ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 416, 2014-11-24 12:00

מירי רגב: שלום לכולם, צהריים טובים.

מירי רגב: אני פותחת את ועדת הפנים והגנת הסביבה בדיון בסוגיית היערכות השלטון המקומי וגורמי הממשלה לאבטחת מוסדות ציבור, בין היתר, גני ילדים, בתי ספר, מתנ"סים ובתי כנסת.

מירי רגב: אני מודה לכל החברים שהגיעו, לראשי ערים, מנכ"ל השלטון המקומי וגורמים שונים מהשלטון המקומי, חברי כנסת, יושב-ראש ועדת החינוך, ידידי מצנע, שהגיע לוועדת הפנים.

מירי רגב: דיבר איתי ביבס ואמר לי שהוא לא יכול להגיע לכאן היום.

מירי רגב: זה לא סוד שהפיגועים והאירועים האחרונים מגבירים את הלחץ בקרב אזרחי המדינה.

מירי רגב: אני יכולה להבין גם את התחושות הקשות וגם את האמירות של ראש עיר כזה או אחר, כי בסופו של דבר הוא צריך לתת הגנה לתושבים שגרים בעיר שלו.

מירי רגב: כשאימהות חוששות לשלוח את הילדים לגנים ולבתי הספר, ומתנ"סים לא עובדים אחרי הצהריים ובערב כי הם חוששים גם לשלוח אותם לכל הפעילות הבלתי פורמלית והפורמלית, התפקיד של ראש עיר בסופו של דבר זה לדאוג גם לביטחון של התושבים שלו.

מירי רגב: אני מאוד מעריכה את ראש עיריית אשקלון.

מירי רגב: אני גם מוצאת בו שותף לכל עבודת הוועדה בנושאים השונים שאנחנו דנים בהם.

מירי רגב: אני חושבת שהוא ראש עיר מצוין.

מירי רגב: כשאני אמרתי את אמירתי התכוונתי לכך שאנחנו לא יכולים לפסול מגזר שלם של אנשים.

מירי רגב: אנחנו צריכים לטפל נקודתית בסוגיות שצריך לטפל בהן.

מירי רגב: אם יש לנו בעיה של אבטחה בגני ילדים, בבתי ספר, בואו נראה איך אנחנו מגבירים את האבטחה בגני הילדים ובבתי הספר.

מירי רגב: אם יש לנו בעיה בחברות מסוימות שמעסיקות אנשים מסוימים וצריך לעשות בדיקה מי הם אותם אנשים, שיעשו בדיקה מי הם אותם אנשים מול המשטרה, השב"כ ומול הגורמים הרלוונטיים.

מירי רגב: צריך לטפל נקודתית בנושאים אבל לא כמגזר ולא כחתך אזרחי שגר כאן במדינת ישראל.

מירי רגב: לכן, אמרתי את האמירות האלה.

מירי רגב: אני חוזרת ואומרת, התפקיד שלנו, תפקיד הכנסת, תפקיד ועדת הפנים, הוא לפקח על אותם משרדים שכפופים לוועדת הפנים.

מירי רגב: קרי, השלטון המקומי, משרד הפנים, המשרד לביטחון הפנים שמבצע את הפעילות שלו.

מירי רגב: הוא ערני מספיק כדי לראות איך אנחנו מחזירים את השקט ואת הביטחון לאזרחי המדינה הזו, כיצד מסיעים לראשי הערים, לשלטון המקומי, להחזיר את תחושת הביטחון לתושבי העיר שבה הם גרים.

מירי רגב: לכן, כינסתי דיון דחוף כדי לראות איך אנחנו עושים זאת, לשמוע את המצוקות של ראשי הערים, ולכן הם הראשונים שידברו ויציגו את המצוקות שלהם.

מירי רגב: לאחר מכן נשמע את ההתייחסות של הגורמים הרלוונטיים שמבחינתי זה משטרת ישראל וחברות האבטחה.

מירי רגב: פיני, אתה רשום פה – ברוך הבא.

מירי רגב: כמובן שחברי הכנסת יתייחסו במהלך הדיון.

מירי רגב: מפה נצא עם איזשהן החלטות אופרטיביות שהכנסת יכולה גם לפקח עליהן ולהתערב בהן.

מירי רגב: אנחנו לא מחליפים את הרשות המבצעת ואת השלטון המרכזי.

מירי רגב: ככנסת אנחנו מפקחים על הפעילות שלהם ורוצים לראות כיצד אנחנו מחזירים את השקט לאזרחי המדינה.

מירי רגב: ברוך הבא, מוטי.

מירי רגב: כנס, שב פה.

מירי רגב: אני מבינה שאתה מחליף את חיים ביבס בדיון זה.

מירי רגב: אני מציעה שמוטי שמחליף את חיים ביבס בדיון הזה יפתח את הדיון ויציג איך אנחנו מחזירים את תחושת הביטחון לאזרחי המדינה, לתושבי הערים שלכם.

מירי רגב: אני מבינה את המצוקה של ראשי הערים שרוצים לתת פתרון להורים, לאימהות, לאבות ששולחים את הילדים לגנים, למתנ"סים אחר הצהרים, לבתי הספר.

מירי רגב: הפתרון הוא לא בלתת אמירה כזו או אחרת, אלא איך אנחנו מגבירים את האבטחה ואיך אנחנו מוודאים שאנחנו מחזירים את אותה תחושת ביטחון לתושבי המדינה ולתושבי הערים שכל אחד כאן מייצג אותן.

מירי רגב: אני מבקשת שאתה תפתח.

מירי רגב: נרשם כאן לאחר מכן עפר, שלומי מאורנית.

מירי רגב: אני אתן לאבי נעים לדבר לפניכם כי הוא מרכז את כל סוגיית הביטחון במרכז השלטון המקומי והוא נמצא פה בהרבה מאוד דיונים בוועדה, ולכן אבי ידבר אחרי מוטי.

מירי רגב: שאר האנשים ידברו בין לבין.

מירי רגב: בבקשה.

<מוטי ששון: ברשותך, אני רוצה לחזור אחורנית לשנות ה-90 של המאה הקודמת.

<מוטי ששון: השר לביטחון הפנים היה משה שחל.

<מוטי ששון: הוא הצליח לעבוד על הממשלה ולקח את התקציבים של אבטחת מוסדות חינוך ממשרד החינוך למשרד לביטחון הפנים בתואנה שהאבטחה לא אפקטיבית, היא לא יעילה והיא לא נותנת מענה בגני הילדים.

יפעת קריב: אגב, יולי 1995.

יפעת קריב: בדקתי את זה גם.

מירי רגב: מי נתן את ההחלטה הזו?

<מוטי ששון: זו החלטה של הממשלה.

<מוטי ששון: השר לביטחון הפנים, שקראו לו אז שר המשטרה, היה משה שחל.

<מוטי ששון: ואז אמרו: במקום התקציב לשומרים, אנחנו נעשה אבטחה לא נייחת, אלא היקפית.

<מוטי ששון: הנה, חבר הכנסת דודי צור פה והוא יודע.

<מוטי ששון: הוא גם היה מפקד המרחב.

<מוטי ששון: בקיצור, לקחו את הכסף ואמרו נעשה סיירות.

<מוטי ששון: חבר הכנסת מצנע, אתה זוכר?

<מוטי ששון: בתקופה שלך גם כן עשו ניידות שקראו להן סיירות אבטחת מוסדות חינוך שהן עבדו ועברו בכל גני הילדים.

<מוטי ששון: זה יותר אפקטיבי.

מירי רגב: היה גם בגני ילדים וגם בבתי ספר?

<מוטי ששון: גם בתי ספר, אבל בתי ספר היו לנו מאבטחים - - -

מירי רגב: זה כולל גם את המתנ"סים?

מירי רגב: לא.

מירי רגב: לא בחינוך הלא פורמלי, רק בחינוך הפורמלי.

<מוטי ששון: החינוך הפורמלי.

<מוטי ששון: מה היה הרציונל?

<מוטי ששון: בשעות הבוקר זה ישמש את מוסדות החינוך, בשעות אחר הצהריים זה תגבור בכלל למשטרה.

יפעת קריב: החינוך הבלתי פורמלי לא קיבל מענה אף פעם.

<מוטי ששון: מעולם לא קיבל מענה, נכון.

<מוטי ששון: במשך השנים החליטו שזה גם כן לא אפקטיבי ולקחו את כל התקציב שלהם.

<מוטי ששון: אני חוזר בי, אני לא אמרתי שהם אומרים לא אפקטיבי.

<מוטי ששון: אבל הם לקחו איזה תירוץ והעבירו ובעצם אמרו: אין יותר אבטחת מוסדות חינוך.

מירי רגב: מי זה "הם?

מירי רגב: זה המשטרה.

<מוטי ששון: המשטרה.

<מוטי ששון: המשטרה מקבלת כסף מהאוצר, למיטב ידיעתי.

<מוטי ששון: אבל כל הכסף הזה נבלע בתוך הפעילות של משטרת ישראל אז אין אבטחת גני ילדים.

<מוטי ששון: פניתי לשר לפני שבוע ואמרתי לו: אדוני השר, זה לא היה בתקופה שלך.

<מוטי ששון: אנא תחזיר את התקציב של גני הילדים.

<מוטי ששון: יש רגישות.

מירי רגב: של סיירת אבטחת מוסדות החינוך.

<מוטי ששון: לא.

<מוטי ששון: אמרנו לו: תחזיר את מה שהיה פעם.

מירי רגב: של הסיירת אבטחה.

<מוטי ששון: יותר מזה אמרתי: תחזיר את האבטחה בגני הילדים, ושלכל גני הילדים יהיה מאבטח בכניסה.

מירי רגב: בנוסף לסיירת.

<מוטי ששון: לא, על התקציב של הסיירת.

יפעת קריב: כל האחריות על הבטיחות של הילדים בגני הילדים עברה למשרד לביטחון הפנים.

<קריאות: ביטחון, לא בטיחות.

<מוטי ששון: אני אומר:

<מוטי ששון: אתה מקבל כסף לאבטחה של גני ילדים, תחזיר את השומרים, את המאבטחים.

<מוטי ששון: ההורים חרדים.

מירי רגב: נכון, חד וחלק.

<מוטי ששון: הרי בסופו של דבר בונים ובונים בעזרתם של אזרחי ישראל הערבים עם תעודת זהות כחולה שזה חוקי ולגיטימי והם בונים.

<מוטי ששון: הם עובדים גם בתברואה, וגם בבנייה של בתי ספר וגני ילדים וטוב שהם עובדים.

<מוטי ששון: הם אזרחי ישראל.

מירי רגב: טוב שהם עובדים, הם מתפרנסים.

מירי רגב: יהודים וערבים צריכים להתפרנס במדינה הזו.

<מוטי ששון: נכון, אז הם עובדים וזה בסדר.

<מוטי ששון: אבל תחזירו.

<מוטי ששון: יש רגישות היום.

מירי רגב: מה ענה לך השר?

<מוטי ששון: לא ענה לי.

מירי רגב: אתה מייצג עכשיו מבחינתי את ביבס.

מירי רגב: איך השלטון המקומי מטפל בחינוך הבלתי פורמלי ובבתי כנסת בעיר?

<מוטי ששון: אין לזה סוף.

מירי רגב: אדוני המנכ"ל, האם חשבתם גם על הנושא של אבטחה במתנ"סים?

<שלמה דולברג: אבי, בבקשה.

מירי רגב: אבי נעים, בבקשה.

מירי רגב: אבי הוא יושב-ראש ועדת ביטחון במרכז השלטון המקומי.

מירי רגב: אבי, אם תוכל לתת לנו תמונה כוללת גם לגבי בתי ספר, גני ילדים, מוסדות החינוך פורמלי, גם לגבי הבלתי פורמלי וגם הצעות.

<אבי נעים: אני אתן מה שיש לי.

<אבי נעים: מוטי, למיטב ידיעתי, מהשיחה שהיתה לנו לפני מספר ימים יש 270 גנים.

<אבי נעים: זה סדר גודל של 30 מיליון שקלים בשנה, רק הגנים האלה שהוא צריך לאבטח.

<אבי נעים: במדינת ישראל יש 4,500 בתי ספר, כמעט חצי מיליארד שקלים הולכים על אבטחה.

<אבי נעים: 300 מיליון בערך מהמדינה, 200 מיליון מהרשויות המקומיות.

<אבי נעים: כבוד היושבת-ראש, השאלה שלך מעידה על התפיסה שהשתרשה פה במדינה של הפרטת הביטחון האישי של התושבים וגלגול האחריות מהמשרד שאמור להיות מופקד עליו, של המשרד לביטחון הפנים, משטרת ישראל, אלינו.

<אבי נעים: אנחנו רואים את זה בקיצוץ הרבש"צים, בקיצוץ האמבולנסים.

<אבי נעים: היום הייתי אצל רזי ברקאי בעניין הזה.

<אבי נעים: אביבים, משגב עם, מטולה, שבי שומרון, בית אריה, אלפי מנשה, וכן הלאה, וכן הלאה, אריאל, מקצצים אמבולנסים ומגלגלים הכול לפתחנו.

מירי רגב: אבי, אנחנו מאשרים פה בוועדה הזו את השיטור העירוני ואף אחד לא אוהב את זה בוועדה.

מירי רגב: יש המון התנגדות לשיטור העירוני.

מירי רגב: אנחנו הולכים עם השיטור העירוני בגלל שאנחנו מבינים שהתקציב של הממשלה קטן, אין לנו יכולת להגדיל את השוטרים, נותנים לפקחים.

מירי רגב: למה השיטור העירוני לא נותן מענה גם לאבטחת מוסדות חינוך?

<אבי נעים: אתייחס לזה בהמשך.

מירי רגב: המשטרה, גם אתם תתייחסו לזה אחר כך.

<אבי נעים: אבל השיטור העירוני בהגדרה מיועד לעבירות איכות חיים ולא לאבטחת מוסדות חינוך.

<אבי נעים: בהגדרה בכל הדיונים זה היה הכיוון, זאת היתה המטרה, נסיעה בכבישים, רעש, וכן הלאה.

<אבי נעים: ועדיין השיטור העירוני שנמצא בפיילוט כבר מספר שנים לא מכסה, לעניות דעתי, אפילו 20% מהרשויות במדינה כך שצריך לעבור הלכה למעשה, לביצוע.

<אבי נעים: אנחנו לא מדברים על מעונות היום שזה משרד התמ"ת.

<אבי נעים: הם בכלל לא נמצאים פה, למיטב ידיעתי, בדיון.

<אבי נעים: הם לא שייכים למשרד החינוך, לא מאובטחים.

<אבי נעים: אני רוצה להגיד לכם שהמטה ללוט"ר גם בנושא של אבטחת בתי ספר הוציא חוות דעת לא מזמן שצריך לבטל את אבטחת מוסדות חינוך, בתי הספר.

<אבי נעים: אנחנו, השלטון המקומי, וועדי ההורים, אמרנו שלא יקום ולא יהיה.

<אבי נעים: אני רוצה להזכיר לכם שהיו 3,000 מאבטחים במסעדות שלא עלו לאף אחד כסף.

<אבי נעים: מי שמימן את זה זה לא המעסיק ולא הציבור הרחב, אלא מי שסעד נתן שקל.

<אבי נעים: המערך הזה בוטל כחוות דעת של המטה ללוט"ר.

<אבי נעים: עכשיו לך תבנה את כל המערך הזה.

<אבי נעים: אני רוצה להזכיר לנו שהיו מאבטחים באוטובוסים – בוטל, ועכשיו יש כוונה להקים את זה מחדש.

<אבי נעים: מדיניות הזיג-זג - - -

מירי רגב: להזכירך, גם דיברנו על צמצום הנשק.

מירי רגב: אגב, אני בעד להמשיך עם זה, שלא תבין לא נכון.

מירי רגב: אני חושבת שההצהרה של השר לביטחון הפנים על זה שהוא הולך להרחיב את זה שוב היא טעות, כי אנחנו לא צריכים להחזיר עכשיו את הנשק בקרב האזרחים.

מירי רגב: מי שצריך נשק – שיהיה לו נשק, אבל אין שום כוונה.

מירי רגב: הרי למה צמצמנו את הנשק?

מירי רגב: בגלל מאבטחים שבאו הביתה וקרה מה שקרה ורצחו את הנשים שלהן.

מירי רגב: עכשיו פתאום מרחיבים את הנשק ואי אפשר, מדיניות צריכה להיות ברורה.

<אבי נעים: אני איתך, כבוד היושב-ראש.

<אבי נעים: אני מציע לך לקרוא את המאמר שכתבתי בעניין אתמול ב"ישראל היום".

מירי רגב: אתה פה, תסביר לי את עיקרי הדברים.

מירי רגב: למה אני צריכה לקרוא?

<אבי נעים: במדינה נאורה לא האזרחים צריכים לספק הגנה על-ידי זה שהם הולכים עם אקדחים, אלא משטרת ישראל.

מירי רגב: נכון, חד וחלק.

<אבי נעים: חורה לי שאני רואה 700 שוטרים במשחק כדורגל כשכל הזמן מדברים על מצוקת כוח אדם ברחובות.

<אבי נעים: חבר'ה, יש 13,000 גני ילדים במדינת ישראל.

<אבי נעים: זה מיליארד וחצי שקלים רק לאבטח את העניין הזה.

<אבי נעים: אני לא יודע אם זו משימה שאפשר לעמוד בה.

<אבי נעים: אני גם מציע לכולנו לא לעבוד בשיטת השלוף.

<אבי נעים: המדינה ומערכת החקיקה פה צריכה לעבוד באסטרטגיה סדורה ולא בשלוף.

<אבי נעים: אנחנו כעיקרון אומרים אמירה מאוד ברורה בשלטון המקומי: אנחנו לא יכולים לשאת.

<אבי נעים: אנחנו נבחרנו לטפל בחינוך, ברווחה, באיכות החיים, לא בביטחון האישי.

<אבי נעים: לא יכול להיות שבמדינת ישראל 2014 רמת הביטחון האישי של אדם שחי בפריפריה משום שהרשות שלו פחות איתנה כלכלית, היא תהיה פחות טובה לעומת אזרח שחי ברשות עם איתנות פיננסית.

<אבי נעים: חובתה של המדינה בדמוקרטיה לספק את אותה רמת ביטחון אישי.

<אבי נעים: מי שאמון ומי שמורשה להפעיל כוח בדמוקרטיה זו משטרת ישראל והמשרד לביטחון הפנים.

<אבי נעים: לכן, בצוק העיתים אנחנו פונים למשרד לביטחון הפנים, למשטרת ישראל: חבר'ה, האחריות היא שלכם.

<אבי נעים: אנחנו מטפלים בטילים, במלחמות.

<אבי נעים: התרגלנו כולנו כבר להיות גנרלים גדולים, החזית האזרחית, העורף, כל הסיפורים והמקלטים.

<אבי נעים: תשמרו על הילדים שלנו.

מירי רגב: זו אמירה שאומרת גם כל אימא.

מירי רגב: מה אתה מציע כיושב-ראש ועדת הביטחון בשלטון המקומי כמשהו אופרטיבי שנצא מהדיון הזה?

<אבי נעים: אנחנו אומרים שלא ריאלי להציב מאבטח בכל מוסד חינוכי היום, לא ריאלי.

<אבי נעים: לדעתי, החשיבה צריכה להיות הרבה יותר עמוקה ויותר מקצועית מאשר דיון פה בוועדה.

<אבי נעים: אבל כאמירה אנחנו אומרים שלא הרשויות אמורות לשאת בנטל הזה.

<אבי נעים: אנחנו יצירתיים, אנחנו פונים להורים ואומרים משמר אזרחי ומתנדבים.

<אבי נעים: אבל בסוף בסוף בסוף לא על זה צריך להישען הביטחון האישי של האזרחים.

<אבי נעים: צריך פה איזה אמירה סדורה ומנגנון סדור.

מירי רגב: מוטי מציע פה להחזיר את כל סוגית האבטחה במוסדות חינוך למשרד לביטחון פנים, ופה אתה אומר דבר שלא ידעתי וזה שמעונות יום לא היו חלק ממוסדות החינוך.

מירי רגב: זאת אומרת, אם יש לך מעון של נעמ"ת צמוד לגן אז המשטרה מאבטחת את הגן ולא מאבטחת את המעונות.

<אבי נעים: אם זה צמוד לגן, צריך להגיד גם את האמת, אנחנו מתייחסים לזה כאשכול גנים ואותו מאבטח נותן גם מענה.

<אבי נעים: אבל ככלל, מעונות היום שייכים למשרד התמ"ת ולא למשרד החינוך.

עמרם מצנע: ההגדרה היא שמוסדות חינוך מתחת ל-100 לא מקבלים אבטחה צמודה, גם אם זה בית-ספר.

<קריאות: לא, גם מעל 100 לא מקבלים.

עמרם מצנע: אשכולות צריכים לקבל.

מירי רגב: אבי, סיימת?

<אבי נעים: כן, אלו דבריי.

<אבי נעים: החשיבה צריכה להיות יצירתית ויותר רחבה ולא פרטנית פר מוסד מוסד.

<אבי נעים: עפר, בבקשה.

<אבי נעים: לאחר מכן שלומי מאורנית.

<עפר בן אליעזר: קודם כל, תודה רבה גברתי היושבת-ראש על כינוס הישיבה הדחופה הזו.

<עפר בן אליעזר: אני חושב שזה חשוב מאין כמוהו.

<עפר בן אליעזר: אני רוצה להתייחס פה לכמה דברים.

<עפר בן אליעזר: ראשית, הולך פה תהליך שקורה כל הזמן – העברת האחריות מהשלטון המרכזי לשלטון המקומי בכל הפרמטרים, ועכשיו זה הגיע לביטחון.

<עפר בן אליעזר: בסוף ראש הרשות אחראי על הרשות שלו וכל מה שקורה בה.

<עפר בן אליעזר: אבל האחריות שהוא יצטרך להגיד אם להוסיף מאבטח, לא להוסיף מאבטח, איפה להוסיף מאבטח, לפעמים כולם מאובטחים והתקן הוא לא.

<עפר בן אליעזר: בשנת 2004, אם אני לא טועה, בעקבות הפסקה של הסוכנות במימון מאבטחים החליטו במשטרה החלטה מבצעית שמורידים את המאבטחים מאשכולות הגנים.

<עפר בן אליעזר: אין יותר אבטחה באשכולות גנים, למי שלא יודע.

<עפר בן אליעזר: מה שהיה לפני 2004, אם אני לא טועה, אל תתפסו אותי, נשאר.

<עפר בן אליעזר: מעל 2004 הפכו את זה ללחצני מצוקה וקודנים.

<עפר בן אליעזר: בדבר הזה אני אומר, ראשית, המשרד לביטחון הפנים צריך לקחת על עצמו את האחריות לעניין.

<עפר בן אליעזר: אני חושב שהגברת נוכחות משטרתית כזו או אחרת, בין אם זה בסיירת משותפת במימון המשרד לביטחון פנים תגרום לשני דברים: קודם כל, להגברת הרגשת הביטחון של התושבים שהיא איננה היום בכל מדינת ישראל.

<עפר בן אליעזר: שנית, צריך להגביר את המאבטחים.

<עפר בן אליעזר: חסרים מאבטחים בחברות אבטחה וזה אני גם יודע.

<עפר בן אליעזר: אפשר לעודד את זה על-ידי הגדרת האבטחה כמקצוע מועדף.

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: דיברתי על זה גם עם יאיר לפיד, גם עם שר הרווחה.

מירי רגב: לצערי, הם החליטו שצריך לטפל בניצולי שואה.

מירי רגב: זה בסדר גמור, זה לא מספיק.

<אבי נעים: זו הנקודה הכי חשובה – שזה יוגדר כעבודה מועדפת ושלוחמים יהיו במוסדות חינוך.

<עפר בן אליעזר: החלטה כזו תביא מאבטחים איכותיים שאולי תמנע גם את כל הדברים שדיברת עליהם קודם.

<עפר בן אליעזר: הדבר השלישי, כן לקיחת אחריות בעבודה מסודרת של משטרת ישראל עם משרד החינוך כי זה אחריות שלכם, לאבטחה מסודרת של מוסדות החינוך גם הלא פורמליים.

<עפר בן אליעזר: לא דיברנו על זה אף פעם כי אף פעם לא טיפלו לא במתנ"סים ולא בתנועות הנוער ולא במעונות התמ"ת.

<עפר בן אליעזר: כל זה צריך להיות במעגל אחד מסודר שפועל, לא רוצה להגיד 24 שעות ביממה, אבל לפחות משבע וחצי בבוקר עד שמונה בערב כדי להגביר גם את תחושת הביטחון וגם את האבטחה.

מירי רגב: לא רוצה רק מוסדות חינוך, צריך גם מוסדות רווחה, מוסדות ציבוריים.

מירי רגב: עפר, שמעתי את המאבטחים, עבודה מועדפת, לקחת אחריות של המשטרה.

מירי רגב: מה הדבר הראשון שאמרת?

<עפר בן אליעזר: והסיורים ההיקפים – להכניס אותם בעבודה משותפת.

<עפר בן אליעזר: אני חוזר למה שמוטי ששון אמר.

מירי רגב: לחזור לסיירת אבטחה.

<עפר בן אליעזר: כן, תודה רבה.

<קריאה: גברתי היושבת-ראש, להחזיר את הג"א לרחובות יותר טוב?

מירי רגב: שלומי מאורנית, בבקשה.

<שלומי לנגר: תודה.

<שלומי לנגר: אני רוצה לנסות לדבר בשלושה כובעים: הכובע הראשון שלי כיושב-ראש ועדת הנוער בשלטון המקומי, הכובע השני שלי כראש מועצה, והכובע השלישי כמי שעסק תקופה לא מבוטלת בנושאי ביטחון.

<שלומי לנגר: אתחיל דווקא מהסוף.

<שלומי לנגר: בביטחון יש מה שנקרא הערכת מצב.

<שלומי לנגר: אני עוד לא שמעתי אף אחד מהאנשים החכמים שיושבים פה או שלא נמצאים פה שיגדירו את האיום.

<שלומי לנגר: מערכי ביטחון עובדים על-פי הגדרת האיום.

<שלומי לנגר: כרגע מה שקורה, וגם הדיון המבורך הזה נולד בעקבות לחץ של הורים, לחץ של השטח מתוך פניקה, מתוך חוסר ידיעה וחוסר אמירה ברורה.

<שלומי לנגר: יבוא מי שמוסמך, לצורך הנושא הזה המשרד לביטחון הפנים, ויגיד: יש איום, יש דפ"א שאומרת שייתכן ויעשו פיגוע במוסד חינוכי.

<שלומי לנגר: פעם אחת תיעשה עבודת מטה והלו"טר והמשרד לביטחון פנים יבואו ויגדירו שאין איום אז הדיון הזה מתייתר.

<שלומי לנגר: היה ויגדירו יש איום, צריך לתת מענה לאיום.

<שלומי לנגר: ככה מערך הביטחון והביטחון יודעים לעבוד.

<שלומי לנגר: נזרק פה נושא של המתנ"סים והנושא של מעונות היום ואני רוצה לומר שכאשר מדובר בילדים, וילדים זה ילדים וילדים - - -

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: זה לא משנה אם הוא בגן, במעון או במתנ"ס.

<שלומי לנגר: נהפוך הוא, אני חושב שכאשר מדובר בפעילות חוץ בית ספרית, כאשר אין מנהל אחראי, כאשר הפעילות לא מגודרת סביב גדר היקפית 360 מעלות, כאשר הדעת נותנת שהעסק יהיה הרבה יותר משוחרר, דווקא שם כאשר אין מאה ומאתיים ילדים, מתכנסים חמש מאות, שש מאות ומעבר לכך ילדים בשעות הצהריים-ערב, לצורך העניין אם מדברים על דפ"אות או על איומים או על פוטנציאל, שם הפוטנציאל לא פחות גדול.

<שלומי לנגר: כאשר באים ואומרים ביטחון המשוואה מיד הולכת לנושא של כסף, ואני מדבר עכשיו כראש רשות.

<שלומי לנגר: יש לנו קושי שלא ניתן לעבור אותו - לקחת כל יישוב בפני עצמו.

<שלומי לנגר: וברור על דעת כל גורמי המקצוע שאנשים שמכירים היטב את היישוב, את המרכיבים, את הפערים, את הבטן הרכה, זה אנשי הביטחון של היישוב.

<שלומי לנגר: ניסינו להוביל לא פעם ולא פעמיים מהלך של לקחת את כוח האדם שנמצא ואיתו לעשות טוב יותר, אותו לנייד.

<שלומי לנגר: במקום לשים שני מאבטחים סטטיים, לקחת מאבטח ולהצמיד לו רכב ועם המאבטח הזה לעשות את הסיירת שכולם מדברים עליה, אין לנו יכולת.

<שלומי לנגר: כאשר אנחנו מנסים בכל זאת לעשות את זה מאיימים עלינו שאנחנו לוקחים את האחריות על עצמנו.

<שלומי לנגר: לא רוצים לקחת את האחריות, יש אנשי מקצוע.

מירי רגב: מי מאיים עליכם?

מירי רגב: המשטרה.

<שלומי לנגר: כל הגורמים הרלוונטיים.

<שלומי לנגר: משרד החינוך בא ואומר שהמשטרה היא הריבון והמשטרה קובעת את תוכנית האבטחה.

<שלומי לנגר: כשאני בא למשטרה ולמשרד החינוך ואומר להם: יש לי פה ופה מאבטח, אבל הבטן הרכה שלי היא פה אז תנו לי להסיט אותו, לשים אותו במקום בבית הספר הזה בגן הילדים הזה כי אני יודע יותר טוב, לא נותנים כי עובדים בסכמות, בשבלונות.

<שלומי לנגר: הדבר האחרון, המצב במדינת ישראל בתקופה הנוכחית לא מי יודע מה מבחינת ביטחון.

<שלומי לנגר: יש נתק מוחלט בין סך גורמי הביטחון.

<שלומי לנגר: אבי דיבר על הנושא של הקיצוץ.

<שלומי לנגר: יד אחת באה ואומרת שצריך לשדרג והיד השנייה, אגב שהיא שותפה מלאה לכל נושא של מרכיבי ביטחון, בטח ביישובים קהילתיים כמו שלנו, מקצצת.

<שלומי לנגר: עכשיו קיבלנו הודעה שמקצצים לנו תקנים, מקצצים לנו כלי רכב, כל מה שקשור לצבא, כל מה שקשור לפיקוד העורף.

<שלומי לנגר: אין שיח משותף עם גורמי הביטחון.

<שלומי לנגר: מישהו צריך לתכלל את כל הדברים האלה.

<שלומי לנגר: זה מכפילי כוח.

<שלומי לנגר: הבעיה היא שכל מכפיל כוח כזה עובד בפני עצמו וכולנו מפסידים.

<שלומי לנגר: תודה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: עמרם מצנע למרות שנרשמתם לפניו הוא יושב-ראש ועדה והוא צריך לנהל ועדה ואני נותנת לו עדיפות, בבקשה.

עמרם מצנע: אני אתחיל בזה שפאניקה היא סוכן רע מאוד.

עמרם מצנע: נכון, אנחנו נמצאים במצב חדש-ישן של אין ביטחון.

עמרם מצנע: גם המצב החדש-ישן הזה הוא בכך שאתה לא יכול להגדיר מראש מה הם האיומים כי כאשר כל נוהג במכונית, כפי שזה היה בירושלים, הופך להיות מתאבד עם כלי נשק שזה המכונית, או כניסה לבית כנסת, דבר שלא היה עד היום כמעט, היה לנו מקרה אחד או שניים, אז קשה מאוד להגדיר מה כן ומה לא.

עמרם מצנע: שנית, אני מוכרח לומר גם בעקבות דברייך, מירי, שאני יצאתי באופן די ברור ודי נוקב נגד האמירה של ראש עיריית אשקלון על הדרת ערבים.

עמרם מצנע: שאלתי אותו באחת ההזדמנויות: מה היית עושה אם המאושפזים בבית חולים ברזילי היו אומרים שהם מבקשים שלעת הזו לא יטופלו על-ידי רופאים ערבים?

עמרם מצנע: ראשית, אני חושב שזה עבירה על החוק.

עמרם מצנע: שנית, זה לא ערכי ולא מוסרי.

עמרם מצנע: שלישית, זה לא מוסיף לביטחון.

עמרם מצנע: מה שהוא עשה לפני יומיים כאשר הוא אמר שלושת הגנים המסוימים שבהם עובדים, נעביר אותם בשלב זה למתנ"ס, זה פתרון שראש עיר צריך לתת, או לא לקיים את העבודה בגן בזמן שהילדים נמצאים בגן.

עמרם מצנע: אבל לא הפתרון של להדיר חלק מאזרחי מדינת ישראל – זה סגור סוגריים.

עמרם מצנע: אי-אפשר למגן את עצמנו לדעת.

עמרם מצנע: הלוא בסוף נשמור על גן הילדים או על בית הספר והילדים שהולכים לבית הספר או מגיעים לגן הילדים חשופים יותר מאשר כל דבר אחר.

עמרם מצנע: לכן, בסופו של דבר, המעטפה העיקרית של הביטחון זה המעטפה המרחבית על-ידי משטרת ישראל וצה"ל.

עמרם מצנע: אני חושב שצריך להתייצב, וזה תפקידה של מנהיגות בהסברה כלפי הורים מודאגים, ובאמת מודאגים בגלל כל הסיבות שבעולם.

עמרם מצנע: אני חושב שהדאגה של כל אב ואם ושל כל אחד ששולח את הילד שלו לא רק לבית הספר או לגן אלא כל פעילות אחרת היא דאגה לגיטימית, ברורה, טבעית ונכונה.

עמרם מצנע: יש מרכיבי ביטחון כפי שיש בכל מקום.

עמרם מצנע: ראשית, לדעתי, צריך לעשות בדיקה מחדש במקומות שאין גדר כמו שצריך, שאין לחצני מצוקה.

עמרם מצנע: היום בכל הגנים אמורים להיות גם לחצני מצוקה שבהם בלחיצה אפשר להזעיק את הכוחות.

עמרם מצנע: אני מסכים עם מוטי ששון שהמשטרה צריכה להחזיר את הניידות ואת הניידות שעוברות לפחות פעם-פעמיים בבוקר בין אותם מוסדות שלא מאובטחים באופן צמוד.

עמרם מצנע: שלישית, כמובן שיש עלייה במתיחות ובביטחון.

עמרם מצנע: צריך להכניס יותר שומרים, יותר אבטחה, ולנסות להתמודד עם הבעיות האלה.

עמרם מצנע: הלוא בוועדות אצלנו כל יום עולים דיונים על כמה מיליארדים צריך לכל נושא.

עמרם מצנע: פעם אחת זה למאבטחים, פעם שנייה זה להקטין את מספר הילדים בכיתת הלימוד, פעם שלישית זה סייעת שנייה בגן ילדים, ואני מביא רק מהוועדה שאני נמצא בה.

עמרם מצנע: אני חושב שצריך לתת תשובה ממוקדת בירושלים כי נדמה לי שירושלים נמצאת היום במוקד חוסר הביטחון ונוכחנו בזה בימים האחרונים.

עמרם מצנע: צריך לתת פה בהחלט פתרונות מיוחדים.

עמרם מצנע: אני חושב שגם המשטרה וגם משרד הפנים צריכים לתת פתרונות נקודתיים זמניים עד אשר יעבור זעם בתקווה שהוא באמת יעבור מה שיותר מהר.

עמרם מצנע: זה נכון, המשטרה אחראית על ביטחון פנים.

עמרם מצנע: אבל כל ראש עיר הוא הכתובת לכל התושבים על כל הדברים.

עמרם מצנע: הלוא אתם יודעים שפורמלית שראשי הערים גם לא אחראים על החינוך, אז מה?

עמרם מצנע: אז על ראשי הערים לא לקחו על עצמם את נושא החינוך?

עמרם מצנע: לא משקיעים שם כספים?

עמרם מצנע: לכן, בצדק ראש העיר רואה את עצמו כניצב בחזית, כאחראי גם אם פורמלית הוא יכול תמיד לומר: אני לא אחראי, אבל בסוף מוצאים את נקודת האיזון המתאימה.

עמרם מצנע: מי שחושב שבעקבות הדיונים והאירועים שאנחנו חווים אותם פתאום ייפלו מאות מיליונים מהשמיים כדי לממן את כל מה שהיינו רוצים לראות בחצר בית-ספר, בני ילדים, ובכלל ביישובים, הוא טועה.

עמרם מצנע: הלוא זה לא יקרה.

עמרם מצנע: לכן, צריך לטפל, לדעתי, בכל אחד ממרכיבי הביטחון וגם הפיזיים באופן נקודתי ולהתייצב.

עמרם מצנע: כן, מנהיגות מקומית צריכה להתייצב ולהגיד: כן, אנחנו לוקחים על עצמנו את האחריות באופן כזה או אחר.

עמרם מצנע: תודה רבה.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: אלי דלאל נמצא כאן?

מירי רגב: לא.

מירי רגב: יחיאל תוהמי, לאחר מכן יפעת קריב.

<יחיאל תוהמי: צהריים טובים.

<יחיאל תוהמי: רציתי לדבר על היישוב שלי אריאל, ורציתי לדבר על פערים בשעות האבטחה כי כאשר יש יום לימודים ארוך, למעשה אין אבטחה בכלל, אין סיור.

<יחיאל תוהמי: לא מדבר על קיצוץ התקנים כמו שאמרו שלומי ואבי.

<יחיאל תוהמי: ליישוב שלנו נכנסים 2,000 פלסטינאים ביום.

<יחיאל תוהמי: מה אנחנו אמורים לעשות?

<יחיאל תוהמי: לא להכניס אותם לעיר שלנו?

<יחיאל תוהמי: מה לעשות איתם בדיוק?

<יחיאל תוהמי: איך לאבטח את התושבים שלנו?

<יחיאל תוהמי: אנשים בלחץ, יש טלפונים למוקד.

<יחיאל תוהמי: עובדי גינון מתקשרים אלינו ל-106 שאין שמירה עליהם.

<יחיאל תוהמי: מה אנחנו אמורים לעשות עם קיצוץ כזה?

<יחיאל תוהמי: ראש העיר שלי לא נמצא בארץ ולכן באתי במקומו.

<יחיאל תוהמי: אני ממלא מקומו.

<יחיאל תוהמי: ראש העיר לא הכריז: אני לא מכניס פלסטינאים, הוא לא אמר את זה.

<יחיאל תוהמי: אבל מה אנחנו עושים?

<יחיאל תוהמי: אני אומר לך שהתושבים בלחץ, יש טלפונים בצורה בלתי רגילה.

<יחיאל תוהמי: לאשכולות של הגנים מגיע הסיור בסוף היום כדי שההורים יוציאו את הילדים, זה פשוט לא להאמין.

<יחיאל תוהמי: יכול איזה פלסטינאי לזנק מעל השער ולעשות חס וחלילה פיגוע, זה לא בעיה.

<יחיאל תוהמי: לא צריך לחצנים כדי לפגוע באנשים.

<יחיאל תוהמי: מה אנחנו אמורים לעשות בשעה שכל בוקר נכנסים 2,000 פלסטינאים?

<יחיאל תוהמי: אני מקווה שהוועדה הזו היא לא ועדת קישוט, סליחה שאני אומר, ושזה ועדה רצינית.

<יחיאל תוהמי: כדאי שיעבירו פה את המסר שיש פה סיכון שחס וחלילה יהיה פיגוע בגני ילדים, לא ברחוב או בבית כנסת שגם זה כואב.

<יחיאל תוהמי: מה נגיד אחר כך?

<יחיאל תוהמי: שמה עשינו?

<יחיאל תוהמי: שבאנו ודיברנו פה?

<יחיאל תוהמי: חבר הכנסת מצנע אמר: נו, באמת - אי אפשר לתת.

<יחיאל תוהמי: אז אי אפשר לתת לכלום.

<יחיאל תוהמי: בשביל מה?

<יחיאל תוהמי: בואו לא נעשה דיונים.

<יחיאל תוהמי: אם הדיון הזה הוא אופרטיבי, מקצועי וענייני אז בבקשה.

<יחיאל תוהמי: אם הוא רק בשביל לבוא ולדבר יפה אז כולם פה מדברים יפה, כולם פה מקצועיים.

<יחיאל תוהמי: לכולם יש פה ניסיון חזק מאוד, ראיתי את אבי ואת שלומי.

<יחיאל תוהמי: אני אומר את זה באמת.

<יחיאל תוהמי: שוב, אני מבקש ממך.

<יחיאל תוהמי: אני יודע שאת עושה עבודת קודש ושאכפת לך ושאת עושה את התפקיד שלך כמו שצריך.

<יחיאל תוהמי: הנושא הוא לא מה אנחנו אומרים כרגע, אלא מה אנחנו עושים מהיום והלאה.

<יחיאל תוהמי: אנחנו לא הכרזנו באריאל שלא מכניסים פלסטינאים.

<יחיאל תוהמי: ההיפך, אנחנו רוצים שייכנסו, שיתפרנסו.

<יחיאל תוהמי: במקום שיעסקו בטרור שייכנסו לעבוד אצלנו - זה בסדר.

<יחיאל תוהמי: אבל אם מקצצים לנו בסיור, בתקנים, באנשי אבטחה אז מה בדיוק אנחנו צריכים לעשות?

<יחיאל תוהמי: אנחנו צריכים להסתובב?

<יחיאל תוהמי: תודה רבה לכם.

מירי רגב: יחיאל, הבנתי את העניין.

מירי רגב: תודה רבה לך על הדברים.

מירי רגב: חברת הכנסת יפעת קריב, בבקשה.

יפעת קריב: ראשית, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להודות לך מאוד על הדיון הזה.

יפעת קריב: אני רוצה לדבר גם כחברת כנסת וכמחוקקת, אבל גם כאימא.

יפעת קריב: קודם כל, הבהרה אחת.

יפעת קריב: ביולי 1995, מאז, כמו שאמר מוטי ששון, החלטת הממשלה שהועברה באותה תקופה קבעה כי רק בתי ספר יסודיים, חטיבות ביניים ותיכונים ייעודיים זכאים לקבל מימון מטעם המדינה לשומר חמוש אחד בכל בית ספר.

יפעת קריב: שאר מוסדות החינוך, בתי ספר במגזר הערבי, גני ילדים, מעונות יום, אינם זכאים לשום מימון ממשלתי של אבטחה.

יפעת קריב: אני מדברת על יולי 1995.

יפעת קריב: מאז לא נעשתה שום הסדרה בנושא הזה, ואנחנו יודעים מה המדינה עברה מאז.

יפעת קריב: מעבר לזה, בכל השנים לא היתה שום התייחסות בחקיקה לנושא של גני הילדים במוסדות החינוך.

יפעת קריב: כולם טמנו את הראש בחול.

יפעת קריב: היו אין סוף דיונים על זה, זה לא נקבע.

יפעת קריב: מה שקורה מאז זה שמעבירים את הבעיה בין משרדי הממשלה והרשויות המקומיות של מי בעצם האחריות על גני הילדים, על מעונות היום, והחינוך הבלתי פורמלי.

יפעת קריב: אם נצא מפה עם משהו אופרטיבי, גברתי היושבת-ראש, זה להסדיר את הנושא הזה.

יפעת קריב: לא יכול להיות שכולם יזרקו את זה מצד אחד לצד שני.

יפעת קריב: כאימא אני רוצה לספר לכם שגן הילדים של הבן שלי נמצא באשכול.

יפעת קריב: יש שם מאה ילדים ולכן יש לנו שומר.

יפעת קריב: אגב, זמני.

יפעת קריב: אמור להיות מוחלף במצלמה בקרוב.

יפעת קריב: אנחנו נמצאים באזור בנייה כי אני גרה ביישוב שבונים בו די הרבה.

יפעת קריב: השומר מתריע אין ספור פעמים על שב"חים באזור הבניה, אבל כולם מתעלמים.

יפעת קריב: גם ההורים ממהרים לסדר היום שלהם – אזור בנייה, הכול רגוע.

יפעת קריב: ביום הפיגוע בירושלים עשינו בלגאן.

יפעת קריב: הגיע השיטור העירוני יחד עם מחלקת ביטחון פנים ותפסו את המקום שהם ישנים בו שהיה צמוד לגן של מאה ילדים וזה במרכז הארץ.

יפעת קריב: פועלים חייבים כמובן להתפרנס, אני מסכימה עם זה.

יפעת קריב: האמירה שלי מאוד ברורה בנושא הזה.

יפעת קריב: אבל כששב"

יפעת קריב: חים נמצאים במרכז עיר צמוד לגן ילדים - הלוא אם השומר לא היה שם גם לא היינו יודעים על זה.

יפעת קריב: אני חושבת שלא ניתן להחליף את השמירה במצלמות, לא ניתן לוותר עליה.

יפעת קריב: עוד דבר חשוב – ביום שישי האחרון בעודי באה לקחת את הילדים בדיוק בשעה רבע לאחת, השומר נכנס לאוטו והולך.

יפעת קריב: שאלתי אותו: למה אתה הולך ברבע לאחת כשזה בדיוק ההתקהלויות של הורים למאה ילדים, ילדים יוצאים?

יפעת קריב: השומר הולך בדיוק בשנייה שיש את כל ההתקהלות.

יפעת קריב: הוא אומר לי: יפעת, משלמים לי משבע וחצי עד רבע לאחת.

מירי רגב: מה את מציעה?

יפעת קריב: קודם כל, בואו לא נהיה חכמי חלם.

יפעת קריב: אם כבר יש שומר, שהשומר ילך כשההורים מסיימים לקחת את הילדים ולא בשנייה שהם מגיעים.

יפעת קריב: בדיוק בהתקהלות השומר הולך.

יפעת קריב: מירי, בדקה אחת אפשר לסדר את זה, אנחנו חכמי חלם.

יפעת קריב: הוא מגיע בשבע וחצי עם הפתיחה ולא חמש דקות קודם כדי לעשות סריקה של המקום והוא הולך בדיוק כשיש התקהלות.

יפעת קריב: זה בכל גני הילדים בארץ.

יפעת קריב: שאלתי אותו: של מי האחריות?

יפעת קריב: האם של הרשות המקומית?

יפעת קריב: של המשטרה?

יפעת קריב: של המשרד לביטחון הפנים?

יפעת קריב: שנכתוב מכתב לשר, לראש הרשות?

יפעת קריב: עם מי לדבר?

יפעת קריב: זאת השאלה שאני משאירה מיום שישי האחרון כאן על השולחן – של מי האחריות ואיך אנחנו דואגים?

יפעת קריב: בטח יש דברים קטנים שניתן לסדר אותם, אבל לא ניתן להחליף את השומר בגן הילדים בתקופה שבה אנחנו נמצאים.

מירי רגב: מי באמת אחראי על השומרים האלה בבתי הספר?

<קריאות: המשטרה, הרשות, המשרד לביטחון פנים.

יפעת קריב: שלוש תשובות לשאלה אחת.

<עפר בן אליעזר: מי שקובע את הנהלים ואת הסטנדרטים זה המשרד לביטחון פנים באמצעות קב"ט משרד החינוך, מגיע בצורה מסודרת.

<עפר בן אליעזר: הוא גם בודק את המאבטחים.

<עפר בן אליעזר: הוא מגדיר בדיוק מי מגיע, איפה הוא מגיע, איפה הוא עומד.

מירי רגב: המשרד לביטחון הפנים.

<עפר בן אליעזר: עם משרד החינוך.

<עפר בן אליעזר: יש קב"ט אזורי למשרד החינוך.

<עפר בן אליעזר: הוא עושה את הביקורות, הוא בודק באמת שכל המאבטחים עומדים בתקנים שצריכים להיות.

מירי רגב: עפר, אתה אומר כרגע שמי שקובע כרגע את הנהלים זה המשרד לביטחון פנים והפיקוח זה הקב"ט.

מירי רגב: זאת אומרת, מי שצריך לשנות את זה שהוא יגיע נניח בשעה שבע ועשרה במקום שבע וחצי וילך בשתיים במקום אחת וחצי זה המשרד לביטחון הפנים.

יעקב אשר: אבל הוא לא יכול לשנות כי אין לו תקציב לשינויים האלה.

<עפר בן אליעזר: אתה צודק.

<עפר בן אליעזר: אם יש איום צריך לתת לו מענה, אם אין איום בואו נשים את זה בצד.

<עפר בן אליעזר: המשרד לביטחון הפנים, בדיוק מה שאמרה חברת הכנסת קריב, אם יש איום תן לו מענה.

יעקב אשר: אבל מישהו צריך להביא גם את הכסף.

מירי רגב: פיני שיף, בבקשה.

מירי רגב: לאחר מכן צורי.

מירי רגב: אני רוצה להתחבר לחלק גדול מהדברים שידידי מאורנית אמר.

מירי רגב: אני לא יודע אם אתם זוכרים מה הוא אמר, אבל הוא אמר דברים נכונים וחשובים.

מירי רגב: הפיגוע הזה היה רצחני וטרגי ממדרגה ראשונה והוא עורר הרבה מאוד פעילות של הגופים שאחראים על הביטחון במדינה.

מירי רגב: אני חיכיתי למספר ימים שיעברו אחרי הפיגוע מפני שאמר גם מצנע שפאניקה זה לא תוכנית עבודה.

מירי רגב: אני חושב שמה שנעשה היום אחרי הפיגוע או ביום של הפיגוע היה לא טוב.

מירי רגב: אני מצפה מגופים כמו משטרת ישראל והמשרד לביטחון הפנים הגם שהם נושאים באחריות אדירה, ואני לא מקנא בשר לביטחון הפנים ביום הפיגוע ולאחריו, הוא היה אמור לעשות פעולות כדי להרגיע בראש ובראשונה את הציבור.

מירי רגב: אבל אחרי פיגוע כזה צריכים לחלוף מספר ימים.

מירי רגב: הגופים שאחראים על האבטחה האזרחית במדינת ישראל צריכים להתיישב ולחשוב מה עושים.

מירי רגב: בפאניקה ובהיסטריה לא קובעים מה עושים.

מירי רגב: רצים מהר, 1,200 בתי כנסת ומקוואות וגני ילדים ובתי ספר ובריכות שחייה ו- - -

מירי רגב: הבנו מה לא עושים, אבל מה כן עושים?

מירי רגב: גברתי היושבת-ראש, לאט לא.

מירי רגב: לכן, אני חושב שזה הזמן שגופי הביטחון שאמונים על האבטחה יישבו, יחשבו בשיקול דעת מה צריך לאבטח, מה לא צריך לאבטח, ויראו אם בכלל המשאבים לאבטחה קיימים, האם הנוהלים הקיימים של המשרד לבט"פ לאבטחה מאפשרים לאבטח כל מקום וכל מקום.

מירי רגב: והגרוע ביותר, שלא ייווצרו תוך כדי ההיסטריה מליציות של אבטחה.

מירי רגב: אני פוחד מזה פחד מוות.

מירי רגב: גברתי, את הזכרת שאת בעד לא להרחיב בחטף את ההנחיות שניתנו על-ידי השר לבט"פ בשנה האחרונה שכל אחד יוכל לשאת נשק באופן חופשי.

מירי רגב: חד וחלק.

מירי רגב: אני אישית לא אוהב ריבוי של קנים במרחב הציבורי.

מירי רגב: נשיאת נשק היא נושא אחראי, היא דורשת אימון והאחריות ושיקול דעת.

מירי רגב: לא כל אחד יכול לפתוח באש, לא כל אחד רשאי לפתוח באש.

יפעת קריב: אנחנו גם רואים מה קורה בארצות הברית רק היום בבוקר.

יפעת קריב: נכון.

יפעת קריב: כל אחד גם מתרגם נכונה מצבים שנדמה לו שאפשר לפתוח באש.

יפעת קריב: זה מסוכן מאוד מאוד.

יפעת קריב: לכן, אני רוצה לומר את הדברים הבאים: ראשית, צריך לומר בגילוי לב מוחלט שחברות האבטחה שהן הגורם המקצועי נמצאות היכן שקצרה ידה של משטרת ישראל להימצא.

יפעת קריב: אין מה לעשות, הרי אי-אפשר לדרוש מהמשטרה למרות ששוטר הוא שוטר עם כל הסמכויות, עם הנוכחות והנראות, שהיא תמצא בכל מקום.

יפעת קריב: לכן, לאחר האינתיפאדה הראשונה הומצאו חברות האבטחה.

יפעת קריב: הן לא נמצאות בחלל ריק.

יפעת קריב: הן נמצאות תחת רגולציה, חוקים, נהלים, תקנות, פיקוח, בקרה.

יפעת קריב: לכן, צריך לתת לגורם המקצועי האזרחי לבצע את האבטחה באותם מקומות שעליהם יוחלט שאותם צריך לאבטח.

מירי רגב: מי מפריע לך לעשות את זה?

מירי רגב: קודם כל, המשטרה צריכה לקבוע מה מאבטחים ומה לא מאבטחים - דבר ראשון.

מירי רגב: אתה יודע כמה זמן היא עשתה עבודה על זה?

מירי רגב: אני יודע.

מירי רגב: עד אז יהיו אולי כמה פיגועים.

מירי רגב: עד שהיא עשתה עבודה מה צריך לצמצם, עכשיו היא רוצה להרחיב.

מירי רגב: היא עשתה שנה וחצי עבודה מה צריך לצמצם כדי שיהיה מאבטח ללא נשק.

מירי רגב: עכשיו אנחנו אומרים להם לעשות עבודת מטה חדשה כדי להרחיב את כמות הנשק.

מירי רגב: אני לא חושב שצריך עבודת מטה מורחבת.

מירי רגב: אמיתי נמצא פה ואני יודע שהוא יושב יחד עם ראש אג"מ בימים האחרונים והם מגבשים סדרה של החלטות מה צריך להיעשות.

מירי רגב: אני בטוח שכאשר יגיע תורו לדבר הוא יידע מה לומר.

מירי רגב: שנית, ישנם כמה דברים שמקשים מאחר והם רגולטיביים לא הגיוניים.

מירי רגב: אני אתן שתי דוגמאות ואני מקווה שמי שצריך לקלוט את הדברים יקלוט.

מירי רגב: אם היום צריך לתגבר את האבטחה מאזור תל-אביב לאזור ירושלים, גברתי, אם נניח לחברת אבטחה גדולה יש מאגר של מאבטחים בתל-אביב והיא יכולה להעביר אותו לירושלים, היא לא יכולה לעשות את זה.

מירי רגב: ממחוז למחוז צריך במדינת ישראל אישורים.

מירי רגב: מה, אנחנו קנטונים בשוויץ?

מירי רגב: מה הבעיה לשים עשרה או חמישה עשר או עשרים מאבטחים במיניבוס ולהעלות אותם לירושלים?

מירי רגב: צריך היתרים, אישורים – הבירוקרטיה חוגגת.

מירי רגב: אני חושב שמי שצריך לקלוט את הדברים האלה יקלוט אותם.

מירי רגב: אם לחברות האבטחה יש כוח אדם במקום X והיום ירושלים זה מרכז הבעיה, אז להעביר במהירות, במהירות, בדרישה של משעה לשעה עשרות מאבטחים מתל-אביב, מהשפלה לירושלים זה צריך להיעשות בלי בירוקרטיה.

מירי רגב: המאבטחים האלה הם חמושים על-פי היתר ורישיון.

מירי רגב: הכול נעשה חוקי.

דוד צור: מי מבקש ממך?

דוד צור: המשטרה.

מירי רגב: המשטרה.

מירי רגב: בוודאי, בוודאי.

יפעת קריב: פיני, את מי אתה מייצג?

יפעת קריב: ארגון חברות האבטחה.

יפעת קריב: זה תאגיד ארצי של חברות האבטחה.

יפעת קריב: חברות האבטחה הן גופים פרטיים - ודאי.

יפעת קריב: אבל הן עובדות תחת רגולציה.

יעקב אשר: זה לא משטרה, זה ביטחון פנים.

יעקב אשר: זה שני דברים שונים, מירי.

מירי רגב: המשרד לביטחון הפנים מבקש את זה?

מירי רגב: אגף כל ירייה.

מירי רגב: המשטרה יודעים לעבוד עם אגף כלי ירייה ואגף כלי ירייה בגלל הבירוקרטיה שלו מונע מצב של העברת מאבטחים ממקום למקום.

מירי רגב: איך סידרת את זה?

מירי רגב: סידרנו את זה.

מירי רגב: איך סידרת את זה?

מירי רגב: סודר.

מירי רגב: במידה וזה סודר – אני אשמח.

מירי רגב: לסיכום, אני מציע קודם כל להותיר את האבטחה בידי מי שזה מקצועו.

מירי רגב: אל תדאג, לא ניקח לך את העבודה.

מירי רגב: כל מה שייתן ביטחון לאזרחים נעשה.

מירי רגב: תהיה פרנסה לכולם.

מירי רגב: עכשיו הוא דואג לשיטור העירוני.

מירי רגב: לא, לא – זה בסדר.

מירי רגב: שמעתי כבר שפקחים עירוניים שאחראים על התנועה, ומוטי, אני לא יודע אם זה אצלך - - -

יפעת קריב: מי קובע את השעות שבהן הם עובדים?

יפעת קריב: יש כל כך דברים, אני סיימתי את זמני.

יפעת קריב: אני אענה לך כל מה שאת רוצה אחר כך.

מירי רגב: לא בדיון הזה, בבקשה.

מירי רגב: אחר כך תשבי איתו ותלמדי.

מירי רגב: מה ההמלצה שלך כרגע?

מירי רגב: זה קודם כל, שהמשטרה תאפשר לכם בצורה יותר מקלה להעביר מאבטחים ממקום למקום שהוא נדרש.

מירי רגב: נכון, ושהמשטרה תקבע אילו מושאים ראויים לאבטחה ואיזה לא כדי שלא נקבל פה פיזור נוראי.

מירי רגב: גם חברות האבטחה לא מסוגלות לתת מענה מהיום למחר לאבטח כל מה שזז.

מירי רגב: אם היינו קובעים שזה עבודה מועדפת של חיילים אז היינו יכולים לתת.

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: אני נפגשתי עם שר האוצר לפני שבוע והוא אמר לי שהוא מעדיף שבעבודה מועדפת חיילים משוחררים לא יעסקו באבטחה, אלא בטיפול בניצול שואה ובקשישים סיעודיים, והרי אנחנו יודעים שזה לא יקרה לעולם, לעולם.

מירי רגב: הבנו.

מירי רגב: אנחנו רוצים שיטפלו בקשישים ואנחנו רוצים שיטפלו בניצולי שואה, אבל האוריינטציה היום של החיילים הלוחמים כשהם משתחררים זה להיות מאבטחים במוסדות חינוך ושם צריך לשים, עם כל הכבוד ליאיר לפיד.

מירי רגב: זה גם ייצא כאן כסיכום.

מירי רגב: צורי, בבקשה.

דוד צור: קודם כל, אני מצטרף לאלה שאומרים שצריך לעשות זאת בצורה שקולה ולא להיכנס פה לאיזה פאניקה.

דוד צור: צריך גם להעביר את המסר הזה נכון ולקחת אזורים שבהם האיום הוא יותר גדול.

דוד צור: אמר פה חבר הכנסת מצנע בצדק, ירושלים חייבת לקבל, לדעתי, מענה במידי.

דוד צור: המשטרה חייבת להיות יותר זריזה בעדכון תרחיש הייחוס שאליו מדיניות האבטחה תוכוון.

דוד צור: תרחיש הייחוס שהיה נכון לפני שלושה-ארבעה חודשים שבאמת הצדיק אולי הרבה מאוד הוראות שיצאו גם בהיבט של חברות האבטחה, כלי נשק בתוך כספות, וכן הלאה, הקטע הזה של הניוד אני לא מבין אותו בכלל.

דוד צור: לדעתי, צריך להסיר את ההנחיה הזו.

דוד צור: זה נשמע לי מוזר ברמות.

דוד צור: הרי אנחנו היום במגרשי כדורגל יודעים שיש מצוקה ביום שבת או בראשון, מניידים חברות אבטחה גם חמושים וגם לא חמושים ממקום למקום.

דוד צור: זה סוג של הנחיה שבאמת לא יכולה לתפוס.

דוד צור: לגבי תפיסת האבטחה עצמה – עיקר הבעיה, לדעתי, ופה אבי כיוון אליה, אולי וגם מוטי שדיבר, זה הסוגיה של מאבטחים סטטיים.

דוד צור: לדעתי, גם לא יהיה התקציב, וזה גם לא הגיוני שאנחנו נחזור למצב שבו יש מאבטח סטטי על כל גן ילדים.

מירי רגב: אבל אם תהיה תפיסת הפעלה ברורה כמו שאמרו כאן שלומי ואבי?

דוד צור: אני אומר את זה.

דוד צור: תפיסת האבטחה של משטרת ישראל גם כמי שהיה לו יד ונגיעה בנושא הזה בעבר, דיברה בעיקר על אשכולות.

דוד צור: קודם כל, מאבטחים סטטיסטיים בבתי ספר שזה היה ונשאר, ולגבי גני ילדים, באשכולות של גני ילדים.

דוד צור: יש דבר שעליו צריך לפקח וצריך לשמוע מהמשטרה האם היה כרסום בעניין הזה וזה כל מה שקשור לניידות מוסדות חינוך וקציני מוסדות חינוך במחוזות או מרחבים בתקופה אפילו שהיינו באמצע שנות ה-90, שהם נבדקו ממש ברמה פרטנית בעת הכניסה של הילדים, לפחות פעם בשעה ביקור בכל אחד מהאשכולות האלה, ובפיזור.

דוד צור: זה היה נוקשה, זה היה משהו שאסור היה לחרוג ממנו.

דוד צור: כממ"ר אני זוכר שנבחנתי על זה וכממ"ז אני יודע שהייתי מאוד מאוד קשוב לזעקה הזו כי היינו בתקופות של פיגועים.

דוד צור: לכן, לדעתי צריך לחזור לשם כי אנחנו היום בתקופה די דומה.

מירי רגב: הפעלת סיירת אבטחה ניידת.

דוד צור: נכון, ולפקח על זה ממש ברחל בתך.

דוד צור: אני חושב שיש דבר נוסף שאתם חייבים מהר מאוד להתארגן עליו, ובקלות אפשר לעשות את זה, וזה עניין המתנדבים בשעות הכניסה ובפיזור.

דוד צור: כפי שאמרה חברת הכנת קריב, לא יעלה על הדעת שכשמתפזרים אין שם בכלל אבטחה.

דוד צור: לכן, המתנדבים יכולים לתת מענה מצוין לעניין הזה, גם חמושים, גם כאלה שאפשר לגייס אותם במידי ולשפוך אותם לשעת האלה.

דוד צור: לא צריך כאן הכשרות מיותרות.

דוד צור: זה בהחלט ניתן לעשות את זה בשעות האלה.

דוד צור: יש לא מעט אנשים שיבואו בשעות האלה, תאמינו לי.

<קריאה: מה הכיסוי הביטוחי שלהם?

דוד צור: אין בעיה כי הם מתנדבים, הם מתנדבי משא"ז.

<קריאות: אי-אפשר לבנות על מתנדבים.

<קריאות: מתנדבים זה אף פעם לא משהו קבוע.

<אבי נעים: זה דבר אחד.

<אבי נעים: שנית, מתנדבי משא"ז עובדים.

<אבי נעים: זה - - - בערב.

דוד צור: אני אומר, זה בנוסף.

דוד צור: חלק עובדים וחלק לא עובדים.

<קריאה: לא צריך לשלול את זה.

<אבי נעים: אנחנו מפעילים את זה, לא שוללים.

<אבי נעים: אבל זה לא יכול להיות הבסיס.

דוד צור: לא אתם אמורים להפעיל את זה, זה המשטרה.

<עפר בן אליעזר: בסוף זה חוזר אלינו כי המשטרה אומרת: אתם תפעילו את המשא"ז.

דוד צור: לא, זה המשטרה.

דוד צור: מה זאת אומרת?

דוד צור: לעניין הפינג-פונג הזה שמדובר בו – שלא תתבלבלו, האחריות מעולם לא הוסרה מהמשרד לביטחון פנים/משטרה.

דוד צור: זה שהביצוע הרבה פעמים מואצל לרשויות מקומיות, וגם פה אני אומר אל תשפכו את הדלי עם המים, כי אנחנו כאן בוועדה הזו נדרשים וכל היום לוחצים את מירי להרחבת את הסמכויות לשיטור עירוני, למאבטחים ואנחנו מאוד רוצים לתת לכם.

מירי רגב: של ראשי ערים ולתת לראשי ערים יותר עצמאות.

מירי רגב: מצד שני, אתם רוצים שכשיש משבר שזה יחזור לשלטון המרכזי.

<עפר בן אליעזר: אין לנו בעיה לקחת את זה.

<עפר בן אליעזר: תנו לנושא הזה תקציבים ונעשה את זה, אין בעיה.

<שלומי לנגר: היום יש אחריות בלי סמכות, זה לא עובד.

דוד צור: האחריות היתה ונשארה אצל המשרד לביטחון פנים.

דוד צור: שני דברים אחרונים: קודם כל, עבודה מועדפת.

דוד צור: אני גם אדבר עם שר האוצר.

דוד צור: אם לא, אני חושב שצריך לקדם חקיקה.

יפעת קריב: - - - תומכת - - -

מירי רגב: מה זה עוזר שאת תומכת?

מירי רגב: צריך שהשר שלך יאשר את זה.

יפעת קריב: בואו נעשה את זה - - -

דוד צור: לעניין כלי הנשק שעלה פה בשוליים – בניגוד לך, אני כן חושב שזה הזמן כן להקל במתן רישיונות למי שיכול, זכאי ויישא כלי נשק, מהסיבה שבסופו של דבר בחברות האבטחה אנחנו כן שמנו בפירוש בלמים וסוג מסוים של אבחונים.

דוד צור: לגבי אזרחים פרטיים - אני כן חושב שבתפיסת הביטחון אנחנו לא נוכל לשים שוטר בכל פינה, ולכן זמן התגובה של אזרחים שהם מאומנים ומיומנים לעניין הזה הוא חשוב ביותר.

דוד צור: לדעתי, טוב שהמשרד לביטחון פנים מעדכן את זה עכשיו.

מירי רגב: הוא צריך להציג את התפיסה בוועדה, זה לא כך.

מירי רגב: זה שינוי תפיסה ממקום למקום.

מירי רגב: תיכף הרח"ט יסביר.

דוד צור: אנחנו אמורים לאשר את זה.

מירי רגב: יהושע מהנהלת הסתדרות המורים, בבקשה קצר.

מירי רגב: לאחר מכן חבר הכנסת אזולאי.

<יהושע קרני: בקיצור כדי לא לחזור על מה שנאמר כבר, דיברו אנשים וכל אחד מהזווית שלו.

<יהושע קרני: היתה מלחמה גדולה בין משרד החינוך והוחלט בתקופת מיכה גולדמן להבהיר כי המשטרה יודעת מה צורכי הביטחון במדינת ישראל, ואני תומך בנושא הזה.

<יהושע קרני: אני גם חבר בוועדה המשותפת, ועדת מוסדות חינוך.

<יהושע קרני: יש בעיה תקציבית וכל מה שיגידו פה ובזוויות והחלטות זה תמיד מסתכם בנושא תקציבי.

<יהושע קרני: ברור מאליו שאנחנו היום במציאות חדשה וצריך פתרונות כספיים.

<יהושע קרני: לא יכול להיות שיהיו רשויות שיחליטו היום על דעת עצמן להציב מאבטחים, ונניח בחולון.

מירי רגב: אם הממשלה לא נותנת להם פתרון למה לא יכול להיות?

<שלומי לנגר: לא יכול להיות כי כמו שאנחנו לא רוצים חינוך אפור ובריאות אפורה גם לא רוצים ביטחון אפור.

<יהושע קרני: לא יכולה להיות מדיניות שונה בין רשות לרשות ושרשות בעלת יכולת תציב מאבטחים ורשות שאין לה יכולת אז הילדים שלה או בתי הספר יהיו מופקרים.

<יהושע קרני: נושא עקרוני – צריך היום לתת פתרון, משטרה, פתרון חד משמעי שהוא נכון לעת הזו והוא שבמקומות שיש סיכון לגני ילדים וגני הילדים לא מאובטחים, בבקשה יואילו גם שר החינוך הנכבד וגם השר לביטחון הפנים להביא את זה לישיבת ממשלה ולגייס תקציבים.

<יהושע קרני: היום אם המצב ישתנה לטובה אז אנחנו יכולים להחזיר את המצב לקדמותו.

<יהושע קרני: נושא הניידות – כשהוחלט מה שהוחלט הובטח שבכל רשות תהיה ניידת מיוחדת לצורכי הסיורים לבתי ספר והיה כתוב על הניידת: ניידת מוסדות חינוך.

<יהושע קרני: עבר פרק זמן - - -

מירי רגב: זה כבר נאמר.

מירי רגב: יש לך משהו להגיד שלא נאמר?

<יהושע קרני: לא, זה הכול.

<יהושע קרני: תודה.

מירי רגב: דוד אזולאי, בבקשה.

מירי רגב: לאחר מכן, יעקב אשר.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-בראש, אני קודם כל מודה לך על היוזמה לדיון הזה.

דוד אזולאי: רק חבל מאוד שאנחנו מקיימים את הדיונים, ולאו דווקא הוועדה שלנו אלא כולנו, אחרי אירוע ואז נזכרים שיש בעיה ומשתדלים לנסות לפתור את הבעיה.

דוד אזולאי: אין ספק שראשי ערים הוכיחו את עצמם בשעת חירום שהם יודעים להיכנס בנעלי השלטון המרכזי ולעשות עבודה יוצאת מן הכלל, וזה מן המפורסמות הוא.

דוד אזולאי: כולנו מכירים את זה.

דוד אזולאי: עברנו, לצערנו הרב, מלחמות בתקופות האחרונות וראינו איך השלטון המקומי נכנס לנעלי השלטון המרכזי.

דוד אזולאי: כשהשלטון המרכזי עוד לא התחיל לנוע אנשי השלטון המקומי כבר היו במקום ונתנו פתרונות למען האזרחים.

דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת שהולכים פה לפתור בעיית ביטחון במוסדות חינוך ומתעלמים מראשי הערים.

דוד אזולאי: ראש עיר מכיר ויודע היטב את מלאכתו.

דוד אזולאי: הוא מכיר את תושביו ואת הרגישויות במקום, עם כל הכבוד לאותם מבינים גדולים באבטחה.

דוד אזולאי: לכן, הדבר הראשון שאני מבקש - אי-אפשר להתעלם מראשי השלטון המקומי כשהולכים לעשות איזשהו סדר באבטחה.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, אני לא יודע אם דיברו כאן, אבל אנחנו מציפים עכשיו את בעיית בתי הכנסת כי רק עכשיו היה פיגוע בבית כנסת.

דוד אזולאי: אם לא - הס מלהזכיר.

דוד אזולאי: מאות ואלפי אנשים מתפללים בבתי כנסת ללא אבטחה.

דוד אזולאי: הדבר היחיד שעושים, שוב פעם יוזמה של ראשי הרשויות, לפני החגים ראשי הרשויות לוקחים יוזמה ומכנסים את הגבאים, מתדרכים אותם ומבקשים מהם לפעול כך וכך.

דוד אזולאי: לא ראינו אף פעם שהשלטון המרכזי, קרי, משרד לביטחון פנים, מתערב בעניין הזה.

דוד אזולאי: עכשיו יש בעיה חדשה.

דוד אזולאי: אבל היא לא חדשה, היא עלתה פה על השולחן הזה, וידידי זוכר, וזה יום לימודים ארוך.

דוד אזולאי: כשחברי פה דיבר על יום לימודים ארוך הוא דיבר על בתי ספר שלומדים עד השעה שתיים, הוא לא דיבר על תלמידי בתי ספר שלומדים עד שש בערב.

דוד אזולאי: שאלתי: מה קורה?

דוד אזולאי: הוא אומר: יש אבטחה עד אחת.

דוד אזולאי: אחרי אחת זה לא תלמידים בכלל, הם לא קיימים.

דוד אזולאי: הם מופקרים.

דוד אזולאי: אני מדבר בשיא תקופת החירום שהתלמידים הללו למדו והם עדיין ממשיכים ללמוד והם ימשיכו ללמוד, ואז לא היה מענה.

דוד אזולאי: לצערי הרב, המשרד לביטחון פנים לא נתן מענה.

מירי רגב: מה אתה מציע?

דוד אזולאי: החינוך הבלתי פורמלי – אותו ילד שמאובטח בבוקר והוא הולך לפעילות ולחוגים אחר הצהריים הוא לא מאובטח, הוא במקום מופקר.

דוד אזולאי: רבותיי, בואו נודה שאנחנו חיים במדינה הזו בנסי נסים, אחרת אי-אפשר להסביר את מה שקורה כאן.

דוד אזולאי: לצערי הרב, הפיגוע בבית הכנסת בשבוע שעבר - בנס זה נגמר כפי שזה נגמר, עם כל האסון הכבד שקרה שם.

דוד אזולאי: לגבי מה אני מציע – מירי, אין מה לעשות, צריך לקחת יוזמה.

דוד אזולאי: אם הממשלה לא לוקחת אנחנו צריכים לקחת.

דוד אזולאי: יש לי הצעת חוק שמדברת על אבטחה כעבודה מועדפת.

דוד אזולאי: יכול להיות שצריך לחדש אותה כך שהיא תהיה יותר אקטואלית היום.

דוד אזולאי: אם לא נעשה את זה יש לממשלה את כל הזמן שבעולם עד שיקרה אסון באיזה מתנ"ס ואז שוב יחפשו פתרונות.

דוד אזולאי: שנית, לא יעלה על הדעת שתתקבלנה החלטות מבלי לשמוע את ראשי הרשויות.

דוד אזולאי: ראשי הרשויות חייבים להיות מעורבים.

דוד אזולאי: אי-אפשר להטיל עליהם.

דוד אזולאי: אם מטילים עליהם אחריות אז אחריות משמעותה כסף.

דוד אזולאי: השלטון המקומי לא יכול להמשיך ולסבסד פעולות של השלטון המרכזי ללא שום תמורה.

דוד אזולאי: אבל חברי ראשי הערים, צר לי להגיד לכם, אתם אשמים.

דוד אזולאי: אתם הרגלתם את השלטון המרכזי להיכנס לנעליו ללא תמורה.

דוד אזולאי: זה שיטת סלמי, זה עוד דבר ועוד דבר.

דוד אזולאי: בסופו של דבר, התוצאה היא שמי שמשלם את הגירעון הזה זה לא אתם, אלא אנחנו האזרחים משלמים ביוקר על הדברים האלה.

דוד אזולאי: אני פונה לחבריי ברשויות המקומיות, המשמר האזרחי הוא פעולה חינוכית, מבורכת, מגינה ועושה דברים טובים בעיר לכולנו גם נגד טרור וגם נגד אותם עבריינים מקומיים.

דוד אזולאי: יש מקומות שפועלים בעניין הזה ויש מקומות שבהם צריך לפתח ויש מקומות שצריך לתחזק אותם, אבל הגיע הזמן.

דוד אזולאי: אבל עוד פעם אנחנו מגיעים לנושא התקציבי.

דוד אזולאי: תודה.

מירי רגב: אתה מגבה את מה שאמר צורי.

מירי רגב: סגנית ראש עיריית ירושלים, קצר.

מירי רגב: לאחר מכן יעקב אשר.

רחל עזריה: קודם כל, אני מאוד מודה לך על, יושבת-ראש הוועדה, על כינוס הוועדה הזו.

רחל עזריה: גם נמצאים פה ועד ההורים הירושלמי, אריק קפלן ומשה דרעי שאחראי על הביטחון בעירייה.

רחל עזריה: נעשתה עבודה מאוד מאוד משמעותית בירושלים.

רחל עזריה: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות חשובות: ראשית, נושא של כוח אדם מיומן.

רחל עזריה: אם אנחנו מדברים על מאבטח בכל גן באופן ודאי אנחנו מדברים על כוח אדם לא מיומן.

מירי רגב: לכן, רצינו להכניס חיילים.

רחל עזריה: אם אנחנו מדברים על ניידות השיטור – אנחנו עשינו בדיקה בירושלים.

רחל עזריה: קבענו עם מישהו לעמוד מחוץ לגן.

רחל עזריה: תוך 120 שניות הגיעה ניידת עם כוח אדם מיומן למקום.

רחל עזריה: שנית, מה המחירים שאנחנו משלמים אם אנחנו מביאים באמת מאבטח לכל גן - הרבה כלי נשק שמסתובבים ברחובות, דיברנו גם על אנשים.

רחל עזריה: אני יודעת על סיפורים של חשדות לפדופיליה או דברים כאלה.

רחל עזריה: אנחנו צריכים לדעת שהכנסה של אנשים שהם לא אנשי חינוך לתוך גני ילדים - - -

מירי רגב: סליחה, אי-אפשר הכול.

מירי רגב: אנחנו עשינו כאן עשרים אלף דיונים.

מירי רגב: אתם לא יכולים גם שיהיו שומרים וגם שיהיו זה וגם שיהיו אנשים זה וגם שיהיו אנשי חינוך.

מירי רגב: תמצאי לי כאלה אנחנו נקלוט.

מירי רגב: באמת, אי-אפשר הכול.

מירי רגב: תבדקו כל עובד וכל מאבטח ומאבטחת.

רחל עזריה: לכן, הפתרון הוא ניידות הסיור.

רחל עזריה: זה הפתרון בסופו של דבר יחד עם הקודנים, יחד עם לחצני המצוקה.

מירי רגב: את זה כבר אמרו.

מירי רגב: מה רצית להוסיף עוד על הבעיה המורכבת של ירושלים?

רחל עזריה: הדבר השני זה להגדיר מתי איזה מערכת נכנסת לפעילות כמו שיש לנו כמעט בכל תחום במדינה שאנחנו יודעים שיש מועד שבו מערכת נכנסת לפעילות.

רחל עזריה: היום אין דבר כזה.

רחל עזריה: לכן, זו אחת הסיבות שהורים יוצאים וצועקים.

רחל עזריה: אם יש כללים ברורים וברור מה צריך לקרות, מה צריך להגדיר, מה צריכה להיות ההגדרה של המשטרה כדי שיהיו מאבטחים, איפה יהיו מאבטחים, ככל שהכללים ברורים יותר כך זה מרגיע את ההורים ואת המערכת.

רחל עזריה: כשאין כללים ברורים ומה שיוצא זה שמי שצועק מקבל זה מה שבסופו מוסיף תסיסה למערכת.

רחל עזריה: לכן, זה העניין.

רחל עזריה: קודם כל, העניין של כוח אדם מיומן, העניין של ניידות הסיור, והדבר האחרון זה ההגדרה מתי הדברים צריכים לקרות – מה שאין לנו היום.

רחל עזריה: תודה.

מירי רגב: יעקב אשר, בבקשה.

יעקב אשר: דובר כאן על יום לימודים ארוך ועל החינוך הלא פורמלי בשעות אחר הצהרים ואני באמת לא אכביר במילים.

יעקב אשר: אני חושב שהיום משטרת ישראל בכל נושא האבטחה ידיה כבולות, ואגיד לכם גם למה.

יעקב אשר: כי יש תקציב מסוים והתקציב הזה רץ כמה שנים טובות – ותאשרו או תכחישו את זה – ואז זה אפקט השמיכה הקצרה.

יעקב אשר: זאת אומרת, אין גם למשטרה אפשרות היום מהתקציב הזה לבוא ולהחליט על תקופה רגישה.

יעקב אשר: יש היום תקופה של חודש בירושלים שאנחנו מקווים שהיא תירגע מהר מאוד, בעזרת השם.

יעקב אשר: אבל באותו חודש או חודשיים מעבר לעבודת המשטרה הרגילה, בכל נושא של מאבטחים ודברים מהסוג הזה אין לכם גמישות כי אתה לא יכול לשחק בתקציב מוגבל מאוד והתקציב הוא מוגבל מאוד.

יעקב אשר: מה קורה בעניין הזה?

יעקב אשר: ברגע שהתקציב מוגבל ויש צורך שהמשטרה, שהגורם המקצועי יחליט מה צריך ומה לא צריך, כאן נגמרה הגמישות והיצירתיות של הראש היהודי שבו לא יכול לשבת ראש עיר עם מפקד המשטרה בעיר שלו ולהחליט על חבילת המיגון הנכונה, האמיתית והדרושה.

יעקב אשר: כי יכול להיות עיר שאין בה בנייה ואין בה פועלים ואין בה חשש לשב"חים מסיבות כאלה ואחרות, צריכה סוג אבטחה אחר.

מירי רגב: זה תפקיד המשטרה להגדיר את האיום.

יעקב אשר: נניח והעיריה נתנה היתרים ל-18 אתרים ברחבי העיר שיוצפו בפועלים כאלה ואחרים, שב"חים או לא שב"חים.

יעקב אשר: שתי מילות קסם: כסף, תקציב, וגמישות תוך שיתוף פעולה ואחריות של ראש הרשות או מישהו מטעמו.

יעקב אשר: ראש רשות צריך לשים קב"ט עם רקורד שהוא לא פחות מלובש מדים כזה או אחר.

יעקב אשר: כשהוא לוקח אחריות והוא עובד בתיאום מול המשטרה האחריות היא בסופו של דבר גם על ראש העיר.

יעקב אשר: אתה יודע, בדרך כלל אוהבים לתת לנו אחריות בלי סמכות.

יעקב אשר: כשייתנו לך סמכות אז תיקח גם אחריות משותפת עם המשטרה.

יעקב אשר: שם המשחק הוא גמישות ותקציב.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: אליעזר, משרד הדתות.

מירי רגב: אחר כך חבר הכנסת נחמן שי.

<אליעזר שפר: אני רוצה רק תמונת מצב של מצב בתי הכנסת כי זה אחד הנושאים שעמד לדיון בוועדה.

<אליעזר שפר: יש 10,500 בתי כנסת בארץ.

<אליעזר שפר: מתפללים בהם בקביעות מיליון מאתיים איש כל יום, ובסופי שבוע מיליון וחצי אנשים, נשים וילדים.

<אליעזר שפר: ב-99% מבתי הכנסת אין אבטחה ורק לבתי כנסת יחידים יש אבטחה.

<אליעזר שפר: איחוד בתי הכנסת הגישה הצעה לירושלים כי היא עומדת במוקד הנושא.

<אליעזר שפר: ניתן ואפשר וצריך לגייס מתנדבים כך שלכל בית כנסת יהיה לו שלושה מתנדבים.

<אליעזר שפר: צריך להכשיר אותם לתפקיד ולתדרך אותם.

<אליעזר שפר: יש נכונות ציבורית כיום להתנדבות בתוך בתי הכנסת.

<אליעזר שפר: העירייה בירושלים החלה בהתארגנות וזה ניתן להיעשות בכל הארץ.

מירי רגב: יש כאן את סגן ראש העיר והיא בוודאי תשמע את זה.

<אליעזר שפר: ניתן לבנות קאדר של מאבטחים בבתי הכנסת מקרב המתפללים בהדרכה מוניציפאלית או בפיקוח המשטרה.

<שלומי לנגר: למה אנחנו לא רואים אמירה של המשרד שלך בנושא הזה לבתי הכנסת?

<שלומי לנגר: חוץ מזה שהקדוש-ברוך- הוא שומר עליהם לא נעשה כלום.

<שלומי לנגר: למה אין אמירה ברורה בנושא הזה?

<שלומי לנגר: למה לא נאמרת אמירה של השר בנושא בתי הכנסת?

נחמן שי: זו זכות גדולה שהקדוש-ברוך-הוא שומר.

<אליעזר שפר: נתבקשתי על-ידי משרד הדתות לבוא לכאן כדי להציג בקצרה את הרעיון של אבטחה.

<שלומי לנגר: אבל יש הרבה מאוד דברים שאפשר לעשות עד שמגיעים למאבטח.

מירי רגב: אתה צריך לפנות למשטרה, להציג להם תוכנית.

מירי רגב: סגן השר יעשה את זה.

<שירלי אוליאל: סליחה, אני נציגת המשרד לשירותי דת.

<שירלי אוליאל: אני לא יודעת מי כבודו.

<שירלי אוליאל: מה התפקיד של כבודו?

<אליעזר שפר: יושב-ראש איחוד בתי הכנסת בישראל.

<שירלי אוליאל: אני הנציגה הרשמית של המשרד לשירותי דת.

<שירלי אוליאל: המשרד הוא גוף רגולטיבי שלצורך העניין בתי הכנסת לא מתוקצבים על ידו והם גם לא באחריות כזו או אחרת.

<שירלי אוליאל: בתי הכנסת מופעלים על-ידי עמותות וגופים פרטיים.

<שירלי אוליאל: כיום כל אדם במדינת ישראל יכול להתאגד כקבוצה ולבנות בית כנסת.

<שירלי אוליאל: אנחנו בהחלט נשמח לעשות איזושהי עבודת מטה בתוך המשרד לשירותי דת ולהמליץ, כמובן בגדר המלצה, יחד עם משטרת ישראל לגבי הנחיות כאלה ואחרות.

<שירלי אוליאל: מה שאדוני יציע לגבי התארגנות קהילתית זה בהחלט משהו שניתן לחשוב עליו ולראות איך משתלבים בתוכו.

<שירלי אוליאל: זו התגובה הרשמית של המשרד.

<אבי נעים: לא רק המלצות, גם קול קורא עם תקציבים.

<אבי נעים: המלצות יש מספיק.

מירי רגב: אדוני ראש אגף אבטחה של - - - , האם יש לך משהו נוסף להגיד על מה שהיה פה?

<קריאה: - - -כי המתנדבים זה פיקציה.

מירי רגב: אתה רוצה להתווכח עם דוד מה פיקציה ומה לא?

מירי רגב: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: תודה, גברתי.

נחמן שי: אני שמח על הדיון.

נחמן שי: כמו תמיד, את לא חיכית אפילו שהנושא יועבר אלייך מהנשיאות וקבעת ישיבה ועשית.

נחמן שי: אני חושב שמה שקרה לנו זה הפתעה מלאה וגמורה.

נחמן שי: אנחנו אומנם רגילה לה, אבל שונאים אותה מאוד.

נחמן שי: ממילא התגובה גם היתה מאוד אינסטינקטיבית, כל מיני דברים נורו לאוויר.

נחמן שי: אני אומר לכם מהניסיון, וכל אחד פה יש לו ניסיון משלו, זה כמובן לא הסוף וזה יתפשט.

נחמן שי: זה יתפשט בשתי דרכים: אחת, לנקודות תורפה אחרות שיש אצלנו, ויש רבות.

נחמן שי: שנית, לאזורים אחרים.

נחמן שי: כל אלה שחושבים שזה יסתכם באזור אחד גיאוגרפי במדינת ישראל שבו יש כל מיני יישובים עם שמות מוזרים כמו ג'בל מוכבר ועיסאוויה, שמות שרוב אזרחי ישראל אפילו לא יודעים איך מאייתים אותם, זה לא יהיה כך.

נחמן שי: אם המתח הנוכחי יימשך, והוא נמשך, הוא יגיע לאזורי הארץ.

נחמן שי: לכן, החוכמה שבתכנון היא לראות מראש לאן הדברים יגיעו ולחכות להם שם, ולא להגיב כל פעם על מצב חדש.

נחמן שי: אני חושב שיש הרבה תשובות מכל הסוגים והמינים.

נחמן שי: קודם כל, התשובה היא בידי האנשים שיש להם היתר וסמכות ואחריות לנושא הביטחון במדינת ישראל.

נחמן שי: אף אחד אחר לא יכול להיכנס לשדה שלהם, ומוטב שלא ייכנס לשדה שלהם.

נחמן שי: זה הדבר הראשון, הם צריכים לתת את התשובות.

נחמן שי: אני מאמין שהם יעשו את זה.

נחמן שי: אם הם לא יעשו את זה אנחנו נלחץ עליהם.

נחמן שי: אבל כך זה צריך להיות, צריך להציג לך ולוועדה הזו תוכנית מלאה איך עכשיו נערכת המשטרה, והיא מתאמת בוודאי את כל הגופים האחרים.

נחמן שי: הדבר השני שאני חושב שחיוני זה באמת להחזיר את המשמר האזרחי למקומו.

נחמן שי: מישהו אמר לא טוב, אבל אני חושב שכן טוב.

נחמן שי: אני לא יודע איפה הוא נעלם.

נחמן שי: הרבה אנשים או קבוצות של אנשים נושאי נשק בהיתר שמסתובבים במקומות פומביים בנקודות כמו תחנות אוטובוס, מרכזי קניות, מסעדות, מרכזי הערים, זה כוח מרתיע ממדרגה ראשונה וראינו כבר.

נחמן שי: אני בטוח שאזרחים במדינת ישראל יסכימו להתנדב כי הם מגינים על עצמם, הם לא מגינים על שום דבר אחר.

נחמן שי: זה לא שייך לשטחים, זה לא פוליטי.

נחמן שי: זה פשוט שאנשים שומרים על הבית שלהם כי בכוחות הביטחון הנוכחיים שמותחים את האמצעים שלהם עד קצה גבול היכולת, אני אפילו לא יודע מה כבר נשאר להם במאגרים, אי אפשר יהיה להשיג את זה.

נחמן שי: יש אנשים שיודעים להתהלך ברחובות בצורה מכובדת והם מחזיקים נשק, זה יכול להיות סוג של תשובה.

נחמן שי: עשינו את זה בעבר וזה עבד.

נחמן שי: ראיתי שכבר מתחילים לדבר על זה בירושלים.

נחמן שי: קחו את זה הלאה למקומות הבאים.

נחמן שי: לצערי, זה לא ייעצר פה.

נחמן שי: תודה.

מירי רגב: נציגי ההורים, ממש משפט.

<אריק קפלן: אני הייתי היועץ של סגן השר גולדמן בתקופה ההיא.

<אריק קפלן: קראו לזה הצבא של גולדמן ואני אומר את זה בחיוב כי הדברים עבדו אז.

<אריק קפלן: והעובדה שהיום שאלת מי אחראי על משהו ושלושה אנשים אמרו כל אחד גוף אחר.

<אריק קפלן: אז היה ברור מי אחראי למה, היום לא ברור.

<ישראל אליאסף: ישראל אליאסף, אני מרכז את תחום הגנים בפורום ועדי ההורים היישוביים.

<ישראל אליאסף: יש כמה נקודות שבכלל לא עלו.

<ישראל אליאסף: קודם כל, יש היום תקנים והגדרות של המשטרה של מקומות שכן צריכים להיות בהם מאבטחים.

<ישראל אליאסף: גם הם לא קיימים.

<ישראל אליאסף: זה קודם כל לא עלה פה בכלל.

רחל עזריה: זה לא נכון, זה לא נכון.

רחל עזריה: אתה אומר דברים לא נכונים.

רחל עזריה: אתה אומר דברים לא נכונים וזה מאוד חשוב כי אתה כאילו - - - עיריית ירושלים.

רחל עזריה: זה דברים לא נכונים.

מירי רגב: סליחה, רגע.

מירי רגב: את מתפרצת גם אצל ניר ברקת?

רחל עזריה: כן, ברור.

מירי רגב: שם תתפרצי, לא פה.

<ישראל אליאסף: מחילה, אני לא מדבר עכשיו רק בירושלים.

רחל עזריה: חשוב שתאמר את זה.

<ישראל אליאסף: אני הצגתי את עצמי יפה מאוד כמרכז תחום הגנים בפורום הארצי.

<ישראל אליאסף: אבל גם בירושלים גם על-ידי נציגי אגף חירום וביטחון שאני עומד איתם בקשר היה חוסר של חמישים מאבטחים בתוך התקנים שכן אושרו, בואו נשים את זה על השולחן.

<ישראל אליאסף: עכשיו ברוך השם אחרי הפיגוע.

<ישראל אליאסף: היה צריך שיהיה פיגוע כדי שיתווספו עוד מאבטחים.

<ישראל אליאסף: אבל קודם כל חמישים היו חסרים, בוא נשים את זה על השולחן – זה דבר ראשון.

<ישראל אליאסף: דבר שני, יש גם אמצעים טכנולוגיים שהיינו מצפים שיהיו בכל גן כמו אינטרקום, לחצן מצוקה.

<ישראל אליאסף: גם זה לא נמצא בכל הארץ.

<ישראל אליאסף: יש הרבה מקומות שגם את זה אין.

<ישראל אליאסף: קודם כל, את הדברים האלה.

<ישראל אליאסף: אין את הבסיס.

<ישראל אליאסף: גם צריך לחשוב על עוד דברים.

<ישראל אליאסף: אתם חשבתם על בתי כנסת, על גנים, על מוסדות חינוך, אבל מעבר לזה יש גם את החוגים, את תנועות הנוער וגם עליהם צריך לתת את הדעת.

<ישראל אליאסף: נתבקשתי על ידי היושב-ראש של ערערה.

<ישראל אליאסף: גם שם יש בעיה שאין אבטחה, של נרקומנים שנכנסים לבתי ספר וכו'.

מירי רגב: אדוני, בבקשה.

<אורן שם טוב: שלום לכולם.

<אורן שם טוב: שמי אורן שם טוב ואני אחד המדריכים הבכירים של אגף לרישוי כלי ירייה.

<אורן שם טוב: חשבתי להשמיע דעתי מזווית קצת שונה.

<אורן שם טוב: אני מבקש לחזק את ידי פיני שיף.

<אורן שם טוב: נשמעו פה הרבה מאוד טענות מאוד מאוד גבוהות.

<אורן שם טוב: כשיורדים ברזולוציות, רואים מי צריך לעשות את העבודה, רואים שחישקו את הידיים של חברות האבטחה כמעט בכל ציר אפשרי.

<אורן שם טוב: הן לא מסוגלות לספק מענה גם אם יגידו להן.

<אורן שם טוב: גם אם תהיה אחריות ויגידו להן לפעול כרגע הן מסוגלות לפעול כי חישקו אותן בכל כך הרבה תקינות.

<אורן שם טוב: דיברו פה על תהליכי ניוד.

<אורן שם טוב: יש פה עניין של כספות, יש פה עניין של חוק המסוכנות.

<אורן שם טוב: אנחנו מסמנים את המאבטחים כאנשים מסוכנים ואחר כך אנחנו רוצים שהם יבואו לעבוד מטויבים.

<אורן שם טוב: אנחנו רוצים אנשים טובים, אבל אנחנו מסמנים אותם.

<אורן שם טוב: אנחנו מחשקים אותם.

<אורן שם טוב: לא מסוגלים לתת להם שכר, לא מסוגלים לתת להם מעמד.

<אורן שם טוב: בתהליכים האלה צריך לדעת לתת את הדעת גם על תתי התהליכים.

דוד צור: השכר שלהם השתפר והוא דווקא טופל, לא?

<אורן שם טוב: השכר בהחלט משתפר.

<אורן שם טוב: אבל אנחנו לוקחים הוצאות שמחילים עליהם היום מרמת כספות וכלה בחוק המסוכנות שהתבטא במיליונים בהוצאות השוטפות שלהם שיחולו גם על המאבטחים וגם על החברות - - -

מירי רגב: אז מה אתה מציע?

<אורן שם טוב: אנחנו מציעים להקל עליהם.

מירי רגב: במה להקל עליהם?

מירי רגב: שהם יוכלו להוציא את הנשק מתי שהם רוצים ולהרוג את מי שהם רוצים?

מירי רגב: חוק המסוכנות זה חוק המסוכנות.

מירי רגב: מה הקשר של הדבר הזה?

מירי רגב: עם כל הכבוד, אני לא רוצה לדבר עכשיו על המאבטחים, זה לא הדיון.

מירי רגב: אתה רוצה דיון על המאבטחים?

מירי רגב: תעלה.

מירי רגב: נקרא את המייל שלכם ונתייחס למאבטחים.

דוד צור: עבודה מועדפת זה דבר שיעזור?

מירי רגב: בטח, חד וחלק.

<אורן שם טוב: חד משמעית.

מירי רגב: אגב, אני דיברתי עם נעמה של יאיר לפיד הבוקר אחרי שקיבלתי תשובה שלילית של שני השרים, גם של לפיד וגם של מאיר, על העניין שלא יהיו מאבטחים ב- - -

<יהונתן הירשפלד: דבר ראשון, הרבה תודה על זה שכניסת היום את הישיבה.

<יהונתן הירשפלד: אני רוצה לציין שזה עוד חוק שעוד לא נכתב בדם והגיע הזמן שנכתוב אותו לפני שיקרה משהו.

<יהונתן הירשפלד: הפתרון שלי הוא אחר.

<יהונתן הירשפלד: בוא ניקח את החבר'ה בשירות לאומי או את החרדים שרוצים להתגייס לצבא ונשים אותם במקום הזה.

<יהונתן הירשפלד: אנחנו גם חוסכים כסף ואנחנו גם נותנים להם לעשות עבודת קודש.

<יהונתן הירשפלד: אנחנו לא יכולים להשתמש פה במתנדבים.

<יהונתן הירשפלד: מתנדבים זה רק תחבושת, זה לא יכול לעזור.

<יהונתן הירשפלד: זה לא משהו שהוא עקבי.

<יהונתן הירשפלד: תודה.

דוד צור: אל תייצר עוד מערכת, משמר אזרחי זה מערכת קיימת.

<קריאה: אין, אין זה פיקציה.

<קריאה: זה 30,000.

<קריאה: היום פורסמו נתונים מרמה של - - -

מירי רגב: תודה.

דוד צור: אני רוצה להתייחס למה שהוא אומר ואני שואל את זה כשאלה את המשטרה כי גם אני שמעתי היום את הדיווח הזה ואני כבר לא בקי בסיפור הזה.

דוד צור: מאז שאק"מ בוטל כאגף והוכפף לאג"מ האם חל כרסום בכל מה שקשור לנושא הזה של מתנדבים?

<לוי אמיתי: בכמות המתנדבים לפני שזה עבר לייחוד אז נקבעו קריטריונים חדשים על-ידי ראש האגף בזמנו והוחלט ש- - -

דוד צור: כי פה הטענה היא שזה פיקציה, שזה לא קיים.

דוד צור: היה בסביבות 80,000 מתנדבים.

מירי רגב: הוא יענה על זה האם זה פיקציה או לא פיקציה.

<לוי אמיתי: - -קריטריונים של גיל וכל מיני דברים כאלה ואחרים אז יצאו החוצה.

מירי רגב: רח"ט אבטחה, תתייחס בצורה מסודרת האם המתנדבים הם פיקציה או לא, תתייחס לעניין של סיירת אבטחה, תתייחס לאמירה של השר למרות שהוא אמור להיות פה ביום שני וגם המפכ"ל כדי לדבר על כל הביטחון האישי.

<לוי אמיתי: כמה שעות יש לי להשיב?

מירי רגב: ממש לא הרבה שעות.

מירי רגב: אתם נותנים תשובות קצרות וברורות.

מירי רגב: כמו כן, האם אתם בוחנים מחדש את כל נושא תפיסת האיום בכלל בעניין אבטחה מבחינת חידוש מקומות שדרוש מאבטח עם נשק או בלי נשק.

<לוי אמיתי: קודם כל, אתחיל בצורה הכי כללית.

<לוי אמיתי: קודם כל, אבטחת מוסדות החינוך מתבצעת באמת על-ידי המשטרה בתיאום עם משרד החינוך על-פי החלטת ממשלה.

מירי רגב: למרות החלטת הממשלה היא לא מתבצעת על-ידי המשטרה, זה התכוונת.

<לוי אמיתי: זה מה שאת אומרת.

מירי רגב: לא, אני שומעת מה שאומרת פה בשטח ראשי הערים.

מירי רגב: איך מתבצעת האבטחה בדיוק?

<לוי אמיתי: כל אחד שיגיד מה שהוא רוצה.

מירי רגב: איך מתבצעת האבטחה?

<לוי אמיתי: האבטחה מתבצעת על-ידי משטרת ישראל באמצעות חברות אבטחה ובתיאום עם משרד החינוך ועם הרשויות המקומיות.

<קריאה: אבל בגנים אין מאבטחים.

<לוי אמיתי: א

<לוי אמיתי: בטחת המוסדות מתבצעת על-פי קריטריונים שנקבעו ואושרו לאור מגבלות תקציביות - נגעו בזה חלק מהאנשים.

<לוי אמיתי: אבטחת גני הילדים מתבצעת בהתאם להחלטת הממשלה 4514 במימון משותף מתקציב המשרד לבט"פ ומשרד החינוך.

<לוי אמיתי: אני רק מזכיר שהממשלה בעצם הקפיאה את ההקצאה שהיתה של כסף של הסוכנות היהודית, וכמו שהיה כך זה נשאר עד היום.

<לוי אמיתי: אנחנו בוחנים את תפיסת האבטחה במוסדות ובגני הילדים בהתאם לבקשת המשרד לביטחון פנים אני לא ארד לכל הרזולוציות של תפיסת האבטחה מנסיבות מובנות.

<לוי אמיתי: אבל אני רוצה לגעת בכמה דברים שעלו פה וגם מה שאת שאלת, גברתי.

<לוי אמיתי: קודם כל, אתחיל בנושא הנשק.

<לוי אמיתי: אני מדגיש את הנקודה.

<לוי אמיתי: בנושא הנשק השר באמת הטיב להגדיר לנו בגבולות הגזרה בחלוקת הנשק - עבודה משותפת שנעשתה עם המשרד לביטחון פנים, אגף כלי ירייה.

<לוי אמיתי: נעשו הרחבות כאלה ואחרות, אבל לא בצורה משמעותית.

<לוי אמיתי: אבל אך ורק, מה שציין פה חבר הכנסת צור, רק לאנשים שאנחנו חושבים שהם באמת ראויים ומיומנים ולא לכל מי שרוצה, כך שתנוח דעתך בעניין הזה.

<לוי אמיתי: אם תרצי - כולנו נמצאים אצלך מחר ונציג את זה.

<לוי אמיתי: אנחנו יותר מתמקדים בקטע של נתונים עובדתיים, איפה באמת היתה סכנה בעבר ולא להתייחס לדברים שהם לא - - -

מירי רגב: אבל השאלה היום היא האם לאור שינוי תמונת המצב, אתם עשיתם איזה חשיבה חדשה - -

<לוי אמיתי: בהחלט, וזה מה שאני אומר.

מירי רגב: - - כדי להגיד איזה מקומות אתם אבטחה, איזה מקומות לא מחייבים אבטחה?

<לוי אמיתי: רגע, רגע.

<לוי אמיתי: זה נושא אחר.

<לוי אמיתי: אני מדבר כרגע על הנשק שהעלית קודם.

מירי רגב: הנשק - הבנתי.

מירי רגב: אני אבקש גם את התייחסות השר ביום שני ולא על-ידי דובר.

מירי רגב: הבנתי שלא מתכוונים להקל על כולם, אלא על-פי בקשות נקודתיות.

<לוי אמיתי: לגבי השאלה ששאלת קודם - מה רצית?

מירי רגב: שאלתי האם לאור האירועים שהיו אתם עשיתם חשיבה?

מירי רגב: לגבי ירושלים אני לא צריכה את התשובה שלך, לגבי ירושלים ראש הממשלה קבע.

מירי רגב: אני שואל אותך, האם השר עשה חשיבה יחד עם המפכ"ל, יחד עם הרח"ט, לשנות את תפיסת האבטחה במוסדות החינוך ובמקומות אחרים שהם לא מוסדות חינוך, מוסדות ציבוריים הומי אדם?

מירי רגב: כי הרי לא יכול להיות שאם בערב הוא הולך למתנ"ס הוא ייפגע בשעה שישמרו עליו בבוקר בגן.

מירי רגב: האם היתה איזושהי חשיבה לגבי תפיסת ביטחון אישי אחרת במקומות הומי אדם כתוצאה מהאירועים האחרונים או שאתם אומרים שלא קרה כלום והכול ממשיך כרגיל?

מירי רגב: זו השאלה.

<לוי אמיתי: היו כמה דיונים, היו הערכות מצב.

<לוי אמיתי: תפיסת האבטחה של המשטרה נבחנת כל שבוע, דרך אגב.

<לוי אמיתי: יש פה כמה ראשי רשויות שיכולים להעיד שגם אצלם נעשו עדכוני אבטחה כאלו ואחרים לאורך כל השנה.

<לוי אמיתי: אנחנו לא מחכים לאירוע כזה או אחר.

מירי רגב: מצוין.

מירי רגב: אבל מרגע שקרה אירוע מה עשיתם?

<לוי אמיתי: כשקורים אירועים אנחנו בוחנים את האירוע ולומדים אותו ומתעדכנים ומעדכנים מרגע לרגע.

<לוי אמיתי: תפיסת האבטחה היא לאו דווקא בקטע של השומר באותו רגע של בית הספר.

<לוי אמיתי: זה מורכב מעוד המון המון מעגלים נוספים כאלה ואחרים, ולאו דווקא באותו רגע של אותו - - -

מירי רגב: אל תגיד לי מה לא, תגיד לי מה כן.

מירי רגב: שאלתי אותך שאלה פשוטה, האם לאור האירועים האחרונים - - -?

<לוי אמיתי: אמרתי לך שכן - - -

מירי רגב: אני יודעת שבירושלים, מזרח ירושלים יש פעולה נקודתית – מצוין, טוב.

מירי רגב: נעזוב רגע את ירושלים.

מירי רגב: לגבי כלל הארץ – היום יש חשש של הורים, חשש של ראשי ערים, מה יקרה לילדים ולתושבים במסגרת בתי הספר והחינוך הבלתי פורמלי.

מירי רגב: האם אתם חושבים שהאירועים האחרונים מצדיקים שינוי תפיסת האבטחה או לא? תגידו: לא, זה אירוע נקודתי.

מירי רגב: אין שום שינוי בתפיסת האבטחה.

מירי רגב: בסופו של דבר, להזכירכם, המשטרה אחראית על הביטחון האישי של התושבים.

מירי רגב: האם דנתם בזה והאם יש שינוי בתפיסה?

מירי רגב: זה מה שאני שואלת, מאוד ברור.

מירי רגב: הערכות מצב – אל תסביר לי שיש.

<לוי אמיתי: אז הסברתי.

מירי רגב: ומה?

מירי רגב: בוא תסביר לי לאט שאני אבין.

<לוי אמיתי: אז אני אסביר לך את זה עוד פעם.

<לוי אמיתי: עשינו הערכות מצב, דנו בנושא הזה.

<לוי אמיתי: תפיסת האבטחה נשארת כפי שהיא.

מירי רגב: הבנתי, לא השתנתה תפיסת האבטחה.

<לוי אמיתי: שנייה, היא נשארת כפי שהיא.

<לוי אמיתי: אבל יש עדיין.

<לוי אמיתי: בנושא של המאבטחים במוסדות החינוך שום דבר לא משתנה.

<לוי אמיתי: לעומת זה, יש דברים אחרים שמשתנים בהכוונת המשטרה למקומות כאלה ואחרים הומי קהל, ולאו דווקא מוסדות החינוך.

<לוי אמיתי: יש עוד הרבה מקומות אחרים שהמשטרה נדרשת לתת להם את המענה.

מירי רגב: זאת אומרת, התשובה שאנחנו שומעים באופן ברור: משטרת ישראל, בוודאי בהנחיית השר, אין שינוי באבטחת מוסדות החינוך, ובכלל באבטחה של משטרת ישראל לאור האירועים האחרונים.

<לוי אמיתי: במידה ויתקבל - - -

מירי רגב: במידה ויהיו עוד כמה אירועים, עוד כמה פיגועים, אז אולי ישתנה המצב.

<לוי אמיתי: אם את רוצה - - -, אין לי שום בעיה.

<לוי אמיתי: אני רק אומר לך את הדברים.

<לוי אמיתי: אם את רוצה שאני אתייחס לדברים ברצינות אני גם יכול להתייחס.

מירי רגב: אני שואלת, אני ראיתי.

מירי רגב: אתם התייחסתם ברצינות, אין שינוי.

מירי רגב: זאת אומרת, אתם לא מתכוונים סיירת ניידת, סיור נייד.

<לוי אמיתי: אני אמרתי בהתחלה, אני לא אפרט את כל שאר הדברים.

<לוי אמיתי: יש גם דברים שאני לא אפרט אותם פה בוועדה.

יפעת קריב: אבל בינתיים לא פירטת כלום.

<לוי אמיתי: אבל אני אומר לך את הדברים כאן.

<לוי אמיתי: לגבי התפיסה הבסיסית של אבטחת מוסדות החינוך - - -

מירי רגב: לא השתנתה.

<לוי אמיתי: היא לא משתנת, אין שום סיבה כרגע לשנות אותה.

<לוי אמיתי: יש דברים אחרים שאנחנו עושים אותם מסביב שלא קשורים למאבטח שנמצא כרגע בקצה.

מירי רגב: סיור נייד שהוא דוגמא לאחד הדברים שעלו כאן, אתם מתכוונים לתת לזה מענה?

<לוי אמיתי: יש מקומות שבהם יש סיורים ניידים, יש מקומות שבהם אנחנו כרגע משנים את זה לתפיסה כזו או אחרת.

<לוי אמיתי: אבל זה בהתאם לעיר, בהתאם ליישוב, שבו נדרשת התפיסה החדשה.

<לוי אמיתי: קחי, למשל, את מודיעין.

<לוי אמיתי: מודיעין בשנה האחרונה שינינו שם את כל תפיסת האבטחה כי היו נסיבות כאלה ואחרות שהצדיקו את זה.

<לוי אמיתי: גם באורנית כשראש המועצה שיושב כאן פנה אלינו בדרישה למשהו מסוים, בחנו את זה ונתנו את המענה לדברים האלה.

<לוי אמיתי: אנחנו פועלים נקודתית מול כל יישוב ויישוב על-פי הדרישה שלו.

<לוי אמיתי: אם חשבת שאנחנו כרגע נוסיף מאבטחים ממה שאין לנו - מה שיש לנו ובזה אנחנו משחקים.

<לוי אמיתי: מזיזים ימינה ושמאלה, מתאימים את זה למקום.

<לוי אמיתי: בשילוב המועצה המקומית אנחנו עושים את התפיסה הזו.

מירי רגב: אם אתם מאשרים לו להזיז ימינה.

דוד צור: אמיתי, תענה לעניין הזה של הניוד, חוסר היכולת שלהם לנייד מאבטחים ממקום למקום.

יפעת קריב: וגם עניין השעות ואיך זה שהמאבטח הולך בדיוק כשכולם מגיעים.

<לוי אמיתי: קודם כל, ביטלנו את זה.

<לוי אמיתי: אתמול גם הוצאנו מסמך לאלה שעדיין אחרו לקבל את - - -

דוד צור: כמה ניידות מוסדות חינוך יש היום?

<קריאות: אין, ביטלו אותם.

<לוי אמיתי: היו פעם ניידות סיור של המשטרה שעבדו בבתי הספר לפני 10 - 15 שנה.

<לוי אמיתי: נכון להיום אין את הניידות האלה.

<לוי אמיתי: מה שכן, הסיור - - -

דוד צור: אני מדבר על ניידות משטרה.

<לוי אמיתי: בדיוק, מה שהוא מדבר.

<לוי אמיתי: לכן, מה שכן נעשה זה שאותן ניידות סיור של אותן תחנות מוכוונות בדוחות המשימה שלהן לבצע חליפה על פני מוסדות החינוך ולהיות קשובים לאותם מוסדות ולהגיב לאירועים.

מירי רגב: בקיצור, לא נעשה כלום.

מירי רגב: בעקבות האירועים האחרונים לא נעשה כלום.

מירי רגב: לדבר אתם יודעים, אבל לא נעשה כלום.

מירי רגב: תיכף נסכם את זה.

מירי רגב: אני שאלתי לגבי השעות של לבוא בהתקהלות.

מירי רגב: זאת אומרת, לפני שהם באים.

<לוי אמיתי: קודם כל, לגבי התשובה של המאבטחים – קודם כל, כל חברות האבטחה שביקשו לנייד מאבטחים אנחנו אישרנו להן.

מירי רגב: אז לא היתה בירוקרטיה.

<לוי אמיתי: איזה בירוקרטיה?

מירי רגב: פיני, לא היתה בירוקרטיה.

<פיני שיף: אם הוא אמר שהוא אישר אני מקבל את הדברים שלו.

<לוי אמיתי: אמרתי שיצא אתמול גם מסמך שמקל על הדברים האלה.

<פיני שיף: הוציא אתמול נייר שפותח את זה - בסדר גמור.

<לוי אמיתי: יש אצלנו פתיחות לכל רעיון, לכל הצעה, של רשות מקומית כזו או אחרת.

<לוי אמיתי: אנחנו בוחנים את זה באופן נקודתי, מגיעים ליישוב.

<לוי אמיתי: גם פה ראש המועצה שפנה אליי קודם הבטחתי לו.

<לוי אמיתי: אנחנו נבוא אליך ליישוב.

<לוי אמיתי: אם יש לך הצעה או רעיון או משהו אנחנו מוכנים להתגמש.

<לוי אמיתי: יש המון דברים שאנחנו עושים ביום יום עם הרשויות האלה.

מירי רגב: מה עם ההנחיה ששומר יהיה בבית ספר חצי שעה לפני וחצי שעה אחרי?

<לוי אמיתי: לגבי הנחיות - הנחיות הן בהתאם לשעות העבודה.

<לוי אמיתי: יש תקציב נתון.

<לוי אמיתי: אי-אפשר להעסיק את המאבטח בלי לשלם לו כסף.

מירי רגב: אבל הציע פה מוטי והוא אמר שיכול להיות שבגלל שהאירועים האחרונים הם כאלה בעייתיים כרגע, אנחנו מוכנים לשבת עם המשטרה ולראות לגבי השעה הנוספת הזאת.

<לוי אמיתי: את מוכנה לשלם לו את הכסף הזה?

מירי רגב: שנייה, אני רגע מדברת.

מירי רגב: אומר מוטי שהשעה הנוספת הזאת העירייה תהיה מוכנה לשלם.

<לוי אמיתי: אין בעיה, אני מאשר לו את זה.

מירי רגב: לא, אתה לא מאשר לו את זה.

<לוי אמיתי: אני אאשר.

מירי רגב: אומר עפר שאתה לא מאשר לו את זה.

<שלומי לנגר: אבל עוד פעם אנחנו חוזרים למוטי שיכול ואני לא יכול, אז מה עשינו בזה?

<אבי נעים: זה אחד.

<אבי נעים: שתיים, מוטי לא צריך ממנו אישור בשביל להגיד למאבטח להישאר עוד שעה, אני משלם לו ממילא.

<אבי נעים: הם מעבירים רק את הכסף של - - - אמיתי, כחבר יש לי הצעה מאוד פשוטה.

<אבי נעים: אולי השוטרים של משטרת ישראל, עזוב את המאבטחים רגע, יעשו ריכוז מאמץ בשעות הבוקר בקרבת מוסדות חינוך על הרגליים, לא בניידות, בשעות הפיק.

<אבי נעים: רוב האירועים הפח"עים תמיד היו בבוקר.

<אבי נעים: שיעשו בפיק בבוקר ואחרי הצהריים ריכוז במוסדות חינוך – שוטרים, מה זה משנה איזה שוטרים?

<קריאה: מה שעושים בתחילת שנת הלימודים.

מירי רגב: לא, בתחילת שנת הלימוד צריך להצטלם לעיתון.

מירי רגב: זה משהו אחר.

מירי רגב: זה לא עובדים, זה מצטלמים לעיתון ביום פתיחת הלימודים.

מירי רגב: אל תגזים, אל תתבלבל.

<לוי אמיתי: ירושלים ועוד ערים פנו אלינו בבקשות חריגות להציב פקחים של עירייה או כל מיני כאלה ואחרים.

<מוטי ששון: פקחים אני צריך לשאול אותך?

<מוטי ששון: שם לבד.

<מוטי ששון: אני צריך לשאול אותך לשים פקח?

<לוי אמיתי: קודם כל, אתה יכול לעשות מה שאתה רוצה.

<לוי אמיתי: אבל אם זה בהתאם לחוק או לא – אני לא נכנס לסיפור הזה.

<לוי אמיתי: אני רק אומר לך דבר אחד, עירית ירושלים - - -

מירי רגב: מה אם ניקח את השיטור העירוני, לדוגמה, לטובת מוסדות חינוך עכשיו?

<לוי אמיתי: אין לנו שום בעיה, יש לנו רק כמה תנאים בסיסיים שאנחנו מקפידים עליהם, בין אם זה בחברות אבטחה או בכל מקום אחר שיעשו לאותם פקחים בדיקה במסוף שאין להם בעיות של עבירות מין או דברים כאלה ואחרים.

מירי רגב: יכול להיות שאפשר לקחת את השיטור העירוני עכשיו אם יש בעיית תקציב.

מירי רגב: אני מבינה שיש בעיית תקציב, אבל לקחת את ה-170 שוטרים האלה או אני לא יודעת כמה יש, בתוך כל הערים ולהגיד: אנחנו עכשיו נקצה אותם היום ושיהיו יותר שוטרים ופקחים בפיקים.

<לוי אמיתי: קודם כל, הם מסתובבים באזורים האלה.

<לוי אמיתי: אבל הבעיה היא זה לא רק מוסדות החינוך.

<לוי אמיתי: אנחנו מתמקדים כרגע במוסדות החינוך.

<לוי אמיתי: אבל מה עם תחנות הטוטו ביום חמישי בערב?

<לוי אמיתי: יש שם 300 – 400 איש.

<לוי אמיתי: האם נאבטח אותם?

<לוי אמיתי: לא נאבטח אותם אחר הצהריים וכו'?

<לוי אמיתי: בכל מקום שלא תהיי יש ריכוזים.

<שלומי לנגר: רישוי עסקים - תדרוש ממנו מאבטח, מסעדה - תדרוש ממנו מאבטח.

<לוי אמיתי: אנחנו לא חושבים שצריך לשים מאבטח על כל בן אדם.

מירי רגב: לא על כל בן אדם, אבל על כל מקום שיש בו התקהלות של אנשים.

<לוי אמיתי: אין סוף לדברים האלה.

<לוי אמיתי: אנחנו לא נכנסים למקומות האלה כי המשטרה עדיין מסתובבת במקומות הציבוריים.

מירי רגב: איפה אתם מסתובבים?

מירי רגב: אני לא רואה כמעט שוטרים.

מירי רגב: רק ביום הראשון של בית הספר כן - בכל זאת מצטלמים.

מירי רגב: אבל אני מדבר איתך בשוטף, אני לא רואה כמעט שוטרים ליד בתי ספר.

<לוי אמיתי: לגבי דברים אחרים שעלו פה לגבי הנושא של - - -

מירי רגב: לא, אני שואלת אותך למה לא רואים שוטרים ליד בתי ספר, ליד גנים?

<לוי אמיתי: תשמעי, אני לא רוצה להיכנס פה לפופוליזם.

<לוי אמיתי: אם את רוצה אני אכנס לדברים האלה - - - אם אני אגיד לך שכן, את תגידי לי שלא?

<לוי אמיתי: אז מה?

מירי רגב: סוף סוף חתרנו למגע במזרח ירושלים, נכון?

מירי רגב: הנחה ראש הממשלה להביא יותר שוטרים, יש יותר מג"ב, יש יותר אנשים בירושלים ובמזרח ירושלים אז יש תחושת ביטחון יותר גדולה, נכון?

מירי רגב: אז אני שואלת אותך, יש שוטרים בכל עיר?

<לוי אמיתי: מאיפה הם באו?

מירי רגב: מכל הארץ.

<לוי אמיתי: נו, ומה קרה בארץ?

<לוי אמיתי: מה את רוצה?

<לוי אמיתי: את רוצה גם את זה וגם את זה וגם את זה?

מירי רגב: לא.

מירי רגב: אבל אני שואלת אותך שאלה אחרת.

מירי רגב: אתה לוקח עכשיו את המתנדבים.

<לוי אמיתי: את המאבטחים לקחנו לירושלים, את השוטרים לירושלים, אז מה את רוצה עוד?

מירי רגב: יש מתנדבים, נכון?

<לוי אמיתי: חלק.

<לוי אמיתי: אנחנו עכשיו מעודדים.

<לוי אמיתי: אגב, בעקבות הסיפור של ירושלים שזה עורר איזה גל במגזר החרדי אנחנו נכנסנו איתם ליוזמות באמת מבורכות על-ידי חברות האבטחה ועל ידי האוכלוסייה עצמה להכניס אותם כן לדרך מסגרת של משמר אזרחי או דרך חברות אבטחה כדי לעודד את הדברים האלה.

<לוי אמיתי: זה חלק מהדברים שתשמעי מחר בנושא הנשק.

<לוי אמיתי: אם חשבת שאנחנו נבוא ונגיד שלכל אזרח יהיה מאבטח, זה לא הכוונה שלנו.

<לוי אמיתי: אנחנו לא מצליחים להיכנס לפינה הזו.

מירי רגב: לא, לא.

מירי רגב: לא חשבתי, חס וחלילה.

מירי רגב: יש גבול למה אני יכולה לבקש ממך.

מירי רגב: אבל לדוגמה, אם יש היום את העניין של חיילים משוחררים שאפשר להביא אותם לטובת אבטחה ואפשר לסייע בהיבטים כאלה ואחרים, צריך יותר.

<לוי אמיתי: מצוין, זה מה שהעלינו לכם.

<לוי אמיתי: אנחנו אומרים לך: אנחנו רוצים שתעבירי את זה.

<לוי אמיתי: אנחנו מדברים על זה כבר שלוש שנים פה בוועדה.

<אבי נעים: משרד הבט"פ תומך בהחלטה הזו.

מירי רגב: לא, שר האוצר דחה את זה.

<אבי נעים: אבל השר לביטחון פנים תומך בזה.

<לוי אמיתי: אנחנו שלוש שנים בוועדות האלה דורשים את זה שחיילים משוחררים - עבודה מעודפת תהיה באבטחת מוסדות חינוך אפילו.

<לוי אמיתי: לא הלכנו להרחבה על כולם.

<לוי אמיתי: מדובר על 5,000 איש.

<אבי נעים: תסלח לי, אנחנו דורשים את זה יותר משלוש שנים.

<לוי אמיתי: אם את זה הוועדה לא מסוגלת להזיז, אז מה כן?

מירי רגב: האמת היא שהוועדה היתה מסוגלת להזיז רק דבר אחד – שהמפכ"ל ישנה את החלטתו לגבי הר הבית ושמחנו על כך בגלל שאתם לא עשיתם את זה לבד.

מירי רגב: אז מה לעשות?

מירי רגב: אז זה הישג נורא גדול של הוועדה.

מירי רגב: אז אם תשקול מה הוועדה עושה לעומת מה שאתם עושים לבד אז לא כדאי.

מירי רגב: אז בוא לא נגיע למצב של עימות.

מירי רגב: יש לי הרבה מה להגיד על המשטרה.

מירי רגב: עכשיו אני מנסה קצת להגן עליכם כי אין ביטחון אישי.

מירי רגב: אין ביטחון אישי לציבור אז בוא תענה.

<לוי אמיתי: אני רוצה להסביר לך איך אנחנו - - -

מירי רגב: לא, אתה אל תסביר לי מה אחרים לא עשו.

מירי רגב: תסביר מה אתה צריך לעשות.

<לוי אמיתי: לא, אני אסביר לך מה אנחנו עושים ואנחנו עושים את זה לאורך כל השנה.

<לוי אמיתי: חטיבת האבטחה - - -עובדים מול הרשויות המקומיות לאורך כל השנה והם עושים את הדברים האלה.

מירי רגב: הבנתי מה אתם עושים.

מירי רגב: רח"ט, אני מבינה.

מירי רגב: אתה צריך להתקדם.

מירי רגב: אני מבינה את מה שאתה אומר.

מירי רגב: אתם צריכים גם להתקדם במשטרה.

<לוי אמיתי: ממש זה לא מה שאני אומר.

מירי רגב: אני מבינה את זה, אבל קודם כל תעשו את תפקידכם.

מירי רגב: אל תדברו על הוועדה.

מירי רגב: אחר כך תגיעו לוועדה.

<לוי אמיתי: את העלית את החיילים המשוחררים ואני אמרתי שאנחנו איתכם.

מירי רגב: מצוין, יפה.

מירי רגב: הבנתי על החיילים, זה מה שיציל את האבטחה.

<לוי אמיתי: זה חלק מהבעיה שאנחנו כל הזמן מתלוננים - - -

מירי רגב: אני גם חושבת שבמקומות מסוימים הצבא צריך לעזור לכם.

מירי רגב: אתם לא מסוגלים לבד לעשות את הדברים, אתה צודק.

מירי רגב: צריכים לעשות את זה יותר.

מירי רגב: אבל מה לעשות?

מירי רגב: כרגע קשה להביא את הצבא לטפל בעוד נושאים שאנחנו חושבים שהצבא צריך לטפל בהם.

מירי רגב: אנחנו רוצים שאתם תעשו את זה, אז אל תפיל את זה.

<לוי אמיתי: מירי, את יכולה לקחת את זה לאיזה מקום שאת רוצה.

<לוי אמיתי: אני יכול להגיד לך דבר אחד - - -

מירי רגב: לא, אני אומרת שאני הולכת עם זה למקום שאתה הלכת עם זה.

מירי רגב: תענה לתשובות שכרגע יש בעיה בביטחון אישי בקרב אזרחי המדינה, נקודה.

<לוי אמיתי: קיבלת את כל התשובות.

מירי רגב: התשובה הפשוטה היא והכותרת של הוועדה הזו: אין שינוי בתפיסת הביטחון האישי של המשטרה כלפי מוסדות חינוך, נקודה.

מירי רגב: זאת הכותרת של הדיון הזה לאזרחי המדינה.

מירי רגב: זהו, זאת הכותרת, אלא אם כן הבנתי אחרת.

<לוי אמיתי: משטרת ישראל נמצאת בכל מקום ש- - -

מירי רגב: הבנתי, בכל מקום שאתם צריכים אתם נמצאים.

מירי רגב: אין שינוי באבטחה האישית במוסדות החינוך, זהו.

<קריאה: סליחה, האם ניתן להביא שוטרים מהמשרדים לטובת שיטור ב- - -?

<לוי אמיתי: בהחלט, בהחלט.

<קריאה: עושים את זה?

<לוי אמיתי: בהחלט.

<קריאה: יוצאים שוטרים מהמשרדים?

<לוי אמיתי: בפעם הרביעית, כן.

מירי רגב: הבנתי את התשובות של המשטרה.

מירי רגב: אנחנו נסכם.

מירי רגב: בעקבות האירועים האחרונים משטרת ישראל והשר החליטו לא לשנות את תפיסת הביטחון האישי כלפי אזרחי המדינה.

<לוי אמיתי: אנחנו מדברים על מוסדות החינוך, להזכיר לך.

מירי רגב: על זה אני מדברת.

מירי רגב: אמרתי בנושא של מוסדות החינוך ובמוסדות הציבור.

מירי רגב: למרות שזה תפקידם של המשטרה להביא לכך שתהיה אבטחה אישית, אבטחה, ביטחון אישי לאזרחי המדינה.

מירי רגב: לצערי, התחושה היום היא תחושה קשה של אזרחים שמרגישים שאין להם ביטחון אישי.

מירי רגב: כתוצאה מזה, ערים שיש להן כסף ידאגו לתושבים שלהן, ערים שאין להן כסף לא ידאגו לתושבים שלהן.

מירי רגב: נמשיך להפריט את המשטרה בשיטור עירוני כזה או אחר בהעברת סמכויות לראשי ערים, והמשטרה לא מבצעת את תפקידה להחזיר את השקט ואת הביטחון האישי לאותם מקומות לפחות בתקופה הזו.

מירי רגב: ציפיתי שיבוא השר ויגיד: יש כרגע בעיה, אנחנו מבינים שצריכה להיות יותר נוכחות של המשטרה, אנחנו מגייסים הרבה מאוד כוחות בירושלים, וטוב שכך.

מירי רגב: כרגע אנחנו לא מסוגלים, אין לנו מספיק כוח אדם, אז אולי צריך להביא פתרון מכיוון אחר – שיבואו ויגידו איפה הפער ולא יגידו אנחנו משאירים את תפיסת הביטחון כפי שהיא כדי להגיד אנחנו משאירים אותה כך.

מירי רגב: תבואו, תגידו איפה הפערים.

מירי רגב: לא ראש הממשלה, יבוא השר ויגיד יש פערים כרגע.

מירי רגב: אני לא מסוגל לתת לזה מענה בכוח האדם שקיים, ולכן אני זקוק לתוספת.

מירי רגב: אולי הצבא יביא מילואים, אולי במאבטחים, מתנדבים של משמר האזרחי, אולי באבטחה.

מירי רגב: בוא נראה מה אנחנו עושים.

מירי רגב: אבל כל מה שמגיע למצב שרק השר צריך להחליט, זה מה שקורה.

מירי רגב: צריך להעביר את זה לראש הממשלה, אז נביא את זה לראש הממשלה.

מירי רגב: כי אני ציפיתי שפה יבואו ויגידו: אנחנו מבינים את הקושי של ראשי הערים, אנחנו מבינים את המשימות ואת הקושי של הורים מודאגים.

מירי רגב: אנחנו צריכים לראות איפה הפערים.

מירי רגב: כרגע מזרח ירושלים וירושלים בגלל הרגישות שלה מקבלת טיפול נקודתי, וטוב שכך.

מירי רגב: עכשיו בוא נראה מה אנחנו עושים לגבי כלל הדברים ואיך אנחנו מביאים למצב של פחות בירוקרטיה מול חברות האבטחה, איך אנחנו מביאים לכך שיותר מתנדבים אולי ייכנסו לתוך המעגל הזה, ואיך אולי אנחנו מביאים לכך שבא השר לראש הממשלה ואומר לו: אנחנו צריכים את אותם חיילים בעבודה מועדפת כרגע לטובת הביטחון.

מירי רגב: יודעים לעשות את זה כשרוצים, ולא להאשים את ועדת הכנסת שהיא עדיין לא ביצועית.

מירי רגב: כל מה שאנחנו עושים זה שאנחנו עדיין לא ביצועים.

מירי רגב: מה יקרה כשנהיה שרים, בעזרת השם?

מירי רגב: כל מה שאנחנו עושים פה זה כשאנחנו לא ביצועיים, כשאנחנו רק מפקחים.

מירי רגב: מה יקרה כשנהיה ביצועיים?

מירי רגב: לכן, אני חושבת שהשר והמשטרה צריכים לעשות יותר כדי להביא את הביטחון האישי לציבור.

מירי רגב: אני חושבת שהם צריכים להציג את האיום.

מירי רגב: משום שהשר פה יחד עם המפכ"ל ביום שני אז יגיד השר.

מירי רגב: אם אין בעיה ואין פערים – מצוין, אז אזרחי ישראל יכולים לישון בשקט.

מירי רגב: אבל אם יש פערים הוא יגיד איך הוא מציע לפתור אותם.

מירי רגב: אנחנו מציעים לשבת עם חברות האבטחה.

מירי רגב: אני לא רואה שפיני אוהבת את התשובות שמתקבלות כאן.

מירי רגב: אני מציעה שגם פיני יגיע לדיון ביום שני אחרי שהוא ידבר עם רח"ט אבטחה, ויגיד לנו האם אכן הדברים נעשו יותר קלים, פחות בירוקרטיה כדי לנייד אנשים וכוחות אבטחה ממקום למקום.

מירי רגב: אני חושבת שכן צריך להחזיר את ניידות סיירת האבטחה למוסדות החינוך.

מירי רגב: נכון, אי-אפשר שיהיו יותר מאבטחים, אין לנו כרגע את התקציב.

מירי רגב: אבל אפשר לנסות לפתור את הפתרון הזה בדברים מהסוג הזה.

מירי רגב: אני חושבת שכן שווה לחשוב על זה.

מירי רגב: אני אבקש מהשר תשובה לעניין הזה.

מירי רגב: אני חושבת שאת השיטור העירוני אפשר להקצות.

מירי רגב: שוב, אין כוח אדם.

מירי רגב: אנחנו מבינים שאין כוח אדם, אז צריך לקחת קבוצות ספציפיות של שיטור עירוני, של ניידת סיור, של מתנדבי משמר האזרחי ושל חיילים בעבודה מועדפת.

מירי רגב: אלה הם ארבעת הגורמים שאפשר לבוא ולהגיד היום: המשטרה מבינה שיש פערים, ניתן להם יותר ביטוי במקומות האלה.

מירי רגב: זה לא רק במוסדות חינוך.

מירי רגב: כמו שאמרת, בערב יש אירוע של כינוס של 400 איש.

מירי רגב: שוב, אני לא יודעת.

מירי רגב: אני לא נכנסת להיבטים של המשטרה איפה היא מאבטחת ואיפה לא.

מירי רגב: היא אחר כך תיתן את הפתרונות שהם חשבו על מקום כזה כן ומקום אחר לא.

מירי רגב: אבל אני אומרת, אפשר להראות יותר נוכחות משטרתית היום במצב הנוכחי כשיש לחץ עם ארבעת הגורמים האלה.

מירי רגב: נכון, זה בעיה.

מירי רגב: אז בערב שיטור עירוני לא יהיה בגן ששתו בו אלכוהול ואחר כך היו חס וחלילה דקירות.

מירי רגב: יבואו אליכם בטענות.

מירי רגב: אין מה לעשות, השמיכה קצרה.

מירי רגב: אתם צריכים לעשות סדרי עדיפות.

מירי רגב: סדרי העדיפות היום זה שיש חוסר שקט בקרב הציבור הישראלי.

מירי רגב: היום הם מרגישים לא בנוח.

מירי רגב: מה צריך לעשות?

מירי רגב: לקחת את ארבעת המרכיבים: שיטור עירוני, מאבטחי, מתנדבי המשמר האזרחי, חיילים, 5,000 חיילים שלא ילכו עכשיו לעבוד בשום עבודה מועדפת מול קשישים ומול ניצולי שואה.

מירי רגב: לא שזה לא חשוב, אבל לא ילכו לשם עכשיו.

מירי רגב: לבוא ולהגיד כיצד כל הגורמים: שר הרווחה, שר האוצר, שר לביטחון פנים באים ונותנים פתרון מידי כרגע לבעיה הזאת של ארבעת החודשים האלה כהוראת שעה.

מירי רגב: אחר כך נראה מה יהיה.

<קריאה: א

<קריאה: בטחה לא מוכרת כעבודה מועדפת בתקציב 2015.

מירי רגב: אני יודעת.

מירי רגב: שלום שהגעת.

מירי רגב: לכן, אנחנו מדברים על זה.

מירי רגב: כל אחד טראח, הגואל.

יפעת קריב: מירי, ועוד חצי שעה בקצוות בגנים.

מירי רגב: הדבר הנוסף, כן לראות איך מביאים לפתרון של החצי שעה הזו.

מירי רגב: זה שעה סך הכול בפיקים של הבוקר ובערב.

מירי רגב: שוב, יכול להיות שבפיקים האלה אין תקציבים, אתה צודק.

מירי רגב: אז יכול להיות שבפיקים האלה שיהיה שיטור עירוני, אני לא יודעת מה.

מירי רגב: אבל יש רח"ט.

מירי רגב: הוא רוצה רעיונות יצירתיים?

מירי רגב: אז הוועדה הביאה לו: שיטור עירוני, מתנדבי משמר אזרחי, אם זה לא פיקציה.

מירי רגב: אם זה פיקציה, וצודק רח"ט חולון, אז זה פיקציה.

מירי רגב: אז גם כדאי שחברי הכנסת ידעו שזה פיקציה ולא נעשה סתם ימים שאנחנו באים ואומרים כל הכבוד למתנדבים ולא יודעים מה הם עושים אם הם פיקציה.

מירי רגב: אז אני רוצה תשובות למתנדבי משמר אזרחי, לשיטור עירוני, לעבודה מועדפת גם בעניין הזה של האבטחה כדי לתת פתרון כהוראת שעה עכשיו לשלושה-ארבעה חודשים האלה.

מירי רגב: בינתיים בטח תעשו עבודה להרחיב את כלי הנשק, להחזיר את כלי הנשק, להחזיר מקומות אבטחה, וזה בסדר.

מירי רגב: כמו שאתה אומר, כל שבוע עושים הערכת מצב - זה נכון.

מירי רגב: כל שבוע צריך לעשות, השינויים כאן הם מאוד גדולים.

מירי רגב: אבל התפיסה צריכה להיות מאיזה תפיסה אנחנו עובדים, איזה כוח אדם אנחנו מביאים.

מירי רגב: תודה לאל, אין עכשיו לא "עופרת יצוקה", לא "צוק איתן".

מירי רגב: יש אולי התגברות של כוחות בירושלים, באיו"ש.

מירי רגב: יכול להיות ששווה שהצבא גם יעזור פה.

מירי רגב: באמת כוח האדם של המשטרה קטן.

מירי רגב: זה לא בושה לבקש עזרה מהצבא, יכול להיות שזה מה שצריך לעשות.

מירי רגב: אני אציע את זה לראש הממשלה.

מירי רגב: בהצעה לסדר שהולכת לעלות ביום רביעי אני בכל מקרה הולכת להציע את זה וגם בישיבת הסיעה היום.

מירי רגב: אני רואה שהשר לא מסוגל להתמודד עם המשימות, הן גדולות על המשטרה.

מירי רגב: איזה כוח יכול לעזור לו?

מירי רגב: כמו שראש הממשלה התערב וסייע לשר להביא את השקט, את הביטחון האישי לירושלים, אז הוא יתערב גם בעניינים האלה - אין מה לעשות.

מירי רגב: יש ארבע פונקציות שצריך לראות איך מנווטים אותן לטובת המשטרה.

מירי רגב: לא בהתנגחות עם הוועדה, זה לא יעזור לך.

מירי רגב: אנחנו בסוף מקבלי ההחלטות, אתם מבצעים אותן.

מירי רגב: אתם צריכים לראות איך אתם מביאים את זה יותר לידי ביטוי גם עם מתנדבים, גם עם השיטור העירוני, וגם עם עבודה מועדפת.

מירי רגב: אני הולכת להציג את זה היום לראש הממשלה בישיבת הסיעה בשעה שלוש, הולכת להציג את זה בהצעה לסדר שתהיה.

מירי רגב: אני מקווה שכל חבר הכנסת יפנה ליושב-ראש הסיעה שלו, גם לשר האוצר, כדי לראות שנעשה את זה.

יפעת קריב: כולל העבודה המועדפת שנעלה כבר היום בישיבות.

מירי רגב: נעזור כולנו לשר לבצע את תפקידו.

מירי רגב: עבודה מועדפת צריך להעלות כמה שיותר מהר, וכולם.

מירי רגב: המשימה הכי גדולה כרגע שלנו היא להחזיר את הביטחון האישי לאזרחי המדינה הזו.

מירי רגב: ביטחון אישי זה גם בלהראות יותר נוכחות של משטרה בשטח, אין מה לעשות.

מירי רגב: נכון, אי-אפשר להמציא עוד שוטרים, אי-אפשר לגייס שוטרים מהיום להיום.

מירי רגב: אבל אפשר את מה שקיים בעיר בבוקר ובצהריים להביא לטובת העניין הזה.

מירי רגב: אפשר להראות יותר שוטרים כחולים.

מירי רגב: זה נותן תחושת ביטחון יותר לאזרחים.

מירי רגב: אז בפיקים האלה של בין שבע לשבע וחצי ובין שתיים לשתיים וחצי לראות איך השוטרים יכולים לעשות יותר סיורים סביב מוסדות החינוך.

מירי רגב: נכון, אי-אפשר לתת מענה לכולם.

מירי רגב: נכון, אי-אפשר לתת מענה לכל מוסדות הציבור.

מירי רגב: אבל צריך עכשיו להחזיר את השקט כי כשאין שקט מתחילה להיות תסיסה.

מירי רגב: כשמתחילה להיות תסיסה אז זה ייאלץ אתכם לעשות את זה.

מירי רגב: אז במקום שזה ייאלץ אתכם לעשות את זה תראו אתם איך אתם יכולים לעשות את זה.

מירי רגב: ולא לעשות הורדת ידיים מי יותר חזק, אלא לראות איך מביאים את הפתרונות ומביאים את השקט ואת הסמכות - להחזיר את הסמכות של המשטרה ואת האמון של הציבור במשטרה כך שהורים ירגישו שהם שולחים את הילדים שלהם בשקט, כי אם לא הם ילכו לעבודה וזה יתחיל להיות בבתי חולים ובמקומות אחרים וזה יתחיל ליצור מעגל שלם.

מירי רגב: במקום ליצור את המעגל השלם הזה בואו נראה איך אנחנו פותרים את הבעיה.

מירי רגב: לא כדי להוריד מכה על המשטרה, אלא כדי לראות איך אנחנו מסייעים למשטרה לעשות את זה.

מירי רגב: מה שאנחנו נצטרך לעשות יותר זה עניין של עבודה מועדפת.

מירי רגב: העלינו את זה לפני חצי שנה וקיבלנו תשובה שלילית של השר, של השר לפיד.

מירי רגב: הוא העדיף את ניצולי השואה ואני מבינה את זה.

מירי רגב: אבל היום השתנתה המציאות, ולכן כולנו צריכים ללכת בסדרי עדיפות.

מירי רגב: סדרי העדיפות היום זה ביטחון אישי של אזרחי המדינה הזו, ומי שאחראי על זה זה השר.

מירי רגב: אם הוא לא יכול לעשות את זה שיתפטר מתפקידו.

מירי רגב: תודה רבה לכולכם.