהם לא נכונים.

<גיל סלומון: אתה מטעה פה את הציבור.

<יניב לנקרי: מי מזכיר הוועדה?

<יורם פומרנץ: הלשכה שמה רק הלוגו על הבחינה.

<גיל סלומון: אם אתה אומר שאחרי שהשופט חתם את הבחינה – הרי מה אתה אומר בעצם?

<גיל סלומון: אני אומר לך שאני לא יושב בישיבות של הוועדה.

<יניב לנקרי: זה לא העיסוק שלך.

<גיל סלומון: לא, כי יש ועדה.

<גיל סלומון: אתה טוען שמזכירת הוועדה משפיעה על השופט?

<יניב לנקרי: אנחנו טוענים שזאת מונעת על-ידי זאת.

<גיל סלומון: היא לא יכולה.

<גיל סלומון: זאת פקידה של הוועדה.

<גיל סלומון: אתה טוען שהיא יודעת להגיד לשופטים מה לעשות?

אורי מקלב: עו"ד סלומון, מותר לי קריאת ביניים.

אורי מקלב: בשולחן הזה, בשונה מהשולחן שלכם, ששם כשיש שלושה שופטים אז זה קדוש, קדוש קדוש, אצלנו בשולחן הזה בכנסת ובוודאי בוועדת החוקה, אנחנו יודעים ששופטים קוראים עיתונים ומושפעים מזה.

אורי מקלב: כשלשכת עורכי הדין מראה מה היא מצפה, מה היא רוצה ואיך היא רוצה, ומה היא רוצה מהנבחנים מאלה שרוצים להיכנס למקצוע הזה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש השפעה ישירה ועקיפה.

אורי מקלב: לא צריך להכיר את הוועדה הזאת כדי להגיד שהם לא מושפעים משום דבר ואין השפעה עליהם.

איציק שמולי: אפשר, למשל, להקים ועדה לפי העמדות המקדמיות של האנשים באשר להצפת המקצוע.

<יניב לנקרי: מי משלם את שכר הבוחנים בעל-פה?

<יניב לנקרי: דמי חבר בסך למעלה ממיליון שקלים משולמים כל שנה.

אורי מקלב: כתוב: חמור יודע אבוס בעליו.

אורי מקלב: אפילו החומר יודע.

<גיל סלומון: חבר הכנסת מקלב, אני לא יודע עד כמה השופטים אלרון, אליקים וליפשיץ, שיושבים במחוזי בחיפה, מושפעים או לא מושפעים ממה שנעשה בתקשורת או ממה שנאמר על-ידי פוליטיקאים בלשכה.

<גיל סלומון: אני לא יודע לשלוט על זה.

<גיל סלומון: אם התקשורת משפיעה על השופטים בדרגת הקושי של הבחינה, אין לי שליטה על הדברים האלה.

<יניב לנקרי: אנחנו טוענים שהלשכה, לא התקשורת.

<יניב לנקרי: מי משלם להם את השכר לבוחנים בעל-פה?

<גיל סלומון: הם בהתנדבות.

<גיל סלומון: אל תכפיש אותם, הם בהתנדבות.

<גיל סלומון: אני מבקש, תן לי לסיים.

<גיל סלומון: עכשיו אנחנו מדברים על הבחינה בכתב.

<גיל סלומון: לגבי הבחינה בכתב, אין לי שליטה אם האנשים מושפעים, קטונתי.

<גיל סלומון: אני יכול לומר שהישיבות ברובן נעשות בלשכת הנשיא או במקום אחר שהוא בוחר.

<יניב לנקרי: או ברחוב שופן 1.

<גיל סלומון: לא, לא.

<גיל סלומון: מקומות שהוא בוחר אבל אנחנו לא חלק מהוועדה.

דוד רותם: אם זה בשופן 1 זה גם לא נורא.

דוד רותם: מה הבעיה?

<יניב לנקרי: שהלשכה נותנת חדר.

<גיל סלומון: מה הבעיה עם זה?

<יניב לנקרי: יש דברים נוראים יותר.

<יניב לנקרי: השקיפות נעדרת.

<גיל סלומון: תן לי לסיים.

<גיל סלומון: זה לגבי הנושא של הוועדה.

<גיל סלומון: להשמיץ את הוועדה, להשמיץ את השופטים ולהטיל בהם רבב ולהגיד שעשינו פה איזה תרגיל עם הוועדה, זאת השמצה לא ראויה, לא נכונה, תלושה מהמציאות ופשוט אי-אפשר להגיד אותה.

<גיל סלומון: זה לגבי הוועדה.

<גיל סלומון: לגבי ההתבטאות של אנשי ציבור.

<גיל סלומון: אמרתי שאני לא שולט בזה.

<גיל סלומון: אני אומר לכם שאין להם שום משמעות.

<גיל סלומון: אני מנכ"ל הלשכה.

<גיל סלומון: הם לא יודעים להשפיע על זה, הם לא יודעים להשפיע על העובדים.

<גיל סלומון: אולי יש קמפיין בחירות בתוך הלשכה ואנשים רוצים לקחת לעצמם קרדיט על דבר כזה או אחר.

<גיל סלומון: אין להם שום קשר לוועדה.

<גיל סלומון: זה שפוליטיקאים אומרים דברים, אז אומרים.

<גיל סלומון: אני לא יודע לשלוט על זה אבל אני אומר לכם שאין קשר בין האמירות האלה לבין התוצאות של המבחנים.

<גיל סלומון: <איציק שמולי:> אולי נכתוב לפרוטוקול שחייכתי כשהוא אמר את המשפט הזה?

<גיל סלומון: תכתבי בפרוטוקול שחבר הכנסת שמולי חייך.

<יורם פומרנץ: זה לא גורם אנונימי, זה הצהרת יושב ראש, זאת הודעה רשמית.

<גיל סלומון: הוא פוליטיקאי.

<אלי גבאי: אבל כשהוא יושב ראש הוא לא פוליטיקאי.

<גלית שמש: אתה מייצג אותו, אתה באת בשמו.

דוד רותם: הוא לא בא הנה בשמו.

דוד רותם: הוא בא בתור מנכ"ל הלשכה.

<גיל סלומון: אני מנכ"ל הלשכה שאחראי על טוהר הבחינה.

<גיל סלומון: אני אומר לכם שלאף אחד מנבחרי הציבור בלשכת עורכי הדין, אין נגישות למה שקורה בבחינה.

<גיל סלומון: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה.

<יניב לנקרי: איך היו"ר הוציא הודעת שווא?

<גיל סלומון: אני אומר שאני לא אחראי לאמירות.

<יניב לנקרי: זאת אמירת שווא.

<אלי גבאי: עד שלא היה כישלון גדול אף אחד מהלשכה לא דיבר, לא הגיב, לא כלום.

<גלית שמש: אתה יכול להגיד שאתה מגנה אותו.

<גיל סלומון: אני לא מגנה אף אחד, זה לא התפקיד שלי לגנות.

אברהם מיכאלי: הוא לא שייך לאף מפלגה בלשכה.

<גיל סלומון: אני מנכ"ל ומנהל את הלשכה ואני לא אחראי לאמירות של פוליטיקאים.

<גיל סלומון: זה כמו שהיו מצפים ממנכ"ל משרד לגנות אמירה של השר שלו.

<גיל סלומון: אני לא מבין את הציפייה שלה.

<יורם פומרנץ: אני עוד לא שמעתי איזה מנכ"ל שאומר שהשר שלו אומר אמירות שווא.

<גיל סלומון: אני לא בחקירה נגדית, עד כמה שאני זוכר.

<גיל סלומון: דיברתם על מבנה הבחינה, על 12, 12, 12, דיברתם על ציון עובר 60, דיברתם על הקלות.

<גיל סלומון: אנחנו לא הכתובת לזה.

<גיל סלומון: זה החוק ואם אתם רוצים תשנו את החוק.

<גיל סלומון: הכנסת יכולה לשנות את החוק ולהחליט שהרף יורד מ-65 ל-60.

<גיל סלומון: יכולה הכנסת להחליט שלא 12, 12, 12 ושאפשר לצבור את ה-60, שתהיה יחסיות של 13-17.

<גיל סלומון: כמובן שזה המחוקק.

<גיל סלומון: <אורי מקלב:> אין לכם סמכות לעשות מבחן חוזר?

<גיל סלומון: <גיל סלומון:> לא.

<גיל סלומון: אני אגיד יותר מזה.

אורי מקלב: אבל אתם לא מתנגדים.

אורי מקלב: אני רוצה שיירשם בפרוטוקול שאתם לא הסמכות אבל אתם לא מתנגדים.

<גיל סלומון: אני אומר שזה לא בסמכותי.

<גיל סלומון: <יניב לנקרי:> השרה צריכה להתייעץ עם המועצה הארצית.

אברהם מיכאלי: הוא גם לא יכול להודיע אם הוא מתנגד או לא.

אברהם מיכאלי: <גיל סלומון:> זאת לא סמכותי.

דוד רותם: הוא שכיר.

אורי מקלב: אנחנו משקפים את דבריך.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לעזור להם.

אורי מקלב: אנחנו בסך הכול רוצים שהם יוכלו לאכול מהענבים ולא יצא לנו דבר אם נריב איתכם.

אורי מקלב: הם רוצים להגיע למצב שיהיה אפשר לשנות, לעשות מבחן חוזר או להוריד את הסף.

אורי מקלב: הם מבקשים את זה ממי שסמכותו לעשות את זה.

אורי מקלב: לצורך זה יש דיון בכנסת.

אורי מקלב: יש שולחן של ועדת החוקה, שולחן מאוד מכובד בנושאים האלה.

אורי מקלב: אנחנו גם נותנים לך להציג את העמדה החשובה של לשכת עורכי הדין.

אורי מקלב: אני רוצה לשקף את דבריך ותשתדל לא לסתור את דבריי.

אורי מקלב: אתם אומרים שאין לכם השפעה וזאת לא הסמכות שלכם ולכן אתם לא יכולים לעזור.

אורי מקלב: בסדר, אז אתה לא יכול לעזור להם ואנחנו מאוד מכבדים את זה.

אורי מקלב: עכשיו הם פונים אלינו ומבקשים מאיתנו שננסה לעזור להם על-ידי החלטה או בקשה.

אורי מקלב: לצורך כך ביקשנו דיון מהיר.

<גיל סלומון: אני אגיד לך יותר מזה.

<גיל סלומון: דובר פה על עוד מבחן.

<גיל סלומון: המחוקק גם מחייב אותי מתי לעשות את ההסמכה.

<גיל סלומון: אני צריך עד 15.12 כבר להסמיך את אותם אנשים שעברו את הבחינה.

<גיל סלומון: זאת אומרת, אני לא יכול אפילו לגרוע יום אחד מהיכולת שלהם להתפרנס ולהיכנס בשער המקצוע.

<גיל סלומון: זאת אומרת, החקיקה פה היא כל-כך הדוקה על מתי, איך, כמה ואיך יהיה מבנה הבחינה.

<גיל סלומון: כל הסוגיות שעלו פה, 99% מהן, אלה סוגיות משפטיות ולא קשורות ללשכת עורכי הדין.

<גיל סלומון: <איציק שמולי:> כל מה שעורך דין סלומון אמר פה, הוא אמר דברי טעם וייצג את מה שייצג.

<גיל סלומון: קשה מאוד להוכיח כשאין גופה, אבל כולם יסכימו איתי שהריח פה לא נעים.

<גיל סלומון: <גיל סלומון:> אני לא מקבל את מה שאתה אומר.

איציק שמולי: אתה יכול להתייחס לטענה?

איציק שמולי: אתה מכיר משהו כזה שבאמת במבחן היו שאלות שהן מחוץ לחומר הבחינה?

<גיל סלומון: קודם כל, נאמרה פה אמירה של אחד האנשים שכבר נענו שאין השגות.

<גיל סלומון: אני לא יודע איך זה נאמר כי ההשגות עוד לא נידונו.

<גיל סלומון: התשובות להשגות יהיו רק בשבוע הבא.

<גיל סלומון: אני לא יודע מאיפה הביאו את העניין הזה.

<אחמד דראושה: מהמועד הקודם.

<גיל סלומון: אני מדבר על המועד הזה.

<גיל סלומון: חבר הכנסת שמולי דיבר על המועד הזה.

<גיל סלומון: אני יודע שהוועדה אמורה לתת את ההשגות שלה ביום שני.

<גיל סלומון: אני לא יודע על סמך מה אמרו שהתשובה שלילית, קטונתי.

<גיל סלומון: לגבי הדרך שבה אפשר לתקוף את הבחינה, אז יש השגות.

<גיל סלומון: אם ההשגות לא מצליחות אז הולכים לבית משפט לעניינים מנהליים.

<גיל סלומון: כמעט בכל מועד בית המשפט לעניינים מנהליים פוסל שאלה או שניים וזה הממוצע.

<גיל סלומון: לגבי הקושי של הבחינה.

<גיל סלומון: סטטיסטית ואך ורק סטטיסטית – אני לא יודע לאמוד דרגת קושי, אני יודע להסתכל על האחוזים.

<גיל סלומון: סטטיסטית, למרות המילים הקשות שנאמרות פה אין הבדל.

<גיל סלומון: אנחנו יודעים לקחת נתונים סטטיסטיים שנים אחורה.

<גיל סלומון: אני יודע להגיד לך לפי פילוח של מוסדות לימוד, מה היו הממוצעים שלהם כל שנה.

<גיל סלומון: יש מוסדות לימוד שהממוצעים שלהם יותר גבוהים ויש כאלה שהממוצעים שלהם יותר נמוכים.

<גיל סלומון: ברור שבמחזור שבו יש יותר נבחנים ממוסדות שסטטיסטית הממוצע שלהם יותר נמוך, אז זה מושך את הממוצע למטה.

<גיל סלומון: לגבי דרגת הקושי, לפי הציונים שקיבלנו, אנחנו לא רואים פער בין המבחן הזה לבין מבחנים קודמים.

<גיל סלומון: תקשיבו, זה לא נתון סכמתי, זה תלוי בכמות הנבחנים.

אורי מקלב: במקרה הזה אני לא רק מבקש זכות דיבור אלא אני אחד מארבעה שהציעו את ההצעה לדיון מהיר.

אורי מקלב: נשיאות הכנסת אישרה את זה ולכן אנחנו נמצאים בשולחן הזה.

אורי מקלב: בשונה מחבר הכנסת מיכאלי שהוא עורך דין ומשפטן במקצועו, אני לא.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם.

אורי מקלב: אתם יודעים מדוע יוסף התמנה למלך?

אורי מקלב: כי הוא הצליח לפתור את החלום של פרעה.

אורי מקלב: תגיד לי, מה ראה המלך הזה, שהחלום הציג לו כל-כך, שהיה צריך מישהו שיפתור לו.

אורי מקלב: כמה חלומות אנחנו חולמים חלומות ואנחנו עושים הטבת חלום או שעוברים לסדר היום.

אורי מקלב: התורה מתייחסת לזה ואמרת שזה הציק לו מסיבה אחת, מכיוון ששנה אותו חלום פעמיים.

אורי מקלב: הוא ראה את אותה תוצאה של חלום בשני מקרים שונים.

אורי מקלב: פעם הפרות הדקות בולעות את הפרות השמנות ופעם השיבולים השדופים בולעים את השיבולים העבים יותר.

אורי מקלב: הוא חשב שמכיוון שראה את אותה משמעות פעמיים, סימן שנכון הדבר.

אורי מקלב: רבותיי, הנושא הזה של הדיון בתוצאות קושי של מבחן של לשכת עורכי הדין חוזר על עצמו פעם שנייה ואולי שלישית לכנסת וסימן שהדבר נכון.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם.

אורי מקלב: נמצא כאן חבר הכנסת שמולי שהיה יו"ר אגודת הסטודנטים הארצית.

אורי מקלב: הוא היה פעיל מאוד, כתובת לכל הסטודנטים, עומד על הזכויות שלהם.

אורי מקלב: הכנסת הזאת פתוחה לכולם.

אורי מקלב: אין עוד מקצוע שבאים להגיד על הקושי.

אורי מקלב: למה דווקא אצלכם באים?

אורי מקלב: יש עוד אחד שבאים, אבל לא באותה חריפות ובאותה תוצאה ואלה רואי החשבון.

אורי מקלב: בשניהם יש משהו משותף, שבשניהם הלשכות הן אלה שעושים את הבחינה, הם אלה שבודקים את עצמם.

<גיל סלומון: זה לא נכון.

אורי מקלב: זה לא באותה מתכונת של המל"ג.

אורי מקלב: מה לעשות, זאת המציאות ואנחנו רואים את ההבדל.

אורי מקלב: שמעתי שחבר הכנסת מיכאלי ציטט את שר המשפטים.

אורי מקלב: אני מקריא מתוך פרוטוקול של הכנסת.

אורי מקלב: זה מופיע גם ב"כלכליסט" ואני מצטט: "שר המשפטים סיפר כי עבר וקרא 34 עמודי הבחינה.

אורי מקלב: אני לא בטוח מה יקרה אם עשרות אלפי עורכי הדין הקיימים היום ינסו לעבור את הבחינה.

אורי מקלב: הנושא הזה טעון ליבון ובדיקה.

אורי מקלב: הבחינה היא לא בדיקת ידע אלא כמה נקודות זיכרון יש למבחן.

אורי מקלב: הגענו לתוצאה אבסורדית".

אורי מקלב: לא אני אומר את זה אלא שר המשפטים.

אורי מקלב: הוא גם אומר בעצמו: אני לא הייתי עובר.

אורי מקלב: הוא נחשב עורך דין מהשורה הראשונה, פרופסור, משפטן גדול.

אורי מקלב: המקצוע שלו והידע שלו הוא אחד מהגדולים שיש לנו כאן במדינה והוא אומר שהוא לא היה עובר את הבחינות של לשכת עורכי הדין.

אורי מקלב: אני אומר לכם בכנות מלאה.

אורי מקלב: אנחנו כאן שולחן שמגן עליכם, על עורכי הדין, בהרבה מקרים ובהרבה דיונים.

אורי מקלב: כשבאים להטיל עליכם כל מיני חוקים ומטלות.

אורי מקלב: אנחנו חברי הכנסת מכבדים את עמדת לשכת עורכי הדין מול משרד המשפטים ומול מקומות אחרים כי אנחנו חושבים שצריך להגן על המקצוע שלכם.

אורי מקלב: אתם מקבלים את ההגנה הזאת.

אורי מקלב: אבל אתם עושים כאן משהו שהוא באופן אמיתי הוא חוסר יושר.

<גיל סלומון: חבר הכנסת מקלב, זה לא אנחנו, זה אצלכם, זה אצל המחוקק.

אורי מקלב: אל תיתלה בדבר הזה.

אורי מקלב: זה לא אתה, אז הוועדה הזאת.

אורי מקלב: אני כבר עניתי לך בקריאת ביניים כי כל כלה יודעת עם מי נכנסה לחופה וגם אותה ועדה יודעת למה היא נבחרה ומי האנשים שנבחרו ומה מצפים ממנה.

<גיל סלומון: זה נשיא העליון ממנה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים את זה ומעניין שזה דווקא מגיע לפה.

אורי מקלב: מבחן התוצאה מוכיח את המגמה ומה רוצים ומה היעדים שרוצים ולמה מצפים.

אורי מקלב: אתם רוצים לעשות הסדרה של המקצוע דרך המבחן.

אורי מקלב: זה דבר לא הוגן.

אורי מקלב: אתם עוצרים בסוף, בקצה.

אורי מקלב: אין הגינות בדבר הזה.

אורי מקלב: רוצים לעשות הסדרה של המקצוע?

אורי מקלב: תעשו את זה.

אורי מקלב: תודיעו מראש מה הקריטריונים.

אורי מקלב: אי-אפשר להשאיר דלת פתוחה למקום הזה ובסוף, כשאדם מגיע לקצה, הוא מקבל מבחן שהוא לא מבחן.

אורי מקלב: זה מבחן מכשיל, זאת לא תוצאה.

אורי מקלב: יש מבחנים קשים ויש מבחנים מכשילים.

אורי מקלב: המבחנים האלה הם לא מבחנים קשים.

אורי מקלב: יש עוד מקצועות עם מבחנים קשים.

אורי מקלב: לכן, אלה מבחנים מכשילים כי אתם רוצים לראות את התוצאה.

אורי מקלב: ובאמת, האחוזים הנמוכים שעוברים זה גם משקף את המציאות.

אורי מקלב: אתם משנים את כללי המשחק תוך כדי המשחק אבל בצורה מאוד מאוד לא הוגנת.

אורי מקלב: במיוחד, כשמדובר כאן בעתידם של אנשים שהשקיעו את כל עתידם בלימוד הזה.

אורי מקלב: הם שנים משקיעים.

אורי מקלב: לא כולם בגיל של סטודנטים.

אורי מקלב: אלה אנשים שעזבו דברים בגיל יותר מאוחר.

אורי מקלב: הם הלכו והשקיעו הכול, גם כסף, גם זמן, גם משפחה, גם את הילדים, כדי להגיע לזה ואתה מכשיל אותם בסוף הדרך במבחן, שלדעת משפטנים הוא לא קל.

<גיל סלומון: לא נכון.

אורי מקלב: אתה יודע מה?

אורי מקלב: אתה לא התשובה אז אני לא מדבר אליך ואל תענה לי.

אורי מקלב: אם אתה לא התשובה אז אל תענה לי מכאן ואילך ואל תניד בראש לא.

אורי מקלב: בסופו של דבר אני מדבר על המבחן ואחרי זה שמישהו אחר יחליט מי אשם לא אתם.

אורי מקלב: אני מדבר עכשיו על המבחן.

אורי מקלב: המבחן הזה משקף את מה שקורה.

אורי מקלב: הם מבקשים מאיתנו חבל הצלה.

אורי מקלב: מה מבקשים בשולחן הזה?

אורי מקלב: מבקשים רחמים וקרש הצלה על כל ההשקעה שלהם, על כל עתידם.

אורי מקלב: אין להם עוד דרך אחרת, הם לא יכולים להתחיל הכול מהתחלה.

אורי מקלב: אני חושב שמכל הסיבות שמניתי – גם מבחינת היושרה, זאת לא דרך.

אורי מקלב: אנחנו יודעים לכבד את המקצוע שלכם אבל לעשות דבר כזה בשלב הזה, זה לא נכון.

אורי מקלב: לשנות את כללי המשחק זה לא נכון.

אורי מקלב: אם רוצים לסדר את המקצוע אפשר לעשות זאת.

אורי מקלב: אני חושב שזה לא נכון לעשות אבל אם יהיה צורך, אנחנו בהצעת חוק שלנו נשנה את הדברים.

אורי מקלב: אנחנו קוראים לכם את הקריאה.

אורי מקלב: אתם תכבדו את מה שאתם אמונים עליו, שתעשו אותו כמו שצריך לעשות, לתקן דברים לא דרך חקיקה.

אורי מקלב: שלא יהיה מצב שבגלל משהו לא טוב, אנחנו נבנה את בית החולים מתחת לגשר השבור.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לתקן את הגשר.

דוד רותם: זאת הצעת חוק ששרת המשפטים מובילה.

אורי מקלב: יש פתגם באידיש שאומר שעד בית המרזח גם צריך כוסית שתייה.

אורי מקלב: בסדר, אני אגיע לשם, אבל עד שאני אגיע, אני גם צריך איזה כוסית.

<גלית שמש: צריך פתרון עכשווי לנו.

<אלי גבאי: בגלל שאנחנו נמצאים בלוח זמנים כל-כך קצר, ה-15.12, אז הפתרון המתבקש פה הוא לא בעוד חצי שנה ועד שתתכנס עוד ועדה.

<אלי גבאי: זה משהו שחייב להיות במיידי כי ב-15 לדצמבר יש טקס.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אני פה למתמחים.

אורי מקלב: בהיותך משפטן ועורך-דין, יושב ראש ותיק ומאוד מוערך של ועדת החוקה.

אורי מקלב: צריך לפנות ללשכה וגם להעביר את המסרים, שאנחנו רואים את זה שנעשה משהו לא הוגן.

אורי מקלב: שלא נצטרך להשתמש במאמר בפרקי אבות: ואל תהיו כעורכי הדינים.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להגיד שאנחנו עורכי הדין שבאמת עושים צדק ושותפים לצדק שצריך לעשות.

אורי מקלב: צריך לראות איך אנחנו עוזרים למתמחים האלה.

אורי מקלב: הם לא צריכים לבוא להתחנן ולבכות פה.

אורי מקלב: הם צריכים את העזרה האמיתית המגיעה להם בדין.

דוד רותם: דנה יפה, משרד המשפטים.

דוד רותם: <דנה יפה:> בכל הנוגע למתכונת של בחינת הלשכה, כפי שאמר אדוני היו"ר, אתם מתפרצים לדלת פתוחה, במובן הזה שהצעת חוק ממשלתית כבר עברה בוועדת שרים ביום ראשון שעבר.

דוד רותם: לפי תקנון עבודת הממשלה, שבועיים לאחר מכן עם טיפה שינויים היא תונח על שולחן הכנסת והדבר יהיה מצוי בפני הכנסת.

דוד רותם: <אורי מקלב:> היא עושה הסדרה רק במבחנים?

דוד רותם: היא עושה הסדרה בכל הלשכות.

דוד רותם: זה אחד מהדברים וזה בדרך אגב.

דוד רותם: <דנה יפה:> אחד מהדברים שיש בהצעת החוק זה אימוץ של המלצות של צוות מנכ"ל משרד המשפטים, גיא רוטקוף.

דוד רותם: <איציק שמולי:> דנה, זה יוחל רטרואקטיבית לבחינה הזאת?

דוד רותם: <דנה יפה:> לא.

<יורם פומרנץ: חסרה לנו כוסית היין עד בית המרזח.

אורי מקלב: אל תשתמשו בזה הרבה, רק למקרים מיוחדים.

אורי מקלב: <היו"ר דוד רותם:> דנה, מה אם אני מקבל החלטה שציון 60 זה ציון עובר בבחינה הזאת?

אורי מקלב: <דנה יפה:> הציונים נקבעים על-פי תקנות לשכת עורכי הדין.

אברהם מיכאלי: אבל לשכת עורכי הדין לא בתמונה בכלום.

אברהם מיכאלי: <גיל סלומון:> לא, השרה.

אברהם מיכאלי: את לשכת עורכי הדין נוציא מהכותרת.

אברהם מיכאלי: הם אומרים שהם לא קובעים כלום.

<גיל סלומון: אני פועל על-פי חוק, חוק לשכת עורכי הדין.

<גיל סלומון: <דנה יפה:> בתקנות לשכת עורכי הדין, סדרי בחינות ודיני מדינת ישראל, זה בסמכותה של השרה להתקין.

<גיל סלומון: הקביעה הזאת של הציונים העוברים נעשתה בשנת 1997.

<גיל סלומון: גם אם תשונה התקנה היא תחול לעתיד לבוא.

<גיל סלומון: כלומר זאת לא תהיה חקיקה רטרואקטיבית.

<גיל סלומון: <איציק שמולי:> מה לגבי אפשרות של מועד מיוחד?

<גיל סלומון: <דנה יפה:> לגבי אפשרות של מועד מיוחד, עמדת המדינה, שהוצגה גם בבית משפט היא, שהכוונה לסמכות למועד מיוחד נתונה לאירועים שהם מחוץ לבחינה עצמה.

<גיל סלומון: כלומר, אם היה איזה - - -

<קריאה: היה "צוק איתן".

<דנה יפה: לגבי "צוק איתן", הפסקת האש נכנסה לתוקף לקראת סוף אוגוסט.

<דנה יפה: פקיעת תוקף הכרזת המצב המיוחד נעשתה ב-3.9, כך שמועד סיום ההתמחות גם כך היה בתחילת ספטמבר.

<יורם פומרנץ: מה קשור סיום ההתמחות?

<יורם פומרנץ: ההכנה היא חודשיים וחצי.

<דנה יפה: עד כה לא נעשה מעולם שימוש בסמכות הזאת.

<דנה יפה: אני אוסיף ששרת המשפטים באופן אישי לא נדרשה לבקשה הזאת נכון לעכשיו והיא לא הספיקה טרם הדיון.

<דנה יפה: <איציק שמולי:> לשון החוק מדברת על נסיבות מיוחדות או על אירועים חיצוניים?

<דנה יפה: <דנה יפה:> אני אקריא את לשון החוק: "על אף האמור בתקנה 15, רשאי שר המשפטים, בהתייעצות עם המועצה הארצית של לשכת עורכי הדין לקבוע מועד נוסף לבחינות במקצועות מעשיים מסיבות מיוחדות שירשום בהחלטתו.

<דנה יפה: מדובר בתקנה 15א לתקנות לשכת עורכי הדין, סדרי בחינות ודיני מדינת ישראל, אתיקה מקצועית החלה על עורכי דין.

אברהם מיכאלי: אז יש סמכות.

<דנה יפה: אני רק אבקש להבהיר שהקביעה בתקנות של שני מבחנים בשנה נועדה לאזן בין היקף העבודה סביב כזה מבחן, עם מספר המבחנים הרב שבו וההוצאות הלוגיסטיות וכל הסדרים של הוועדה הבוחנת, של הרכב השאלות וכו'.

<דנה יפה: לכן באופן כללי נקבעו שני מועדים וזאת החלטה מכוונת.

<דנה יפה: כפי שאמרתי, הסמכות הזאת לא נעשה בה שימוש מעולם ועמדת המשרד היא שהשימוש בה צריך להיות לא אגב תוצאות מבחן קודם אלא אגב נסיבות חיצוניות למבחן שגרמו לכך שהוא לא יוכל להתקיים כהלכה.

איציק שמולי: כלומר, מבחינת

איציק שמולי: כם האפשרות היחידה להתערבות מצד המדינה זה אם השרה מתקינה תקנות שמתייחסות לציון.

<דנה יפה: גם אז זה יהיה מכאן והלאה, כמו כל תקנות שמותקנות.

<דנה יפה: אני שוב אחזור על מה שאמרתי בהתחלה, שיש הצעת חוק ממשלתית שדנה בכל הטענות שנאמרו כאן, לעניין המתכונת של הבחינה והטענות שהעלו לגבי מה שהיא בוחנת ומה שהיא לא בוחנת.

<דנה יפה: זה בהמשך למסקנות של צוותים וועדות שקדמו לכך.

<דנה יפה: גם זה, כמובן, כמו כל חקיקה, חל מיום החקיקה והלאה ולא רטרואקטיבית.

<דנה יפה: <היו"ר דוד רותם:

<דנה יפה: > ואם נציע שהחקיקה תהיה רטרואקטיבית?

<דנה יפה: <דנה יפה:> זה קשה.

<דנה יפה: כפי שאמרתי, השרה לא נדרשה לזה נכון לעכשיו.

<דנה יפה: זה לא נעשה מעולם.

<דנה יפה: כמו שאמרת, בזמנו שר המשפטים נאמן, החליט שלא לעשות מהסיבה שהפרשנות של נסיבות מיוחדות הן נסיבות חיצוניות למבחן ולא הנסיבות של התוצאות של המבחן.

<דנה יפה: <היו"ר דוד רותם:> אנחנו שומעים שהיה עניין של "צוק איתן".

<דנה יפה: <יורם פומרנץ:> חודשיים וחצי זה היה הכנה לבחינות.

<יורם פומרנץ: ההמלצה של החברות המכינות זה ללמוד 3 חודשים.

<יורם פומרנץ: <אברהם מיכאלי:> אנחנו נעזור לשרת המשפטים איזו סוגיה משפטית להכשיר.

<גלית שמש: יש פה טעמים מיוחדים.

אברהם מיכאלי: אני יודע שבעבר שר המשפטים הקודם לא קיבל את ההמלצה של ועדת החוקה וצריך להגיד את זה על השולחן ותקדים לא היה.

אברהם מיכאלי: מצד שני, גם בג"צ לא התערב.

<יניב לנקרי: הוא התערב בנקודה מסוימת, לא בנקודה הזאת.

אברהם מיכאלי: יש פה קבוצה לא קטנה.

אברהם מיכאלי: עורכת הדין דנה יפה, מכיוון שאת הנציגה של משרד המשפטים.

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים לשמוע את הנכונות של המשרד כי לשכת עורכי הדין לא בתמונה.

אברהם מיכאלי: הם לא יכולים לקבל החלטות אבל שרת המשפטים כן יכולה לקבל החלטות.

אברהם מיכאלי: <דנה יפה:> שרת המשפטים יכולה לקבל החלטה רק לגבי קביעת מועד מיוחד.

אברהם מיכאלי: לגבי הציונים, הציונים קבועים בתקנות.

אברהם מיכאלי: כל תקנה שקובעים אותה היא מעתה והלאה.

אברהם מיכאלי: כלומר, להחיל ציון שונה אחרי שניגשו למבחן אנשים שהם יודעים מראש מה הציון, זה מאוד קשה.

<גלית שמש: קשה למי?

<גלית שמש: לנו או לכם?

אברהם מיכאלי: נציע כמה חלופות כדי לעזור לכם.

<ערן בן ארי: כל אחד מגלגל אותנו לפתחו של האחר.

<ערן בן ארי: כל אחד אומר זה לא אני.

<ערן בן ארי: <אלי גבאי:> אף אחד לא יכול לתת תשובה כזאת או אחרת.

<ערן בן ארי: לשכת עורכי הדין אומרת לא אני.

<ערן בן ארי: משרד המשפטים אומר לא אני.

<ערן בן ארי: תגידו לנו מי.

<ערן בן ארי: משרד המשפטים אומר לא אני, לשכת עורכי הדין אומר לא אני.

<ערן בן ארי: רק ברצונו לקחת קרדיט אז הוא אומר: כן זה אנחנו.

<ערן בן ארי: כל אחד כפי יכולתו.

<ערן בן ארי: אני פונה למחוקקים, רבותיי, תעזרו לנו ותביאו לנו את המזור.

דוד רותם: אנחנו ננסה.

דוד רותם: <גלית שמש:> פסילת שאלות וקבלת ההשגות שלנו גם תיתן מענה למה שאנחנו מבקשים.

דוד רותם: פסילת שאלות תביא אותנו למצב שאנחנו מבקשים.

דוד רותם: <ערן בן ארי:> פסילה גורפת של כל השאלות של המתמחה במחשבות.

<גלית שמש: הוגשו השגות מאוד ענייניות.

<גלית שמש: אנחנו נגיע לתוצאה מאוד קרובה.

<אלי גבאי: אפילו חברות ההכנה אמרו שבעשר שנים האחרונות לא היה קושי של מבחן כזה.

דוד רותם: מי אמר את זה?

<אלי גבאי: המתמחה במחשבות, החברות שמכינות אותנו למבחן.

<ערן בן ארי: נמצאים שם טובי עורכי הדין שיודעים לנתח את השאלות ולתת את האסמכתאות הנכונות.

<שלי שלומית גל זכריה: זה בדיוק הזמן שבו נדרשנו לאבחן בין הבחירה הנכונה לנכונה ביותר.

<שלי שלומית גל זכריה: זאת מחברת הבחינה ונתבקשנו לסמן את התשובה הנכונה ביותר.

<שלי שלומית גל זכריה: זה אומר שאם בחרתי תשובה נכונה אבל היא לא הנכונה ביותר, אחרי שהתחבטתי ובזבזתי את הזמן על השאלה ואני נדרשת לעבור לשאלה הבאה, אני נפסלתי.

<שלי שלומית גל זכריה: בדיוק נקודה מפרידה בין קטיפת התואר הנכסף לבין להיות עורכת דין ראויה וטובה.

<שלי שלומית גל זכריה: <אלי גבאי:> כאחד שעשה את הבחינה שלוש פעמים ונכשל ולמדתי, נותר לי להבין שהמבחן בנוי כך: 30% לימוד, 70% ניסים, אין דרך אחרת.

<שלי שלומית גל זכריה: <רוני קדמי:> יש דרך נוספת שניתן לעזור לנו.

<שלי שלומית גל זכריה: ועדת הבחינות צריכה להתכנס בימים אלה כדי לדון בהשגות שלנו.

<שלי שלומית גל זכריה: יש סדר גודל של 10-12 השגות.

<שלי שלומית גל זכריה: גם לגישה של הוועדה יש חשיבות גדולה מאוד.

<שלי שלומית גל זכריה: אפשר לגשת לזה בנפש חפצה ואפשר לגשת לזה ולהתעקש איתנו על קוצו של יו"ד.

<שלי שלומית גל זכריה: אם אפשר לקרוא לוועדה הזאת לבחון באופן ענייני ולא להתעקש איתנו על קוצו של יו"ד, גם בזה יהיה מזור וגם זה יוכל לתת פתרון.

<שלי שלומית גל זכריה: לא משנה איך נגיע לפתרון.

<שלי שלומית גל זכריה: זה יכול להיות דרך שרת המשפטים, דרך הוועדה שתקרא או לא תקרא.

<שלי שלומית גל זכריה: כל אלה שיושבים פה הגיעו לציונים של כמעט עובר.

<שלי שלומית גל זכריה: גם אם ועדת ההשגות תדון בהשגות שלנו ברוחב לב ובפתיחת ועם יד פתוחה, מבחינתנו זאת אותה תוצאה.

<שלי שלומית גל זכריה: <ערן בן ארי:> חבר הכנסת רותם, אתם חייבים להבין.

<שלי שלומית גל זכריה: אנחנו נמצאים בין הפטיש לסדן.

<שלי שלומית גל זכריה: כל אחד מגלגל את זה לפתחו של אחר.

<שלי שלומית גל זכריה: כל אחד אומר זה לא אני.

<שלי שלומית גל זכריה: אוקיי, זה לא אתה, אז מי כן?

<שלי שלומית גל זכריה: אנחנו בינתיים באמצע.

<שלי שלומית גל זכריה: אנחנו נשארים חסרי כל.

<שלי שלומית גל זכריה: בסך הכול אנחנו רוצים ציון עובר 60 או שתקבלו את כל ההשגות של החברות.

<שלי שלומית גל זכריה: יש פה טענות עם אסמכתאות, אז שיקבלו אותם.

<שלי שלומית גל זכריה: <יורם פומרנץ:> ולא לגשת בעוד חצי שנה, שיעשו מועד נוסף.

<שלי שלומית גל זכריה: בחינה בעל-פה יש 4 פעמים בשנה.

<שלי שלומית גל זכריה: אני לא רואה שום בעיה להצמיד למועד הבעל-פה הבא.

<שלי שלומית גל זכריה: <יניב לנקרי:> אגב, המונח חקיקה רטרואקטיבית הוא לא מונח אבסולוטי.

<שלי שלומית גל זכריה: הוכחנו את זה לקודמתך, ראש תחום חקיקה באותו בג"צ.

<שלי שלומית גל זכריה: אין לי כרגע את פסקי הדין, אבל בוודאי שזה ניתן לפרשנות לכאן או לכאן.

<שלי שלומית גל זכריה: זה בוודאי משהו שהוא אבסולוטי, שאין חקיקה רטרואקטיבית.

<שלי שלומית גל זכריה: את העניין הזה אפשר לבדוק.

<שלי שלומית גל זכריה: <אורי מקלב:> לפעמים כשבאים אזרחים לכנסת, אנחנו דואגים שהם הפסידו יום עבודה.

<שלי שלומית גל זכריה: אני מבין שיום עבודה של מתמחה זה לא משהו.

<גלית שמש: אנחנו סיימנו את ההתמחות.

אורי מקלב: אני פונה גם למשרד המשפטים.

אורי מקלב: השולחן הזה מכיל הרבה פעמים בשבוע מיטב עורכי הדין שיש במדינה.

אורי מקלב: לפעמים השכר של כל עורכי הדין שמגיעים לכאן לישיבה אחת, יכול לפרנס שכונה שלמה בישראל.

אורי מקלב: אנחנו נחשפים, משתפים פעולה ושומעים את מיטב עורכי הדין.

אורי מקלב: האמן לי, אני שמעתי אותם, שמעתי את צורת ההתבטאות שלהם.

אורי מקלב: הם לא פחות טובים מעורכי הדין.

אורי מקלב: מבחינתנו הם עברו את המבחן.

אורי מקלב: אנחנו רואים אנשים רציניים, יודעים את המקצוע.

אורי מקלב: אלה לא איזה חאפרים.

אורי מקלב: לכן לעשות על גבם את המבחן של ההסדרה, זה ממש לא הוגן.

אורי מקלב: <גיל סלומון:> חבר הכנסת מקלב, אני חייב לומר כדי שזה יהיה ברור.

אורי מקלב: יש פה נציגת משרד המשפטים ואין בינינו חילוקי דעות.

אורי מקלב: אין לנו יכולת לשנות מצב חוקי.

אורי מקלב: זה החוק.

אורי מקלב: בסיטואציה שהאנשים האלה נמצאים אין לנו - - -

אורי מקלב: אבל אתם כל הזמן מדברים שצריך – מה המשמעות של הדיבור שלכם?

אורי מקלב: אתם מדברים בחלל האוויר?

אורי מקלב: אתם לא עושים שום דבר בעניין הזה.

אורי מקלב: אתם אנשים חכמים, אתם לא עושים - - -

<גיל סלומון: אבל יש חוק.

<גיל סלומון: <אלי גבאי:> אז רק את הקרדיט אתם לוקחים?

<גיל סלומון: מה זה רלוונטי?

<אלי גבאי: כי הלשכה כל הזמן טוענת: אנחנו נילחם בהצפת המקצוע.

<אלי גבאי: זה לא אני ומשרד המשפטים טענו את זה וגם לא הכנסת.

<יורם פומרנץ: הלשכה אמורה לעמוד מאחורי הודעות רשמיות של היושב ראש שלה, זה לא יתכן.

<יורם פומרנץ: יצאה הודעה רשמי.

<יורם פומרנץ: הודעת היושב ראש יצאה על נייר רשמי.

<אלי גבאי: אני לא מדבר ספציפית על ההודעה של היו"ר, אני מדבר בכלל.

<אלי גבאי: כל מי שמתעסק עם לשכת עורכי הדין טוען: אנחנו נעצור את הצפת המקצוע.

<אלי גבאי: <היו"ר דוד רותם:> אנחנו נקבל החלטה שאומרת כך: הוועדה שמעה את נציגי המתמחים ואת נציגי לשכת עורכי הדין.

<אלי גבאי: בסיום הדיון החליטה הוועדה לפנות אליך בהמלצה לקבוע כי ציון המעבר בבחינה שנערכה בחודש נובמבר 2014, יעמוד על 60.

<קריאה: מה עם מועד מיוחד?

<אלי גבאי: אנחנו לא רוצים מועד מיוחד.

<קריאה: יש כאלה שכן רוצים מועד מיוחד.

דוד רותם: אנחנו נחשוב גם על איזו פנייה לוועדת ההשגות הבוחנת כדי שיבדקו בצורה רצינית את ההשגות שהוגשו.

דוד רותם: תודה רבה, הישיבה נעולה.