הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 160, 2014-11-18 11:15

מיקי רוזנטל: בוקר טוב.

מיקי רוזנטל: לכם אני פותח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

מיקי רוזנטל: הדיון הוא על היחידה לטיפול מיוחד בילוד, דיון המשך לדיון שעשינו בשנה שעברה בסוגיה זאת, בשלהי השנה שעברה כאשר גם אז זה היה לרגל יום הילוד.

מיקי רוזנטל: הדוח הוא דוח מבקר המדינה 54ב', עמוד 400.

מיקי רוזנטל: לפני שניגש לנושא גופה, אני מציין, אני חושב שבשם כל הנוכחים כאן, שאנחנו המומים מהפיגוע הרצחני שהיה בבית כנסת על מתפללים יהודים בזמן תפילה.

מיקי רוזנטל: אין מחשבה מזעזעת יותר וסימבולית יותר מפיגוע בבית כנסת שעה שיהודים מניחים תפילין, לובשים את הטלית שלהם ונמצאים בעיצומה של תפילה.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה מזעזע וראוי לכל גינוי.

מיקי רוזנטל: אין בו שום הצדקה ושום נסיבות מקלות.

מיקי רוזנטל: אני כמובן שולח מכאן את תנחומי למשפחות ההרוגים ומאחל החלמה מהירה לפצועים.

מיקי רוזנטל: נמצאים כאן אנשי משרד מבקר המדינה.

<ליאורה שמעוני: בשם מבקר המדינה אני רוצה להתנצל על כך שהוא לא הגיע היום.

<ליאורה שמעוני: הוא היה אמור להגיע אבל לצערנו חבר יקר שלנו נפצע קשה מאוד בפיגוע הבוקר והוא נמצא כרגע בניתוח ראש קשה.

<ליאורה שמעוני: מבקר המדינה בדרך לבית חולים הדסה.

<ליאורה שמעוני: אנחנו כולנו מתפללים לשלומו כמו לשלום כל יתר הפצועים.

<ליאורה שמעוני: נקווה לשמוע רק בשורות טובות.

מיקי רוזנטל: אמן.

מיקי רוזנטל: במעבר קשה אנחנו חוזרים לנושא שלנו.

מיקי רוזנטל: ובכן, כאמור, בשלהי שנה שעברה קיימנו דיון בסוגיה הזאת.

מיקי רוזנטל: אז הופיע כאן דוקטור רוני גמזו, מנכ"ל משרד הבריאות דאז, ודיבר על שורה של תיקונים ושיפורים שנעשו, נעשים או שהם בעיצומם.

מיקי רוזנטל: אנחנו נרצה לשמוע על הדברים האלה.

מיקי רוזנטל: אני אציין רק שלושה דברים שנראים בעייתיים וחמורים ונדמה לי שהיום הם עדיין במלוא חומרתם.

מיקי רוזנטל: הנושא הראשון הוא שיעור תמותת הילודים שהוא גבוה במדינת ישראל מאשר הממוצע של ה-OECD.

מיקי רוזנטל: הנושא השני הוא נושא הזיהומים בבתי החולים שלמיטב הבנתי לא נבלמו ואני אשמח אם תתקנו אותי בסוגיה הזאת כי הזיהומים הם חלק מהסיבות לתמותה.

מיקי רוזנטל: הנושא השלישי הוא סוגיית כוח האדם, דהיינו רופאים ואחיות שעוסקים במקצוע הזה.

מיקי רוזנטל: זה מקצוע מאוד מאוד ייחודי, אי אפשר להתפרנס ממנו בקליניקות פרטיות ולכן המדינה חייבת לתמרץ רופאים להתמחות בתחום המיוחד והייחודי הזה שהוא כאמור חשוב לכולנו ונוגע למרביתנו.

מיקי רוזנטל: תהליכי ההפריה מעלים את מספרי הפגים במדינת ישראל וטוב שכך, שאנשים מצליחים וזוכים לילד משלהם אחרי שנים רבות של מאמץ.

מיקי רוזנטל: אנחנו כמדינה חייבים לדאוג ולהילחם על כל ילד כזה ועל חייו.

מיקי רוזנטל: אין בכלל שאלה.

מיקי רוזנטל: שלום לחברת הכנסת אורלי לוי שתמיד נעים לראות אותך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מיקי רוזנטל: ברשות

מיקי רוזנטל: כם, אני מבין שמשרד המבקר לא עשה דוח נוסף.

<ליאורה שמעוני: נכון.

מיקי רוזנטל: ולכן אין לנו נתונים נוספים

<ליאורה שמעוני: לא.

<ליאורה שמעוני: אין לנו נתונים נוספים אם כי אנחנו בשני דוחות נוספים מאוחרים יותר התייחסנו גם לנושא של הפגיות הן בהיבט של שיעור התמותה בנושא של האשפוז ומצוקת האשפוז גם במחלקות הילודים ובמחלקות הפגים וגם בנושא של כוח אדם, מצוקת הרופאים ומצוקת האחיות שנמצאים בשיעורים נמוכים מאשר השיעור שלהם במדינות ה-OECD.

<ליאורה שמעוני: שני הנושאים הללו משפיעים בסופו של דבר על בריאות הפגים.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לציין שיושב ראש הוועדה שלנו, חבר הכנסת אמנון כהן, נבצר ממנו להגיע לישיבה הזאת בגלל נדמה לי אזכרה לאמו.

מיקי רוזנטל: הנושא הזה חשוב לו.

מיקי רוזנטל: אני מחליף אותו.

מיקי רוזנטל: מי יוכל למסור לנו תמונת מצב?

מיקי רוזנטל: נמצאים כאן אנשי משרד הבריאות ועמותת לה"ב.

אורלי לוי אבקסיס: אולי כדי שנבין איפה אנחנו נמצאים, יושב ראש האיגוד לנאונטולוגיה נמצא כאן ואני מבקשת שהוא ייתן לנו תמונת מצב כי הוא באמת עושה עבודה לאורך כל השנה ועושה אותה לאורך שנים.

אורלי לוי אבקסיס: הבעיה הולכת ומתרחבת.

אורלי לוי אבקסיס: גילינו עוד כמה לקונות אצלנו בוועדה לזכויות הילד ואולי נוכל לדרוש תשובות ואולי גם משרד מבקר המדינה יוכל לדעת היכן לבדוק.

מיקי רוזנטל: כולם ידברו.

מיקי רוזנטל: מאחר וכבר התקיים דיון בנושא, אני רוצה שבעיקר נקבל תמונת מצב נכונה להיום.

מיקי רוזנטל: הדוח ידוע לכולם, המצב הגרוע ידוע לכולם ואנחנו רוצים לקבל תמונת מצב עדכנית נכונה להיום.

מיקי רוזנטל: תציג את שמך לפרוטוקול.

<שמואל צנגן: דוקטור שמואל צנגן, אני יושב ראש האיגוד הישראלי לנאונטולוגיה וגם מנהל את הפגייה של ברזילי.

<שמואל צנגן: אכן שלושת הנקודות שהעלית, אני אתן תמונת מצב, גם קשורות אחת בשנייה כמו שתכף נראה.

<שמואל צנגן: מבחינת שיעור תמותת הילודים, פורסמו לאחרונה, ממש בימים האחרונים, שיעורי תמותה של שנת 2012 ואכן לצערנו אנחנו תקועים בשיעור תמותה של כ-17.2 אחוזים מהפגים שנולדים מתחת למשקל של קילו וחצי שנפטרים במדינת ישראל.

<שמואל צנגן: זה מספר יחסית גבוה והוא אפילו מקבל בולטות יתר כאשר אנחנו מדברים באותם פגים שנולדים על גבול החיות, כלומר, אותם פגים שהם בקטגוריות המשקלים של 500 גרם עד קילו, משקלי לידה, או אם נדייק לפי שבועות הריון, בשבוע ה-23 עד השבוע ה-27-28.

<שמואל צנגן: זה נתון ותכף אני אתייחס ואנסה גם להסביר מה עומד מאחוריו.

<שמואל צנגן: זה נתון שאנחנו רואים אותו כבר כמה שנים והוא יציב לצערי ואנחנו לא מצליחים לרדת וליישר קו כמו יתר מדינות או רוב מדינות ה-OECD.

מיקי רוזנטל: שעומדות על?

<שמואל צנגן: שם שיעורי התמותה הם סדר גודל של משהו כמו 10 עד 12 אחוזים.

<שמואל צנגן: ביפן, אם אנחנו נלך ליפן, שם בכלל יש שיעורי תמותה נמוכים ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: בטח גם התיקנון שם הוא אחר.

<שמואל צנגן: בדיוק.

<שמואל צנגן: נגיע גם לזה.

<שמואל צנגן: בנושא הזיהומים, גם כאן לצערי הרב אנחנו תקועים ותכף נפרט מה אנחנו עושים בנדון.

<שמואל צנגן: במדינת ישראל אחד מכל ארבעה עד חמישה פגים שנולדים מתחת לקילו וחצי, ירכוש זיהום בפגייה, זאת לעומת מצב של אחד מתוך כל שמונה עד עשרה פגים במדינות המערב.

<שמואל צנגן: כלומר, יש לנו פי שתיים יותר תחלואה מזיהומים נרכשים, שזה גם כן נתון שחייבים להתייחס אליו.

<שמואל צנגן: זה נוגע לפן השלישי שאתה מציין וזה נושא כוח האדם.

<שמואל צנגן: במדינות המערב על כל פג מורכב, פג קשה, יש אחות לפג, אצלנו במשמרות הערב והלילה, גם במשמרות היום אבל בעיקר במשמרות הערב והלילה, אנחנו מוצאים את רוב הפגיות שלנו עם אחות שמטפלת בארבעה עד חמישה ואפילו שמונה פגים כאלה.

<שמואל צנגן: במצב כזה קשה מאוד לתת טיפול לפג שהוא על גבול החיות להיות זמין אליו ובהחלט קשה גם להימנע ממה שאנחנו קוראים קרוסינג פקשן או הדבקה צולבת.

<שמואל צנגן: כאשר האחות צריכה בו זמנית לטפל בשמונה פגים קשים, היכולת לגשת אליו בפרוטוקולים ובאיכות של ההיגיינה הנדרשת היא בלתי אפשרית.

<שמואל צנגן: לזה צריך להוסיף את נושא התשתיות, את נושא הצפיפות של הפגיות, המרחק בין המיטות הוא שמונים סנטימטרים כאשר על פי הסטנדרטים הם צריכים להיות במרחק של כשני מטרים ומיעוט קיצוני של אחיות.

<שמואל צנגן: לדעתי אלה הם הגורמים העיקריים שלצערי הרב שמים אותנו בצד הפחות מחמיא מבחינת תמותת ילודים ומבחינת זיהומים.

<שמואל צנגן: לפני מספר חודשים השקנו פרויקט לאומי למניעת זיהומים בו כל הפגיות הקימו צוותים בהנחיית צוות היגוי לשיפור למרות הצפיפות ולמרות התנאים כדי לשפר את נושא ההיגיינה והגישה לילוד.

<שמואל צנגן: זה בהחלט מסייע אבל ללא איתור הבעיה וטיפול בבעיה של הצפיפות, המחסור הקיצוני של מאות אחיות במדינת ישראל ועשרות רופאים, לצערי הרב יהיה לנו קשה מאוד לרדת בשיעורי התמותה ובשיעורי הזיהומים בפגיות.

מיקי רוזנטל: שאלה קונקרטית.

מיקי רוזנטל: הדיון כאמור, כמו שציינתי, התקיים כאן גם בשנה שעברה.

מיקי רוזנטל: מה קרה משנה שעברה?

מיקי רוזנטל: מה אירע?

מיקי רוזנטל: יש יותר רופאים?

מיקי רוזנטל: יש יותר אחיות?

מיקי רוזנטל: יש יותר תקציב?

מיקי רוזנטל: יש משהו?

מיקי רוזנטל: קרה משהו?

מיקי רוזנטל: או שהכול נשאר כפי שהיה.

מיקי רוזנטל: את המספרים תיארת והם מדאיגים מאוד.

<שמואל צנגן: קשה למדוד שינויים.

<שמואל צנגן: מה שכן נעשה, יש עלייה מסוימת במספר המתמחים בנאונטולוגיה, משניים לפני שנתיים ללמעלה מ-20-25 מתמחים נכון לעכשיו.

<שמואל צנגן: עדיין מצוקה קשה מאוד של אחיות.

<שמואל צנגן: חסרות כ-800 אחיות במדינת ישראל לפגיות.

<שמואל צנגן: אנחנו התחלנו למדוד את עצמנו בצורה יותר מדויקת בנושא זיהומים וכמו שאמרתי, הקמנו את התכנית הלאומית הזאת רק לפני פחות משישה חודשים ואנחנו צריכים עוד לבדוק את התוצאות.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, יש שיפור במספר המתמחים.

מיקי רוזנטל: ברמת האחיות אין מענה בינתיים.

מיקי רוזנטל: ברמת הזיהומים אנחנו עוד לא יודעים.

<שמואל צנגן: עוד לא יודעים.

<שמואל צנגן: ברמת הצפיפות, גם כן.

<שמואל צנגן: מחלקת התכנון של משרד הבריאות קובעת עכשיו בשיתוף פעולה אתנו פרוגרמה שתהווה איזשהו סטנדרט לבניית פגיות חדשות בהתאם לתקינה כך שלא יהיו צפופות ושיהיו בהם את כל האלמנטים הדרושים כדי למנוע זיהומים, אבל שוב, זה תהליך שלוקח זמן.

מיקי רוזנטל: תהליך ארוך.

מיקי רוזנטל: ברור.

מיקי רוזנטל: חברת הכנסת אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק רוצה לומר שאחת הבעיות שאנחנו רואים אותה היא שכספים שמדינת ישראל כביכול נותנת דרך הביטוח הלאומי, לא מגיעים ליעדם.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, הם משמשים סוג של צינור כדי לסגור כל מיני גירעונות כאלו ואחרים של בתי חולים כי המנהל בבית החולים רשאי והוא סוברני לחלוטין להחליט מה עושים בכסף הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יכול לשלם בו יחסי ציבור – אני בכוונה מקצינה – והוא יכול לשלם בו את החשמל, והוא יכול לשלם בו יום כיף לצוות המקצועי.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.

אורלי לוי אבקסיס: הכסף לא מגיע ליעדו.

אורלי לוי אבקסיס: אם היו 140 אלף שקלים, היום זה כבר מאתיים אלף שקלים אבל הכסף לא מגיע לפגיות.

אורלי לוי אבקסיס: זה הזוי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם קיבלנו התחייבות מהמנכ"ל לשעבר ומסגן השר לשעבר ליצמן על הוספת מיטות לטיפול נמרץ ילוד.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מגיעים היום לבדוק מה נעשה עם זה, נאמר לנו שניתנו מיטות.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה לא היה עצוב, זה היה מצחיק.

אורלי לוי אבקסיס: קיבלו מיטות כמיטה בלי התקן.

אורלי לוי אבקסיס: התקנים לא הגיעו.

אורלי לוי אבקסיס: מיטות, לך תקנה בדוקטור בייבי או במקום אחר, אבל כאשר אנחנו מדברים על מיטות, אנחנו מדברים על תקן, על כמה אחיות ועל כמה רופאים פר מיטות.

אורלי לוי אבקסיס: מה אומרים לנו?

אורלי לוי אבקסיס: מחכים שעכשיו האוצר ייתן להם את התקנים.

אורלי לוי אבקסיס: מתי זה יקרה?

אורלי לוי אבקסיס: אלוהים יודע.

אורלי לוי אבקסיס: זה משהו שאני חושבת שמשרד מבקר המדינה, במיוחד שזה היה גם בהסכמים שנחתמו ובהבטחות של משרד הבריאות, צריך לבדוק איך זה מיושם כי בשורה התחתונה מה שקורה, זה פשוט אבסורד.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים האלו שאנחנו עמלים ומשקיעים כדי להציל אותם, נפגעים.

אורלי לוי אבקסיס: בסוף בגלל מריבות כאלו ואחרות בין משרד הבריאות למשרד האוצר, אפילו לא מריבות אלא יש כאן סוג של סתימת פיות כי אולי לא רוצים לריב שם בתוך המשפחה, אבל מי שנפגע, אלה הפגים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת היכן הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: שר האוצר צריך לתת את התשובות ולומר היכן הכסף והיכן התקנים.

מיקי רוזנטל: נמצא כאן נציג האוצר?

<שלמה פשקוס: כן.

מיקי רוזנטל: תכף נשמע היכן הכסף והיכן התקנים.

מיקי רוזנטל: דוקטור ורד עזרא, משרד הבריאות, את מנהלת תחום מינהל רפואה.

<ורד עזרא: כן, ראש מינהל רפואה במשרד הבריאות.

מיקי רוזנטל: את השאלות שמעת.

מיקי רוזנטל: ההבטחות שניתנו כאן בשנה שעברה היו באמת נהדרות ואני סמכתי וסומך על דוקטור גמזו ועל משרד הבריאות, אבל המצב לא השתפר.

<ורד עזרא: מאז הוא התחלף.

מיקי רוזנטל: כן, אני יודע.

מיקי רוזנטל: גם ההבנה שלכם והמחויבות שלכם לנושא הזה, הבנתי שהיא גדולה מאוד.

מיקי רוזנטל: למה אנחנו לא חשים עדיין את השיפור?

<ורד עזרא: אני קודם כל אתחיל ואומר שאכן יש לנו מחויבות גדולה לנושא ואנחנו שותפים, כמו שאמרתי גם בישיבת הוועדה הקודמת, ופועלים יד ביד עם איגוד הנאונטולוגים בעניין הזה.

<ורד עזרא: אנחנו משקיעים בזה זמן רב מעבודת המשרד.

<ורד עזרא: אנחנו רואים בנושא הזה חשיבות מאוד גדולה.

<ורד עזרא: לגבי מה נעשה משנה שעברה.

<ורד עזרא: נעשו דברים רבים ואני תכף אפרוט אותם.

<ורד עזרא: אני רק רוצה לציין כמו שאמר קודם דוקטור צנגן שאלה לא דברים שנעשים ומיד דקה לאחר מכן רואים את השינוי.

<ורד עזרא: יש דברים שהם תהליכים ולוקח זמן לראות אותם ולוקח זמן לחוש בשינוי.

אורלי לוי אבקסיס: המיטות של 2014 עדיין אינן ואנחנו בסוף השנה.

<ורד עזרא: ברשותך, אני אתייחס לזה בהמשך אבל אני אשמח אם האוצר יתייחס לנקודה הזאת.

<ורד עזרא: אחרי הדיון שהיה בשנה שעברה, בנובמבר, בסוף דצמבר לפני שנה פרסמנו חוזר, כפי שהתחייבנו בדיון, שמדבר על הסטנדרט בפגיות, הסטנדרט מבחינת כוח אדם, הסטנדרט מבחינת תשתיות, הסטנדרט מבחינת ציוד.

<ורד עזרא: החוזר הזה פורסם לפגיות ולפי החוזר הזה ולאור החוזר הזה אנחנו מקיימים בפגיות מה שנקרא מודל כוכבים.

<ורד עזרא: מודל הכוכבים הוא מודל בו אנחנו מדרגים את כל הפגיות לפי מידת העמידה שלהן בסטנדרטים האלה.

<ורד עזרא: למודל הזה הוקצו ספציפית עשרים מיליון שקלים שבימים האחרונים קיבלנו את האישור הסופי להקצאה שלהם.

<ורד עזרא: הכסף הזה יינתן כתוספת לתעריף ולתשלום הרגיל שניתן גם כך לכל פגייה עבור הפגים.

אורלי לוי אבקסיס: לא בטוח שזה מגיע לפגיות.

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: את יכולה להתייחס קונקרטית לטענה הזאת של חברת הכנסת לוי שהכסף לא צבוע ובסופו של דבר לא מגיע ליעדו?

מיקי רוזנטל: זה נכון?

מיקי רוזנטל: זה מטריד מאוד.

<ורד עזרא: אני רק אומר שהכסף של המודל שלוקח בחשבון את הנושא של התשתיות, את הנושא של כוח אדם, הוא כן כסף צבוע לפגיות.

אורלי לוי אבקסיס: איפה הכסף הגדול?

אורלי לוי אבקסיס: זה חצי מיליארד.

<ורד עזרא: כסף עבור האשפוז, לפי מיטב הבנתי, ואני אשמח אם מר יונתן גרין מאגף התקציבים של המשרד יוסיף, הכסף ניתן לבית החולים.

אורלי לוי אבקסיס: הוא עושה בו כרצונו.

<ורד עזרא: אבל לבית החולים יש מחויבות לתת את הטיפול הנכון ולהשקיע במקומות הנכונים.

אורלי לוי אבקסיס: איך אתם בודקים אם מנהלי בתי החולים מביאים את הכסף לפגיות?

<ורד עזרא: חלק מהעניין זה הבקרות שאנחנו עושים והעמידה בסטנדרטים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה מהכסף מגיע לפגיות?

אורלי לוי אבקסיס: אם אתם עושים בקרה, אתם צריכים לדעת כמה מהכסף המיועד מגיע לפגיות.

<ורד עזרא: לגבי בקרה כלכלית אני אתן ליונתן גרין להתייחס.

<ורד עזרא: לגבי בקרה רפואית, אנחנו עורכים וערכנו בשנה הזאת – ושוב, בשיתוף עם האיגוד הנאונטולוגי – בקרות בכל אחת מהפגיות כדי לראות איך הם עומדים בסטנדרטים, לתת להם הערות, לומר להם מה לטעמנו טעון שיפור והיכן הם יכולים לשפר.

<ורד עזרא: הפגיות מאוד רוצות להשתפר מאחר והכסף של התמרוץ שבשנה הבאה אמור לגדול לארבעים מיליון שקלים הולך לפי הפגיות המצטיינות וגם לאחוז השיפור שיהיה מהשנה הנוכחית.

<ורד עזרא: בפגיות, וגם ציינתי זאת בדיון הקודם, אנחנו כן רואים תהליך של השקעה, של בנייה, של רכישת תשתיות, של גיוס אנשים.

<ורד עזרא: לגבי התקנים שציינה חברת הכנסת אורלי לוי, המיטות ניתנו.

<ורד עזרא: אנחנו לא פותחים מיטות רק כי אנחנו רוצים אלא אנחנו מקבלים הקצאה.

<ורד עזרא: התקנים לצערי עוד לא הגיעו אבל זה בתהליך ואני מקווה שזה יסודר לטובת בתי החולים ולטובת הפגיות בזמן הקרוב.

מיקי רוזנטל: נשמע את נציג האוצר.

מיקי רוזנטל: מבחינת

מיקי רוזנטל: כם למה עוד אין תיקנון של אחיות?

מיקי רוזנטל: כמובן תתייחס גם לנושא יותר בהרחבה כי זה שניתנו מיטות, זה מאוד נחמד אבל כאמור אין למיטה בבית חולים משמעות בלי תקנים.

<שלמה פשקוס: אני אתייחס למספר דברים בהקשר הזה ונתחיל באמת מהסוגיה של המיטות.

<שלמה פשקוס: במסגרת תכנית המיטות עליה החליטה הממשלה בשנת 2011, תועדף באופן מובהק תחום הפגים, תחום מיטות הפגים וזה לא נכון שלא הוקצו.

<שלמה פשקוס: בשנים 2011 עד 2013 הוקצו כ-130 מיטות לבתי החולים.

<ורד עזרא: נכון.

<שלמה פשקוס: זה סדר גודל ל 180 תקני אחיות ו-40 תקני רופאים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל ההסכם עצמו הוא על 420 , אם אינני טועה.

<שמואל צנגן: על 240 בסך הכול.

אורלי לוי אבקסיס: ל-2014 בכלל אין תקנים.

<שלמה פשקוס: אני אגיע גם ל-2014.

<שלמה פשקוס: ב-2014 הוסכם על הקצאת המיטות.

<שלמה פשקוס: 2014 היא שנת מעבר מבחינת ניהול בתי החולים מאחר וכל בתי החולים הממשלתיים עוברים מניהול של משרד הבריאות לניהול של רשות חדשה לניהול בתי החולים הממשלתיים.

<שלמה פשקוס: בגלל המעבר הזה, נוצר מצב שצריך להעביר את האחריות התקציבית על בתי החולים ממשרד הבריאות לרשות.

מיקי רוזנטל: אבל הרשות עוד לא קמה.

מיקי רוזנטל: זה בחוק ההסדרים.

מיקי רוזנטל: לא?

<שלמה פשקוס: לא.

<שלמה פשקוס: יש החלטת ממשלה שהקימה את הרשות לפני מספר חודשים.

<שלמה פשקוס: יש מנהלת רשות.

מיקי רוזנטל: אבל אין לה תקצוב ואין לה שום דבר.

מיקי רוזנטל: זה לא יקרה ב-2014.

מיקי רוזנטל: זה לא יכול להוות תירוץ.

מיקי רוזנטל: כל פעם שאני יושב בכיסא הזה, אני מנסה להיות יותר ממלכתי ולא לקטוע את דברי האנשים, אבל אני מתקשה.

מיקי רוזנטל: זה נשמע לי לא סביר.

מיקי רוזנטל: ההפרדה הזאת, הכמה כובעים של משרד הבריאות היא חשובה לניגוד עניינים, הכול נכון, אבל זה לא יקרה בשנה הקרובה.

מיקי רוזנטל: זה תהליך.

מיקי רוזנטל: בינתיים הפגים ממשיכים להופיע בחיינו והמיטות נדרשות והתקנים נדרשים.

אורלי לוי אבקסיס: אולי נגיד להם לחכות קצת.

<שלמה פשקוס: בשנת 2014 יש לנו גירעון תקציבי בבתי החולים.

<שלמה פשקוס: אנחנו מתנהלים בדיונים אינטנסיביים כבר כמה חודשים עם נציגי משרד הבריאות ונציגי הרשות הנכנסת איך ביחד – הוראה של שרת הבריאות – כיוון שזאת שנת מעבר, היא רוצה גם את הנהלת משרד הבריאות בתהליך הזה של ניהול התקציב של בתי החולים וגם את הנהלת הרשות הנכנסת לעשות כאן איזשהו מעבר.

אורלי לוי אבקסיס: איך זה קשור לכוח אדם חשוב ומיועד וצבוע לנושאים האלו?

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת לא מבינה.

אורלי לוי אבקסיס: אם הרשות תתעכב בהכנה, תתעכב בארגון?

אורלי לוי אבקסיס: מה יקרה?

אורלי לוי אבקסיס: מה נגיד?

אורלי לוי אבקסיס: אתם בינתיים שנה שלמה חסכתם לכם תקנים שהיו אמורים להגיע עם המיטות.

אורלי לוי אבקסיס: מה נעשה עם התקצוב הזה?

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת איזה סעיף תקציבי יש בתקציב 2015 שיראה לי בכלל שאתם מתכוונים לתת ב-2015 או שתגיד לי שעד שהרשות לא תעמוד על שתי רגליה לבד ותהיה עצמאית, שזה יכול להיות גם בעוד עשר שנים, אנחנו לא נעביר את זה.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו כדי שנדע למה לצפות.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו מה הכוונה שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: זה שאתם מתמהמהים, בעיני קודם כל זה לא תקין ומצד שני ההצהרות, אולי תפסו כותרות בעיתונים אבל הלכה למעשה הדברים לא השתנו.

אורלי לוי אבקסיס: חסכתם לכם את התקנים של 2014 ובוא נשים את זה על השולחן.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להבין.

מיקי רוזנטל: הטענה שנשמעה כאן שחסרים 800 תקנים של אחיות, היא מקובלת עליכם או שהיא לא מקובלת עליכם ואתם חושבים שהיא לא נכונה?

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד כי אמרת שהקציתם עד היום 140 תקנים.

מיקי רוזנטל: זה נכון?

<שלמה פשקוס: סדר גודל של 180 תקנים.

מיקי רוזנטל: סליחה.

מיקי רוזנטל: 180 תקנים.

מיקי רוזנטל: תודה על התיקון.

אורלי לוי אבקסיס: בתקופה של ליצמן.

מיקי רוזנטל: אתם מסכימים שיש מחסור של 800 תקנים?

מיקי רוזנטל: יש הבנה על כך או שעכשיו גם הנתון הזה הוא עדיין בוויכוח?

<שלמה פשקוס: אני לא מכיר את המספר של 800 תקנים.

<שלמה פשקוס: כדי לתעדף את התחום הזה, הוסכם על הקצאה של כ-300 תקנים של אחיות בשנים 2011 עד 2015 ואנחנו עומדים מאחורי ההסכמה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: מתי הם יגיעו?

<שלמה פשקוס: כדי להכניס תקני כוח אדם, צריך תקציב.

<שלמה פשקוס: כוח אדם עולה כסף.

אורלי לוי אבקסיס: זה תפקידכם.

אורלי לוי אבקסיס: זה משרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נביא את הכסף?

<שלמה פשקוס: אני לא מתחמק מאחריות.

אורלי לוי אבקסיס: ההחלטה כבר התקבלה.

מיקי רוזנטל: יש לזה סעיף תקציבי?

אורלי לוי אבקסיס: החלטה התקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: למה היא מתעכבת בביצוע?

אורלי לוי אבקסיס: יש לי מכתב של פרופסור רוני גמזו שהיה מנכ"ל משרד הבריאות ואני חייבת להגיד שיחסית זה עבד יפה והייתה לנו גם כתובת לאן לפנות עת ראינו שהתעכבו דברים.

אורלי לוי אבקסיס: מאז ועד עכשיו הדברים עומדים על בלימה.

אורלי לוי אבקסיס: יש החלטה.

אורלי לוי אבקסיס: היא הייתה מגובה בתקציב ייעודי?

אורלי לוי אבקסיס: לא.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, לא תקצבתם את זה.

מיקי רוזנטל: הבטחתם ולא תקצבתם.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא תקצבו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: הנה, הבטחנו, ירדו לנו מהראש וחסכנו שנה שלמה ויש לנו גם שקט תעשייתי.

מיקי רוזנטל: אתה רוצה להוסיף עוד פרטים?

מיקי רוזנטל: תראה, אנחנו הוועדה לביקורת המדינה.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא יכולים לקבל את הדבר הזה.

מיקי רוזנטל: אם הייתה החלטה, והייתה החלטה, לטענתך הייתה החלטה, איפה הכסף?

מיקי רוזנטל: למה לא תקצבו את זה?

מיקי רוזנטל: אנחנו לא כאן כדי לשמוע הבטחות.

מיקי רוזנטל: אנחנו שבעים מהבטחות.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לראות ביצועים של הממשלה בדברים שהממשלה מסכימה שהם חשובים ולא שחברי כנסת פופוליסטיים מסוגה של אורלי לוי ורוזנטל כל היום צועקים שזה לא בסדר.

מיקי רוזנטל: אתם הסכמתם שזה חשוב.

מיקי רוזנטל: איפה הכסף?

<שלמה פשקוס: כאשר אתה מוסיף תקנים, אתה עושה את זה בראייה כוללת שלבית החולים יש תקציב מספק.

<שלמה פשקוס: אתה לא צובע.

<שלמה פשקוס: כשאתה מסתכל על בית חולים, בית החולים לא עומד בתקצוב ישיר על ידי המדינה.

<שלמה פשקוס: הוא עומד בתקצוב על ידי הכנסות שהוא מקבל, אם זה לנושא של פגים ולידות מביטוח לאומי, אם אלה הכנסות מקופות חולים ואם אלה הכנסות נוספות.

<שלמה פשקוס: לכן כשאתה מקצה את הדבר הזה, אתה מסתכל על התקציב הכולל של בית החולים ואתה רוצה לראות שבית החולים מסוגל לעמוד בזה.

<שלמה פשקוס: אנחנו עכשיו בסדרת הדיונים על תקציב בתי החולים לשנים 2014 ו-2015 ובמסגרת סגירת הדיונים האלה גם יוקצו התקנים.

מיקי רוזנטל: יש לוח זמנים שאני יכול לדעת ולהגיד שעמדתם בו?

מיקי רוזנטל: אתה יכול לתת לנו לוח זמנים?

אורלי לוי אבקסיס: כמה תקנים היו אמורים להיות ל-2014?

<שלמה פשקוס: ל-2014 ול-2015 – 140 תקנים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מבין שאנחנו בסוף 2014.

אורלי לוי אבקסיס: התקנים יגיעו עד סוף דצמבר 2014 לבתי החולים?

אורלי לוי אבקסיס: כן או לא.

<שלמה פשקוס: כפי הנראה כן.

אורלי לוי אבקסיס: כפי הנראה כן.

אורלי לוי אבקסיס: נעשה דיון עוד פעם בוועדת הביקורת.

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: נקבע דיון.

מיקי רוזנטל: את ואני עוד נשב כאן

מיקי רוזנטל: ב-1 לינואר ונראה מה קרה.

מיקי רוזנטל: קודם אנחנו מבקשים לקבל תשובות קודם כל מהאוצר כדי לדעת מה קרה עם זה, גם ממשרד הבריאות כמובן.

<שמואל צנגן: זה שזה עובר מהאוצר לבריאות, זה מצוין אבל אשמח מאוד גם שתוודאו שמשרד הבריאות מפקח על כך שהתקנים האלה מגיעים לפגיות.

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: הנושא הזה עלה.

<שמואל צנגן: גם תקני המיטות של 2011-2013, אותם 180 תקני אחיות שכביכול הגיעו לפגיות, כנראה שאבדו בדרך בהנהלות בתי החולים השונים.

אורלי לוי אבקסיס: אלה תקנים צבועים לפגיות.

אורלי לוי אבקסיס: עזוב עכשיו את הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: הכסף עוד לא צבוע.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר שהתקנים שאמרו לנו שכבר ניתנו, לא הגיעו למקום.

<שמואל צנגן: לא הגיעו.

אורלי לוי אבקסיס: זה הזוי.

מיקי רוזנטל: את רוצה לענות על זה?

<ורד עזרא: לגבי התקנים, אנחנו כן בודקים את התקנים ונבדוק את התקנים העתידיים ולא רק בפגיות כדי לראות מה הגיע ולאן על מנת לראות שאכן הם נמצאים.

<ורד עזרא: שוב אני מדגישה שחלק ממודל התמרוץ מתבסס על תקינת כוח אדם, כך שגם לבתי החולים כרגע יש יותר מאינטרס למלא את כוח האדם.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שתתנו לו תקן, הוא ימצא מי שיאייש אותו, אבל אם אין לו תקן, הוא ילך לגייס רופאים בלי תקן?

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא יכול.

<ורד עזרא: נכון.

מיקי רוזנטל: אסור לו.

אורלי לוי אבקסיס: אסור לו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא יכול.

<ורד עזרא: הוא לא יכול.

<ורד עזרא: אני מסכימה לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: אם יהיו לו תקנים, הוא יביא.

מיקי רוזנטל: זה ממש ביצה ותרנגולת.

לאון ליטינצקי: כמו שאמרת מיקי, בוקר לא טוב למדינת ישראל.

לאון ליטינצקי: אני מצטרף לטראומה שעברנו בבוקר ולזעזוע.

לאון ליטינצקי: תנחומים למשפחות שנפגעו.

לאון ליטינצקי: אני עובר כאן עכשיו טראומה נוספת, כמובן פחות ממה שעברתי הבוקר אבל טראומה.

לאון ליטינצקי: אני חושב שאם אני קורא עכשיו חמש שורות שרשמתי מהתשובות של משרד האוצר, הרי שהוא אמר שזאת שנת מעבר, דיונים אינטנסיביים, אנחנו מאמינים וכפי הנראה.

לאון ליטינצקי: את ארבעת השורות האלה, אם אנחנו נקריא אותן לפגים או לאימהות, המסקנה היא שלא כדאי ללדת בשנת 2014 ובטח לא בשנת 2015.

מיקי רוזנטל: בישראל.

לאון ליטינצקי: בישראל.

לאון ליטינצקי: כמובן.

מיקי רוזנטל: יש מקומות שכדאי ללדת בהם.

לאון ליטינצקי: כנראה שב-OECD, בגרמניה, ועד כמה שזה נשמע אולי מצחיק, אפילו ברוסיה שם לפני חמש שנים שמו יעד אסטרטגי של מדינה.

לאון ליטינצקי: אני מסכים עם מה שאמרה אורלי שאולי יש הכרזות של משרדים כאלה ואחרים במדינת ישראל אבל ההכרזות האלה תופסות כותרות ואנשים נוטים להאמין שאכן זה יקרה.

לאון ליטינצקי: בסופו של דבר כמו שאנחנו מגלים מפעם לפעם במדינת ישראל, אנחנו רקובים מהשורש.

לאון ליטינצקי: למעלה הכול יפה והכול ורוד, אבל בשורש זה רקוב כי הכסף לא צבוע.

לאון ליטינצקי: בסופו של דבר הכסף לא מגיע למיטה, אז מה זה משנה שזאת שנת מעבר ומה זה משנה שאלה דיונים אינטנסיביים?

לאון ליטינצקי: מה זה משנה שאנחנו מאמינים בזה שכפי הנראה כסף יגיע?

לאון ליטינצקי: בסופו של דבר לפני כמה שנים הוא לא הגיע.

לאון ליטינצקי: אורלי צודקת.

לאון ליטינצקי: אני חושב, אדוני היושב ראש, שקודם כל יש חשיבות רבה לוועדת הביקורת.

לאון ליטינצקי: אולי לא כולם מראים את החשיבות הזאת ומבינים עד כמה היא חשובה אבל כנראה שאנחנו לא מספיק נכנסים כביקורת המדינה לעומק של העניין.

מיקי רוזנטל: בוועדה הזאת יש דיונים מאוד רציניים.

לאון ליטינצקי: לא מספיק מאשימים את האנשים כי אם זה מה שקורה, המדינה לא יכולה להציב יעד אסטרטגי – ואני יודע שאורלי מטפלת בזה וזה אחד הנושאים החשובים לה וגם לתנועה, אי אפשר להציב את היעד האסטרטגי הזה - שאנשים ילכו ללדת והעם היהודי יתרבה ויהיה גידול באוכלוסייה לפי התכנית הלאומית.

לאון ליטינצקי: אי אפשר.

לאון ליטינצקי: אני חושב שאחד הדברים שאני מציע לוועדה הוא להציע לממשלת ישראל להכריז על שנת 2015 כעל שנה בה יעד אסטרטגי של המדינה הוא לפגים בריאים, להקצאת הכסף למחלקת יולדות ולכל הנושא הזה.

לאון ליטינצקי: לא יכול להיות שאנחנו מצד אחד טוענים שעוד כמה שנים הרוב כאן לא יהיה יהודי ומצד שני אנחנו לא מתגמלים ולא מממנים את הנושא מהשורש.

לאון ליטינצקי: זה לא יכול להיות.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: אגב, אתמול הייתה כאן ישיבה שדנה במפעל הפיס ובכסף שמעביר מפעל הפיס לרשויות המקומיות.

מיקי רוזנטל: הרשויות המקומיות לקחו את הכסף הזה ובמקום לצרכים להם הוא נועד, להקמת מבנים, נושא שמפעל הפיס ייעד את הכסף לשם כך, לקחו את הכספים לצרכים אחרים.

מיקי רוזנטל: לכן חלק מהפנייה שלנו היא כאן לשרת הבריאות שאנחנו מכירים אותה באופן אישי ואנחנו חושבים שהנושא חשוב לה.

מיקי רוזנטל: אנחנו קוראים לה לדאוג לזה שהכסף הזה יהיה צבוע ושהיא עצמה – מעבר לכל הפקידות המקצועית – תוודא שאכן הכסף הזה מגיע לפגיות ולצרכים להם הוא יועד.

מיקי רוזנטל: נמצאים כאן הורים.

<יונתן גרין: אם אפשר שתי דקות.

<יונתן גרין: אני ממשרד הבריאות, תחום תכנון.

<יונתן גרין: חשוב לי לתקן את הרושם שעולה כאן כאילו אין התקדמות.

<יונתן גרין: מי שמכיר את נושא הפגיות בשטח יודע שבשנים האחרונות הייתה התקדמות מאוד גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: מאז הפכנו את זה ליום קבוע בכנסת.

<יונתן גרין: גם נכון.

<יונתן גרין: נכון.

מיקי רוזנטל: התקשורת מגויסת לטובת הנושא הזה.

מיקי רוזנטל: כמעט אין תכנית טלוויזיה שמכבדת את עצמה שלא עשתה סרט על הפגיות וכולי וכולי.

<יונתן גרין: כי באמת יש בעיות.

<יונתן גרין: אני רוצה בכמה מלים לסקור את מה שקרה בשנים האחרונות.

<יונתן גרין: צריך להבין, מדינת ישראל החליטה על תכנית לאומית למיטות.

<יונתן גרין: 960 מיטות.

<יונתן גרין: רבע מהתכנית, מיטות פגים.

<יונתן גרין: זה לא דבר טריביאלי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הן בלי תקן.

<יונתן גרין: עם תקנים.

<יונתן גרין: מ-2011 ו-2013 זה עם תקנים ואפילו כסף לבינוי פגיות בשנים הבאות.

<יונתן גרין: יש כסף ומשקיעים אותו מעבר למיטות החדשות בישראל לפגים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל השנה אין לך תקנים.

אורלי לוי אבקסיס: בוא לא נבלבל עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני שומעת אותך, כאילו כל מה שדיברנו עד עכשיו לא קיים.

<יונתן גרין: צריך להסתכל על זה כתהליך.

<יונתן גרין: זה דבר שלוקח זמן.

אורלי לוי אבקסיס: אבל 2011 עד 2013 קיבלתם.

<יונתן גרין: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: זה תהליך נמשך.

<יונתן גרין: 2014 עוד לא קיבלנו.

אורלי לוי אבקסיס: משהו כאן נתקע בין 2013 לעכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שאנחנו נמצאים במצב שהוחמר.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, אם היה בסדר מ-2011, 2012 ו-2013 ופתאום משהו קורה, צריך לעורר אתכם.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לשאול אתכם מה קורה ולמה זה נעצר.

אורלי לוי אבקסיס: למה עד ל-2013 זה תוקנן ועכשיו לא.

אורלי לוי אבקסיס: למה משרד הבריאות יושב בשקט?

<יונתן גרין: אנחנו לא יושבים בשקט.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יושב בשקט כאשר האוצר לא עומד בהתחייבויות שלו לתת לכם תקנים.

<יונתן גרין: אנחנו לא יושבים בשקט.

<יונתן גרין: אנחנו מדברים עם האוצר באופן יום יומי לגבי הדברים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: שנה שלמה אין תקנים.

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם את ועדת הבריאות אבל אני לא ראיתי שבאתם אליה וזה כשאתם יודעים שיש כאן חברי כנסת שעוסקים בנושא הזה ומבקשים ממני לקיים דיון כדי שהאוצר ייתן תשובות.

אורלי לוי אבקסיס: אולי לא נעים לבני זוג לריב בחוץ, אבל התוצאה של השקט התעשייתי הזה, הצבוע תרתי משמע בין האוצר לבריאות, עולה בחיי פגים במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אם הייתה החלטה והייתה הסכמה בין משרד הבריאות למשרד האוצר לתת את התקנים והוא לא נותן, ושרת הבריאות יושבת בשקט?

אורלי לוי אבקסיס: היא שכחה מי הקליינטורה שלה.

אורלי לוי אבקסיס: לא יכול להיות שהישרדות פוליטית תוך ראייה של מקום ברשימה בבחירות הבאות, יסרסו שר מלעשות את עבודתו.

אורלי לוי אבקסיס: כאן אני אומרת שמשהו נתקע.

אורלי לוי אבקסיס: זה התרחש.

אורלי לוי אבקסיס: מנכ"ל אחר ושר אחר, כולל שר בריאות ושר אוצר אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שזה הגיע לסיטואציה המסוימת הזאת, יש שקט תעשייתי במשרד הבריאות בכל מה שקשור לזה.

אורלי לוי אבקסיס: לא הדלקתם נורות אדומות.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא שמעתי אתכם מתלוננים על זה.

אורלי לוי אבקסיס: ארגון הנאונטולוגים לא ראה את התגובה שלכם בנוגע לזה שלא תיקננו את המיטות.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתם עושים כדי לתקן את המצב?

מיקי רוזנטל: תשלים את דבריך.

<יונתן גרין: בתחום הספציפי של הפגיות יש מודל תמרוץ שלא קיים במערכת האשפוז ובשום מקום אחר, ספציפית כסף צבוע לפגים שניתן בדיעבד אחרי שרואים שכל פגייה השתפרה, נתנה שירותים יותר טובים, הוסיפה כוח אדם - - -

אורלי לוי אבקסיס: זאת הייתה הפשרה עת אני ביקשתי לצבוע את הכספים של הביטוח הלאומי והגשנו את הצעת החוק שנעצרה בוועדת שרים לחקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: הביאו לנו את ההצעה הזאת של תמרוץ פגיות שישקיעו.

אורלי לוי אבקסיס: הרעיון שלנו בכלל היה שהכסף שמגיע מהביטוח הלאומי, שזה חצי מיליארד שקלים בשנה, יהיה צבוע לפגיות ולא יסיטו אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אמרו לנו, לא, בואי נעשה, את זה את לא תקבלי אבל בואי ננסה למצוא חלופה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: גם היא לא בדיוק עובדת ואם אנחנו נשאל ונראה כמה פגיות קיבלו את התמרוצים, אולי נקבל תמונה אמיתית.

<יונתן גרין: דווקא אני חושב שזה כן עובד בשטח.

<יונתן גרין: את זה אני יכול להגיד.

<יונתן גרין: אנחנו הוספנו בקר פגיות וגם מנהלי הפגיות יגידו שהוא מגיע אליהם בקר ספציפי ממשרד הבריאות שרואה שבאמת מנהלי הפגיות עומדים בסטנדרט שהוצאנו בסוף שנה שעברה.

<יונתן גרין: יש באמת הרבה דברים שקרו ויש עוד הרבה דברים שצריכים לקרות.

<יונתן גרין: הטיפול בקהילה, בנקים של חלב אם, להמשיך ולראות המיטות באמת מאוישות, לראות שיש גידול במספר המתמחים וגידול במספר האחיות.

<יונתן גרין: אם רואים את זה כתהליך, יש שיפור גדול.

<יונתן גרין: חשוב לי שזאת תהיה התמונה.

מיקי רוזנטל: אנחנו מסכימים.

מיקי רוזנטל: כולם מבינים שזה נושא חשוב ואין ספק שמשרד הבריאות עושה מאמץ ואפילו האוצר התחיל לתקצב אבל הקצב כנראה לא מספק.

מיקי רוזנטל: אם בענייני התמותה לא חל אפילו שיפור, שיפור מה, סימן שאנחנו לא מטפלים באינטנסיביות הראויה.

מיקי רוזנטל: אנחנו מבינים שעושים דברים.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לשמוע גם את ההורים ולאחר מכן נקבל את הנתונים.

מיקי רוזנטל: נמצאים כאן הורים מארגון לה"ב.

<רומי שחורי: אני יושבת ראש עמותת לה"ב.

<רומי שחורי: אני רוצה להודות לוועדה על קיום הדיון ולהודות על היום הזה שהוא מאוד מאוד חשוב.

<רומי שחורי: אנחנו מדברים כאן על פגים ומילה כזאת אולי רחוקה מחלקכם אבל עבורנו אלה הילדים שלנו.

<רומי שחורי: אנחנו נמצאים שם בפגיות ורואים את הצוותים נלחמים על חיי הילדים שלנו ועושים זאת בחוסר מטורף של תקנים.

<רומי שחורי: אחות אחת על ארבעה-חמישה פגים בטיפול נמרץ מונשמים, ילד אחד עושה איזשהו אירוע ומיד ילד אחריו והאחות לא יודעת למי לגשת קודם.

<רומי שחורי: לפעמים אנחנו ההורים בעצמנו מנערים את הילדים כדי שיחזרו לנשום.

<רומי שחורי: אנחנו שומעים בעמותה לא מעט סיפורים מהורים ואני אשמח אם תינתן פה הבמה להורים נוספים לספר את הסיפורים שלהם על הורים שנמצאים בפגייה ובדיוק שני ילדים עשו אירוע והאחות אומרת להורה שבבקשה ינער את הילד שלידו כי צריך לעודד אותו לנשום בכוחות עצמו מחדש.

<רומי שחורי: אלה דברים שלא אמורים לקרות.

<רומי שחורי: אנחנו חושבים שבמדינת ישראל יש את הכלים ואני רואה שיש את הרצון אבל צריך רק לגרום לביצוע ושהדברים יקרו ויהיו יותר אחיות ויותר רופאים ושרמות הזיהומים ירדו.

<רומי שחורי: אני חושבת שאין אפילו פג אחד ההורים לא יספרו על איזשהו זיהום וסכנת חיים שילדו עמד בפניהם.

<רומי שחורי: אני אספר בקצרה כי הסיפור שלנו ארוך.

<רומי שחורי: אנחנו בילינו 110 ימים עם הבת שלי שהיום היא בת חמש.

<רומי שחורי: היא מופיעה בעיתון שהצגתם רגע קודם.

<רומי שחורי: היא פשוט נס.

<רומי שחורי: אנחנו מודים יום יום לפגייה באיכילוב על כך שהילדה הזאת בחיים.

<רומי שחורי: עמדנו לאבד אותה כל כך הרבה פעמים שפשוט אין יום שאני לא מודה להם.

<רומי שחורי: דרכה הגעתי לעמותה הזאת ואני חושבת שהיא מאוד מאוד חשובה.

<רומי שחורי: הפגיות פונות אלינו בבקשות שאם היו להם תקציבים, אנחנו יכולנו להפנות את התרומות שלנו לדברים הם פרופר להורים ולפגים עצמם ולא לדאוג לחדרי הורים, לציוד בסיסי שחייב להיות בפגיות.

<רומי שחורי: אני רוצה להודות לכולם.

<רומי שחורי: אני אשמח להעביר את רשות הדיבור.

מיקי רוזנטל: רגע.

מיקי רוזנטל: אני עדיין מנהל את הישיבה, ברשותך.

מיקי רוזנטל: משרד הבריאות רצה למסור נתונים.

מיקי רוזנטל: כולם ידברו.

מיקי רוזנטל: גם יש כאן אחות בפגייה שרציתי לשמוע אותה, ענבל ירקוני.

<ענבל ירקוני: בפגייה של איכילוב.

<ורד עזרא: אני מבקשת מדוקטור ליזה רובין למסור נתונים על תמותה.

<ורד עזרא: אני רק רוצה לומר שבשנה האחרונה יש לנו אינדיקציה לירידה בשיעור הזיהומים לפחות באלח דם בפגיות, גם בעקבות שיפורים וגם בעקבות פרויקט שנערך שוב עם איגוד הנאונטולוגים.

<ורד עזרא: הנתונים שדוקטור צנגן דיבר עליהם שהתפרסמו ונכונים ל-2012, גם את זה צריך להדגיש שהם לא נכונים להיום.

<ליזה רובין: תמותת התינוקות במדינת ישראל הוא 15 אחוזים פחות מהמוצע ל ה-OECD.

אורלי לוי אבקסיס: של פגים?

<קריאה: של פגים.

מיקי רוזנטל: שמענו כאן שמסווגים לפי תינוקות שנולדו במשקל של חצי קילו עד קילו.

<שמואל צנגן: נכון.

<שמואל צנגן: הגדרת תינוק היא מאפס עד 12 חודשים.

מיקי רוזנטל: תני לנו את הנתונים המפולחים נכון.

<ליזה רובין: תמותת התינוקות בחודש הראשון שהוא גם כן המדד של תמותה מפגות, שהוא המרכיב הגדול ביותר של תמותת תינוקות במדינת ישראל, הוא גם נמוך מהממוצע במדינות ה-OECD.

מיקי רוזנטל: גברתי, אני מבקש עוד פעם.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים נתון, אם יש לך נתון כזה, על פגים.

<קריאה: 17 אחוזים.

<קריאה: אנחנו יודעים.

<קריאה: מכון גרטנר פירסם השבוע.

<קריאה: 17 אחוזים.

<ורד עזרא: ל-2012.

<קריאה: נכון.

<קריאה: אין לנו נתונים יותר מזה.

<קריאה: עוד לא הגיעו.

מיקי רוזנטל: את אומרת שלפי הנתונים בסך הכול של הילודים, התמותה פחות מאשר ב-OECD אבל בתחום הספציפי הזה של פגים זעירים, זה השם המקצועי?

<שמואל צנגן: כן.

<שמואל צנגן: בעלי משקל לידה נמוך מאוד.

מיקי רוזנטל: לתפיסתך יש ירידה בתמותה?

<ליזה רובין: אין לי את הנתון הזה.

<קריאה: אין ירידה בתמותה.

מיקי רוזנטל: היינו שמחים אם זה היה הנתון אבל אין לנו נתון שסותר את הנתונים שנמסרו עד כה.

<ורד עזרא: שוב אני מדגישה, הנתונים נכונים ל-2012.

<ורד עזרא: מכון גרטנר אוסף את הנתונים כך שהם יהיו יותר מאוחר.

<ורד עזרא: לפי הערכתי וגם לפי מה שאנחנו רואים בשטח הנתונים יהיו טובים יותר כי האינדיקציה שיש לנו היום היא שיעור הזיהומים ואנחנו אכן רואים ירידה בשיעור אלח דם לפחות כמו שציינתי.

<ורד עזרא: יש שיפור.

<ורד עזרא: חלק מזה זה באמת בגלל הפעולות שנעשות וחלק מזה זה השיפור בתשתיות ושיפור בכוח אדם.

<ורד עזרא: הכול ביחד מוביל לשיפור הזה בזיהומים.

מיקי רוזנטל: גברת ירקוני.

<ענבל ירקוני: שלום.

<ענבל ירקוני: אני אחות אחראית של הפגייה באיכילוב.

<ענבל ירקוני: אני כאן עם עוד נציגות של האחיות האחראיות בפגיות.

<ענבל ירקוני: אני רק רוצה לחדד את העניין של יחידות טיפול נמרץ.

<ענבל ירקוני: אם היום מבוגר בטיפול נמרץ מקבל מטופל פר אחות, פגים מקבלים אחות פר ארבעה מטופלים.

<ענבל ירקוני: זה שהם קטנים והם באמת קטנים, זה לא אומר שהם לא מורכבים.

<ענבל ירקוני: הם פגים מאוד מורכבים שצריכים טיפול בדיוק כמו בן אדם מבוגר ביחידת טיפול נמרץ.

<ענבל ירקוני: זה דבר אחד שאני חייבת להבהיר אותו.

אורלי לוי אבקסיס: את חייבת לחזור על זה.

אורלי לוי אבקסיס: בטיפול נמרץ מבוגרים, יש אחות אחת על מטופל?

<קריאה: אחת על שני מטופלים.

אורלי לוי אבקסיס: בטיפול נמרץ פגים - - -

<קריאה: אין טיפול נמרץ פגים.

מיקי רוזנטל: זה חלק מהבעיה.

מיקי רוזנטל: כל המיטות שם הן טיפול נמרץ.

<ענבל ירקוני: זה לא מוגדר כטיפול נמרץ.

אורלי לוי אבקסיס: בכל העולם זה מוגדר כטיפול נמרץ.

אורלי לוי אבקסיס: אצלנו לא.

מיקי רוזנטל: אורלי, תודה, את עוזרת לי.

מיקי רוזנטל: למה אנחנו בתוך המחלקות בפגיות לא מגדירים חלק מהמיטות כטיפול נמרץ?

אורלי לוי אבקסיס: כי אז צריך לתת תקן.

מיקי רוזנטל: אני מבקש תשובה עניינית לעניין הזה.

מיקי רוזנטל: הרי אין ספק שחלק מהפגים הם במצב מאוד מאוד קריטי והיו צריכים להיות מוגדרים כמיטת טיפול נמרץ.

מיקי רוזנטל: למה אנחנו לא עושים את זה?

מיקי רוזנטל: רק בגלל תיקנון?

<ורד עזרא: לא.

<ורד עזרא: הגדרנו חלק מהמיטות.

<ורד עזרא: המיטות בפגייה מוגדרות בשני סוגים, מיטות טיפול נמרץ בילוד ומיטות טיפול מיוחד בילוד.

<ורד עזרא: אלה שני סוגי המיטות ואכן יש תיקנון מעט שונה.

<ורד עזרא: יש הגדרה.

מיקי רוזנטל: מה התקן למיטת טיפול נמרץ ומה התקן למיטת טיפול מיוחד?

<ורד עזרא: שוב, זה גם חלק מהחוזר שלנו.

<ורד עזרא: על כל איקס לידות, כמה מיטות טיפול נמרץ וכמה מיטות טיפול מיוחד וכן כמה אחיות.

<ורד עזרא: אני אקריא: שלוש וחצי אחיות לכל מיטת טיפול נמרץ, שתיים וחצי אחיות - - -

<קריאה: לא.

<קריאה: שלוש וחצי מיטות.

<ורד עזרא: שלוש וחצי אחיות לכל מיטת טיפול נמרץ ושתיים וחצי אחיות למיטה החל מהמיטה השמינית ואילך.

<ורד עזרא: למיטת טיפול מיוחד, 1.4 אחיות ובנוסף בחוזר הצענו להוסיף - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתם מדברות בשפה לא מובנת.

אורלי לוי אבקסיס: לפי מה שאני מבינה ממך, יש לי ארבע אחיות לילוד.

מיקי רוזנטל: נכון.

<ורד עזרא: לא.

מיקי רוזנטל: זה הפוך.

<קריאה: 24/7.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לשאול למה מיטת טיפול נמרץ בבית חולים לאדם מבוגר היא אחות לכל שני חולים ולילודים אחת לשלוש וחצי או אחת לשתיים וחצי.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: לדעתכם הטיפול בהם הוא פחות מורכב או יותר מורכב?

<ורד עזרא: זאת ההגדרה שנעשתה ונעשתה עליה מחשבה.

<ורד עזרא: להערכתנו זה מספר שנקבע יחד עם האיגוד.

<ורד עזרא: במידה והמספר הזה, יעמדו בו, הטיפול יהיה אופטימלי.

<ורד עזרא: לצערי היום חלק מהפגיות גם לא עומדות בזה.

מיקי רוזנטל: מה התקן העולמי למיטת טיפול נמרץ לילדים ולמיטה מיוחדת לילדים?

<שמואל צנגן: כיושב ראש האיגוד, אני אענה לך.

<שמואל צנגן: בעולם המערבי התקן הוא אחד לאחד.

<שמואל צנגן: כלומר, יש אחות אחת על כל מיטת טיפול נמרץ.

<שמואל צנגן: כאן במדינת ישראל הוקמה ועדה בשנת 2011 לבדיקת הנושא ובגלל אילוצים התפשרנו על אחות לכל מיטה וחצי.

<שמואל צנגן: כלומר, שתי אחיות לשלוש מיטות.

<שמואל צנגן: זה מה שהמליצה הוועדה ועל הבסיס הזה נכתב החוזר.

<שמואל צנגן: הבעיה היא שאותם מקדמים שצריכים היו לעלות בתקינת האחיות, לא הושלם התהליך.

מיקי רוזנטל: אורלי, אני מבקש ממך.

מיקי רוזנטל: את לא רוצה להיותה ראשונה שאני אעיר לה בכנסת הזאת.

מיקי רוזנטל: זה לא יכול להיות, אני אוהב אותה.

<שמואל צנגן: היא יכולה לייצג יותר טוב ממני.

<שמואל צנגן: היא אומרת את הדברים והיא מאוד מדייקת.

מיקי רוזנטל: אני יודע והיא אומרת את זה מדם ליבה.

מיקי רוזנטל: אני יודע כמה הנושא הזה חשוב לה ובכל זאת אנחנו מנסים כאן לקיים איזה דיון.

<שמואל צנגן: אנחנו רוצים, באמצעות מודל התמריצים, לעודד באמת את התיקנון הזה של האחיות אבל השלמת העבודה מול הנציבות והעלאת המקדם, אותו מקדם תקינה, טרם נעשה.

<שמואל צנגן: כלומר, בחוזר מינהל הרפואה זה מופיע אבל בפועל גם חלוקת המיטות, אותן 240 מיטות שיחולקו, מחולקות לפי התקינה הקודמת שהיא בעצם אחת לכל שלוש וחצי או ארבע מיטות במקום אחת לכל מיטה וחצי.

מיקי רוזנטל: זה מחריף מאוד את הבעייתיות.

מיקי רוזנטל: גם כשנגיע לתקן שאתם קבעתם, אנחנו נהיה רחוק מאוד ממה שמקובל בעולם.

<שמואל צנגן: נכון מאוד.

מיקי רוזנטל: ומה שראוי היה לתקנן.

אורלי לוי אבקסיס: זה כמו תעודת הזכאות לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה זכאי, יש לך את זה במכתב, אבל לך עכשיו תמצא את הדירה.

מיקי רוזנטל: בבקשה, ענבל, אנחנו הפרענו לך.

מיקי רוזנטל: סליחה.

מיקי רוזנטל: תמשיכי.

<ענבל ירקוני: אם כן, זה דבר אחד.

<ענבל ירקוני: לדבר השני תתייחס דפנה שהיא אחות אחראית של הפגייה בהר הצופים שגם לה יש מה להגיד.

<דפנה חוורוני: אני רוצה לחדד את הנושא ולהתרכז בנושא של האחיות.

<דפנה חוורוני: לא רק זה שלא קיבלנו תקנים אלא שגם התקנים היום לא מלאים, במיוחד בפריפריה כאשר ירושלים היא חלק מפריפריה.

<דפנה חוורוני: זאת אומרת, רק באזור המרכז פחות או יותר שזה אזור תל אביב, איכילוב, וולפסון, יש איזושהי התקרבות לכיוון הנושא של התקנים הקיימים היום.

<דפנה חוורוני: להכשיר אחות בפגייה לוקח לפחות בין שנתיים לשלוש שנים.

<דפנה חוורוני: זה המון זמן כולל יציאה לקורס על בסיסי שגם הוא לוקח שנה, שלא בכל שנה משרד הבריאות ומשרד האוצר מסכימים לממן לנו אותו.

<דפנה חוורוני: הרבה פעמים גם האחיות מממנות אותו מכיסן וזה לא סכום פעוט של כסף.

<דפנה חוורוני: לדעתי באופן מוחלט צריך לבוא ולהגיד שאת הקורסים האלה לא יממנו האחיות מכיסן וגם לא בתי החולים שלא תמיד יכולים.

<דפנה חוורוני: צריך להבין שהכשרה כזאת ארוכה מצד אחד ושחיקה נוראית מצד שני גורמת לכך שלא הרבה אחיות רוצות לבוא וגם אלה שנמצאות, גם לשמר את הקיים, זה בעייתי.

<דפנה חוורוני: צריך לחשוב גם איך מתמרצים ומתגמלים ואיך מושכים אחיות למקצוע הספציפי הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אם הם מחכים עם התקינה, אני רוצה להבין, זאת אומרת שלוקח זמן להכשיר אחות.

אורלי לוי אבקסיס: ככל שהם מתעכבים, לא מתחילים את ההכשרה.

<דפנה חוורוני: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: זה הולך ונהיה הרבה גדול.

מיקי רוזנטל: לפי ההיגיון שאני שומע כאן, ראש מינהל רפואה, אם נראה שיפור בזיהומים, זה יהיה בעוד שנתיים-שלוש כי עד שיכשירו את האחיות האלה וכולי, יעבור זמן ולכן אין סיבה שנראה גם לפי מה שאתם עושים היום, או שאני טועה.

<ורד עזרא: אנחנו כבר רואים שיפור בזיהומים ואני שוב מדגישה את זה.

<ורד עזרא: נכון שתהליך ההכשרה לוקח זמן, אבל היא מתחילה לעבוד ולהיות כוח מסייע בפגייה, היא יוצאת לקורס הזה במהלך עבודתה בפגייה והיא מוכשרת תוך כדי.

מיקי רוזנטל: למה האחיות נאלצות לשלם מכיסן על הקורס?

<ורד עזרא: לא שמעתי על זה ואני לא מכירה את זה.

מיקי רוזנטל: אני פשוט מזועזע.

מיקי רוזנטל: אני נדהם מזה.

<ורד עזרא: אני יודעת שהקורסים הבסיסיים ממומנים.

<ענבל ירקוני: לא בכל שנה.

<ענבל ירקוני: צריך שזה יהיה באופן קבוע.

אורלי לוי אבקסיס: עד שמשרד האוצר לא נותן את הכלים, לא מתחילים להכשיר אותן.

<ורד עזרא: לא.

<ורד עזרא: אין קשר.

<ורד עזרא: כל שנה נפתח קורס והוא נפתח על ידי מינהל הסיעוד של משרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: תני לי להבין.

אורלי לוי אבקסיס: אם מנהלי בתי החולים צריכים לשלם מהכיס שלהם או האחיות מהכיס שלהן כדי ללמוד בקורס, אם אין לו תקן או הבטחה לתקן, הוא לא ישלח אותן לקורס.

מיקי רוזנטל: נכון.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לשאול עוד שאלה אפילו מקדימה לשאלה הזאת.

מיקי רוזנטל: נאמר שכל התקנים היו והיו עכשיו 600 תקנים, אפשר לאייש אותם?

מיקי רוזנטל: לפי התיאור של האחיות כאן, התמרוץ שאתם נותנים לאחיות בפגיות הוא כזה שלא כדאי להיות שם כי זאת עבודה נורא קשה.

<רינה יהלום: ואם הצפיפות כל כך גדולה בתוך הפגיות ואין אפשרות לבנות ולהרחיב כי יש בתי חולים שאין להם גם תקציבי פיתוח, אין להם תשתית להגדיל את הפגייה, אין להם מקום לשים אותה באזור מוגן והיום אנחנו יודעים שאי אפשר לטייל עם הפגים בתוך בית החולים במספר אזורים שצריך למגן אותם, כל מה שאנחנו מדברים עכשיו לא ישים בכלל.

<רינה יהלום: צריך במיפוי לאבחן איפה יש מקום להגדיל את הפגייה כי חלק מזה מונע את הזיהומים.

<ורד עזרא: בנושא הסיעוד אני רוצה לומר מספר דברים.

<ורד עזרא: כרגע במדינת ישראל אחרי פעולות מאוד נמרצות שנערכו על ידי משרד הבריאות ומינהל הסיעוד, יש מספיק אחיות במדינת ישראל על מנת לאייש תקנים.

<ורד עזרא: אני לא יודעת אם בבת אחת, אבל כמובן כאשר ייפתחו התקנים, הם יאוישו.

<ורד עזרא: שוב, כמו שאמרתי, תהליך ההכשרה הוא לא תהליך מוכשרים ואז מתחילים לעבוד אלא נכנסים לעבודה ותוך כדי העבודה יוצאים לקורס בתדירות כזאת או אחרת.

<ורד עזרא: בוודאי שזה תהליך שלוקח זמן עד שאחות מסיימת והיא אחות מומחית בפגייה, שזה מקצוע שאנחנו מעודדים אותו ואנחנו גם מתמרצים אותו במודל התמרוץ.

<ורד עזרא: אנחנו שמים עליו משקל.

אורלי לוי אבקסיס: לא את האחיות.

<ורד עזרא: מתמרצים במודל התמרוץ.

<ורד עזרא: לא את האחיות אלא במודל התמרוץ.

<ורד עזרא: אגב, יש עוד מקצועות שמתומרצים במודל התמרוץ.

<ורד עזרא: דבר נוסף שאני רוצה לציין, ושוב, זה עוד מהלך שנעשה בשיתוף איגוד הנאונטולוגים וזה יצירת אחות מומחית לנאונטולוגיה.

<ורד עזרא: זה משהו חדש שכרגע אין אותו ואנחנו בונים אותו, האיגוד עם המשרד.

<ורד עזרא: זה משהו שאמור לתת עוד מענה למצוקה שיש בפגיות, למצוקה של כוח אדם, למצוקה של ההכשרה.

<איילה מרדכי: זאת מצוקה של הפגייה.

<ורד עזרא: זאת מצוקה של הפגייה.

<ורד עזרא: בסוף זה לטיפול בילוד ואני לא חושבת שזאת מצוקה, לא של הרופאים אלא מצוקה שיש בפגייה ואנחנו מנסים למצוא את כל הפתרונות הנכונים שיאפשרו את הטיפול הנכון והטוב ביותר.

<קרן עינב: אני מעמותת לה"ב.

<קרן עינב: יש לי שתי בנות שנולדו במשקל 650 ו-720 גרם.

<קרן עינב: אני רוצה להמחיש מה עושה העיכוב הזה בתקנים בשטח.

<קרן עינב: אנחנו היינו 11 שבועות בפגייה מתוכן שישה שבועות בטיפול נמרץ פגים.

<קרן עינב: אני ישבתי יום ולילה ליד האינקובטור, כל פעם ליד אינקובטור אחר, של אחת הבנות שלי כדי לוודא שהאחיות מספיקות לחטא את הידיים שלהן לפני שהן נוגעות בילדות שלי, לא מכיוון שהן לא היו אחיות טובות, הן היו אחיות מצוינות, אלא פשוט לא היה מספיק כוח אדם בשביל שהן יספיקו לחטא את הידיים ברגע שהבת שלי מפסיקה לנשום ואין לה דופק, כשהן עוברות מטיפול בפג אחר לטיפול בבנות שלי.

<קרן עינב: מכיוון שאין מספיק כוח אדם, אחת הבנות שלי חלתה בזיהום.

<קרן עינב: היא נולדה 650 גרם, היא ירדה ל-600 גרם בשבוע הראשון לחייה, היא קיבלה זיהום, לקחו לה דיקור מותני, נתנו לה אנטיביוטיקה, בזמן האנטיביוטיקה הזאת היא לא יכלה לקבל את חלב האם שאני שאבתי לה בעמל רב מכיוון שהיא הייתה חייבת להיות בצום בזמן הזה.

<קרן עינב: הסבירו לי שכנראה אם היא כבר הצליחה לצאת ולהישאר בחיים אחרי הלידה, רוב הסיכויים שיהיה לה מאוד קשה לצאת מהזיהום הזה.

<קרן עינב: בסופו של דבר היא נשארה בחיים.

<קרן עינב: הבנות שלי במשך 11 שבועות היו בשני חדרים שונים בגלל החיידק הזה.

<קרן עינב: הייתי צריכה לעבור מהחדר של הבידוד לחדר של הבת שלי שלא הייתה חולה.

<קרן עינב: הסבירו לי שהחיידק הזה שהיא חלתה בו, היא נשאית שלו והיא לא תצא מהבידוד עד שנצא הביתה.

<קרן עינב: באורח פלא, אחרי 11 שבועות בפגייה, הבת שלי שהייתה בבידוד, שהייתה נגועה בנגיף, החלימה ממנו והסיבה שהיא החלימה ממנו היא מכיוון שבבידוד יש את התקן הזה שאליו אנחנו שואפים.

<קרן עינב: יש שם בערך אחת על שתי מיטות, יש מעט תינוקות בבידוד, בעוד שהבת השנייה שלי, פחדתי מה יקרה כשהיא תצא מטיפול נמרץ כי אחרי שישה שבועות בטיפול נמרץ שם יש אחות על שתי מיטות או על שלוש מיטות, כשהיא עברה כבר, כשהיא גדלה והתחילה לנשום לבד ועברה את הקילו, פתאום יש אחות אחת על שמונה תינוקות או על עשרה תינוקות.

<קרן עינב: פחדתי שלא יטפלו בה כמו שצריך.

<קרן עינב: לא רציתי שהיא תצא מטיפול נמרץ.

<קרן עינב: פחדתי מה יהיה כשהיא תצא מטיפול נמרץ.

<קרן עינב: זה המצב בשטח של שנת מעבר בין 2014 ל-2015.

<קרן עינב: זה המצב בשטח כשאין תקנים, כשאני יושבת יום ולילה ליד הילדה שלי ולא רק כי אני אימא שלה ואני רוצה לדאוג לה אלא כי אני מפחדת מה יקרה ברגע שאני אעזוב אותה.

<קרן עינב: אנחנו היינו מאושפזים בפגייה מדהימה עם רופאים מדהימים והילדות שלי שרדו והן בריאות אבל המצב כאן הוא מפחיד.

<קרן עינב: הוא פשוט מפחיד.

<קריאה: את לא מהפריפריה.

<קרן עינב: לא מהפריפריה.

<קרן עינב: אני הייתי בתל השומר.

אורלי לוי אבקסיס: תמיד אנחנו משלמים מחיר כבד על היותנו מיישבי הקצוות של הארץ.

אורלי לוי אבקסיס: גם בזה ולא רק בקיצור תוחלת החיים אלא גם בפגיות.

מיקי רוזנטל: תוחלת החיים בפריפריה היא בערך שלוש שנים עד חמש שנים.

מיקי רוזנטל: זה חלק מהעניין.

<יעל שמעיה: לא בכל מקום בארץ מותר להורה לשבת ליד הילד שלו.

מיקי רוזנטל: עוד מישהו רוצה להוסיף דבר מה?

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לסכם את הישיבה הזאת.

מיקי רוזנטל: אורלי, תקשיבי, כי אם יש לך מה להוסיף, נלמד מניסיונך.

מיקי רוזנטל: ראשית כל, אנחנו מברכים על מה שכן נעשה לטובת הנושא החשוב הזה של יחידות הטיפול המיוחד בילודים.

מיקי רוזנטל: אנחנו קודם כל מוקירים את הצוותים הנהדרים, הרופאים, האחיות, כוחות העזר, בתי החולים שעושים ימים כלילות להצלת חיי אדם נטו.

מיקי רוזנטל: אין בכלל מלים להודות לכם על העבודה הקדושה והחשובה שאתם עושים.

מיקי רוזנטל: אני גם רוצה להודות למשרד הבריאות ולמשרד האוצר שהבינו את חשיבות הנושא ועשו לא מעט אבל לא מספיק.

מיקי רוזנטל: אני יודע שיש הרבה מאוד צרות למדינת ישראל ולא לי צריך להסביר את זה, אבל יחד עם זה סביב הסוגיה הזאת יש באמת הבנה שזה קונצנזוס ולפעמים כסף הוא לא הפתרון היחיד אבל במקרה הזה כסף הוא הפתרון היחיד וראייה כוללת.

מיקי רוזנטל: לא הזכרנו כאן כל מיני דברים נוספים כמו זה שיש חלק מהמחלקות שהן לא מוגנות מפני ירי, יש תקציב בינוי ויש ויש ויש ויש, אבל אני לא רוצה לחזור על הכול.

מיקי רוזנטל: אנחנו קוראים מכאן למשרדי הבריאות והאוצר, ולשרים הרלוונטיים: האחד, לצבוע את הכסף כדי שיגיע לייעודו אחרי שאנחנו סיכמנו, גם המשרדים וגם הכנסת וגם אחרי המאבק של העמותות הציבוריות, שהכסף הזה יגיע לייעודו.

מיקי רוזנטל: זאת באמת לא בקשה מאוד מאוד דרמטית.

מיקי רוזנטל: שנית, תתייצבו כאן בינואר 2015 כדי לתת לנו דיווח על המצב שישתפר.

מיקי רוזנטל: אנחנו מקווים מאוד שנצא מברכים אתכם בינואר בסוגיית התקנים.

מיקי רוזנטל: שלישית, שלא נחכה ליום הילוד הבא שיהיה בשלהי שנת 2015 אלא כשיש נתונים שהם מסברים את האוזן, אני מקווה שיפור אבל אם חלילה גם הרעה, נקבל אותם בזמן אמת ונבין וננתח את הנתונים הללו לגבי רמת הזיהומים, לגבי שיעור התמותה וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אוסיף רק דבר אחד.

מיקי רוזנטל: את רוצה להוסיף משהו.

מיקי רוזנטל: הייתי בטוח.

מיקי רוזנטל: השארתי את זה לך.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו נפגשים כאן בינואר, כן היינו רוצים לקבל תמונת מצב של המיגון כי שמענו את הסיפורים על הורים שנשכבו על העריסות של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני ראיתי איך מעבירים את אותן תינוקות למקלט ואיך יורדים במדרגות.

אורלי לוי אבקסיס: בכל הדרום אין פגייה אחת ממוגנת.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שיש שמונה פגיות בכל הארץ ממוגנות וזה מה שיש.

אורלי לוי אבקסיס: לדוגמה, אם אנחנו מדברים על בית חולים ברזילי, חסרים עשרה מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אומרים להם לכו גייסו אותם מתורמים.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לדעת גם מה קורה בסוגיה הזאת של המיגון.

מיקי רוזנטל: אני קורא כמובן למשרד מבקר המדינה להמשיך ולעקוב אחרי הנושא החשוב הזה שאתם העליתם אותו והוא חשוב לכולנו וסביבו יש קונצנזוס.

מיקי רוזנטל: סוף כל סוף משהו שכולנו יכולים להסכים עליו וזה לא מעט בימינו.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: הישיבה נעולה.