ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 384, 2014-11-18 12:45

איילת שקד: נתכנסנו כאן היום לדון במחיר המוצרים ללא גלוטן.

איילת שקד: חבר הכנסת מאיר שטרית הגיש הצעת חוק, היא נפלה בוועדת שרים לחקיקה, שהמדינה תיתן איזה שהוא מענק חודשי למשפחות.

איילת שקד: אני רוצה שהדיון הזה יתמקד בהבנת הפער בין מוצרים ללא גלוטן למוצרים עם גלוטן, כשברור שמוצרים ללא גלוטן צריכים לעלות יותר, השאלה רק כמה.

<רמי לוי: לא תמיד זה צריך לעלות יותר.

איילת שקד: אנחנו רוצים להבין למה המוצרים האלה כל כך יקרים.

איילת שקד: האם זה בגלל משרד הבריאות?

איילת שקד: האם אלה דברים שמשרד הכלכלה יכול לפתור?

איילת שקד: האם זה בגלל קמעונאיים שסתם לוקחים מחירים יקרים?

איילת שקד: קודם כל, לנסות להבין למה זה יותר יקר.

מאיר שטרית: אני שמח שהצטרפתי להצעה לסדר היום.

מאיר שטרית: אמנם אני יודע שהוועדה פה לא יכולה להחליט על דבר מעשי כדי לפתור את הבעיה, אבל טוב שאנחנו מעלים את זה על השולחן.

מאיר שטרית: ככל שיותר אנשים יתייחסו, אולי יש סיכוי להזיז את הנושא.

מאיר שטרית: אני רוצה לברך את דן סולומון שהתחיל במאבק, הקים קבוצת מאבק רצינית בפייסבוק.

מאיר שטרית: התעוררתם.

מאיר שטרית: אני מטפל בזה כבר 4 שנים.

מאיר שטרית: ניסיתי כל פעם להניע את המשפחות, כי אחרת אנשים לא שומעים.

מאיר שטרית: הנקודה נורא פשוטה.

מאיר שטרית: יש בארץ כ-30 אלף משפחות שיש בהן חולי צליאק בבית.

מאיר שטרית: הבעיה של צליאק זה שאפשר למנוע אותה רק בדרך אחת: שהילדים לא יאכלו מאכלים שיש בהם גלוטן.

מאיר שטרית: אם לא אוכלים מאכלים עם גלוטן, הילדים לא יחלו.

מאיר שטרית: צליאק זה דגנת בעברית.

מאיר שטרית: ברוב מדינות אירופה, שזה גרמניה, צרפת, בריטניה, דנמרק, שבדיה.

מאיר שטרית: ארצות הברית, קנדה, עשו פתרון לעניין כמו שמציע החוק שלי.

מאיר שטרית: בכנסת הקודמת הוא עבר קריאה טרומית, הוועדה אישרה אותו בקריאה ראשונה ואז הכנסת התפזרה והוא נפל.

מאיר שטרית: אנחנו מתחילים את התהליך עכשיו מחדש.

יעקב אשר: מה הייתה הצעת החוק?

יעקב אשר: מענק?

מאיר שטרית: הצעת החוק שלי קובעת שכל משפחה שיש בה חולה צליאק אחד תקבל אישור רפואי שאיתו היא תלך לבית מרקחת, לסופר, לניו פארם על-מנת לקנות מוצרים ללא גלוטן.

מאיר שטרית: זה יהיה כמו שקונים תרופה.

מאיר שטרית: תהיה השתתפות עצמית קטנה.

<רמי לוי: ללא מע"מ.

מאיר שטרית: מע"מ זה לא דבר שיקרה.

מאיר שטרית: חבל ללכת לכיוון הזה.

מאיר שטרית: את התרופות מוכרים עם מע"מ.

מאיר שטרית: אתה לא משלם את מחיר התרופה האמיתי.

מאיר שטרית: יש השתתפות קטנה שלך.

מאיר שטרית: המדינה, הביטוח הרפואי של האנשים, זה מה שמממן את התרופה.

מאיר שטרית: האוצר מתנגד לזה כי מדובר בכסף.

מאיר שטרית: עם שרת הבריאות הגעתי להסכמה עקרונית.

מאיר שטרית: בדיון השני שהיה לפני שבועיים בוועדת שרים לחקיקה זה עוד פעם נפל, כי שר האוצר התנגד שוב, לצערי הרב.

מאיר שטרית: הבעיה היא כסף.

מאיר שטרית: העלות של החוק הזה לשנה, להערכתי, היא 150 מיליון שקל.

מאיר שטרית: זה לא בשמיים.

מאיר שטרית: 150 מיליון שקל זה לא בשמיים לפתור בעיה של 30 אלף משפחות.

מאיר שטרית: הבעיה הרבה יותר קשה כשמדובר במשפחות חלשות.

מאיר שטרית: לאנשים מבוססים אין בעיה לקנות.

מאיר שטרית: אם לחם ללא גלוטן עולה 26 שקלים לעומת 5 שקלים שעולה לחם אחיד, או פסטה שעולה 30 שקל לעומת 5 שקלים בממוצע עם גלוטן, אז במשפחות עניות הילדים נאלצים לאכול מאכלים - -

מיכל בירן: זה גנטי.

מיכל בירן: יש משפחות, כמו בדואים מהנגב, שיש בהן 2,3 ילדים עם צליאק.

מאיר שטרית: גם במשפחות יהודיות יש לפעמים 2,3 ילדים שחולים.

מאיר שטרית: במשפחות שהילדים נאלצים לאכול מאכלים עם גלוטן הילדים נהיים חולים.

מאיר שטרית: אם הילד חולה, עולה לטפל בו יותר בבריאות מאשר במניעה.

מאיר שטרית: כל אחד יודע בבריאות את מה שאני מכיר כאיש חיל רפואה, שהמניעה הרבה יותר זולה והרבה יותר מוצלחת מאשר הטיפול.

מאיר שטרית: עדיף פי אלף למנוע מחלה מאשר לטפל בה.

מאיר שטרית: אנחנו יכולים למנוע את המחלה הזאת לחלוטין.

מאיר שטרית: כאן המאבק.

מאיר שטרית: אני שמח שחברי הכנסת מגלים עניין, מצטרפים.

מאיר שטרית: אני מקווה שנצליח להזיז את העניין הזה.

איילת שקד: אני רוצה להבין את המחירים, להבין את הפער.

איילת שקד: אני יודעת מאסם שבמבה ללא גלוטן עולה כמו במבה עם גלוטן שמוכרים לקמעונאי.

<רמי לוי: רק במבה, כל השאר לא.

איילת שקד: אני רוצה להבין מדן ואחר כך מרמי בתור קמעונאי את ההפרש בין המחירים שמוכרים לקמעונאי למחירים שמוכרים לצרכן.

יעקב אשר: אולי לפני הבמבה צריך לדבר על הלחם.

יעקב אשר: זה הבסיס.

יעקב אשר: כמו שיש סבסוד בלחם רגיל, כך צריך להיות סבסוד בלחם ללא גלוטן.

יעקב אשר: זה לחם שהם צריכים.

יעקב אשר: הלחמים האלה לא צריכים להיות לחמים מיוחדים, הם צריכים להיות לחמים עם מחיר אחיד.

מאיר שטרית: החוק שלי אומר את זה.

איילת שקד: אני רוצה בשלב הראשון להבין מה המחיר, להבין מרמי בכמה הקמעונאי קונה את זה ובכמה הוא מוכר את זה.

<דן סולומון: המועצה לצרכנות עשתה סקר מחירים ב-10.7.

<דן סולומון: גם מרכז המחקר והמידע של המחלקה לפיקוח תקציבי עשתה מחקר על הדבר הזה ב-6 בספטמבר 2010.

<דן סולומון: זה מונח לפניכם.

<דן סולומון: פירורי לחם ללא גלוטן עולים 17.90?

איילת שקד: ראיתי אצל חברה שלי ב-14 שקלים.

<דן סולומון: אני לא יודע.

<דן סולומון: אני קניתי.

<דן סולומון: יש לי גם את החשבונית.

איילת שקד: בוא ניקח 5 מוצרים שהם יחסית בסיסיים.

איילת שקד: כשהשוויתי את אותה כמות של פירורי לחם זה היה 9 מול 14.

<דן סולומון: אני יודע מה שיש לי ליד הבית.

<דן סולומון: יש לי כאן חשבוניות.

איילת שקד: אצל מי קנית?

<דן סולומון: שופרסל וניצת הדובדבן.

איילת שקד: ניצת הדובדבן הם יקרים.

<דן סולומון: תלוי במה.

איילת שקד: אני לא קונה שם כלום.

<דן סולומון: אין לי את הכל ליד הבית.

מרב מיכאלי: מה עם קריית שמונה שיש שם רק את ניצת הדובדבן?

איילת שקד: בואו נדבר על קמח ולחם.

<דן סולומון: יש כמה סוגי קמח.

<דן סולומון: הקמח שמסובסד על ידי המדינה הוא קמח קונדיטור.

<דן סולומון: הוא חסר ערכים תזונתיים לחלוטין.

<דן סולומון: אמרנו למשרד האוצר ולפרופ' איתמר גרוטו ש-700 אלף שקל הולכים לפח.

<דן סולומון: מי שמקבל את הסובסידיה הזאת זה לא רק קהל הצליאקים, זה גם הטרנד הבריאותי שאנחנו מתרחקים ממנו.

<דן סולומון: לנו זאת לא בחירה.

איילת שקד: כמה עולה קמח קונדיטור אחרי סבסוד?

<דן סולומון: יש שני קמחים שנמצאים היום בשוק.

<דן סולומון: יש את קמח תמי ואת קמח כרגיל, שהם השולטים בשוק, ויש את קמח שר שהוא תוצרת חוץ.

מיכל בירן: לחם ללא גלוטן שמייצרים מקמח אחד הוא כמעט בלתי אכיל.

מיכל בירן: גם לאבא שלי וגם לאחותי יש צליאק.

יעקב אשר: המדינה מסבסדת משהו בלתי אכיל.

איילת שקד: כמה עולה קמח שהמדינה מסבסדת?

<דן סולומון: 5.90.

<דן סולומון: זה לא קמח שאפשר לעשות איתו משהו.

<דן סולומון: בגלל המחאה שלנו יש מגמה של הורדת מחירים מטורפת, לפעמים גם מתחת למחירון.

<דן סולומון: אני יודע את זה בוודאות.

<דן סולומון: אני יודע שאת הקמח הזה שקניתי ב-27.5, אפשר היום למצוא ב-19.90, ב-21.90.

איילת שקד: זה קמח מיובא?

<דן סולומון: לא, זה קמח תמי.

<דן סולומון: הרשתות התחילו להוריד היום את המחירים.

<דן סולומון: אני לא יודע אם זה בגלל הוועדה.

איילת שקד: כמה זה עולה היום?

<דן סולומון: אפשר למצוא את זה היום ב- 21.90.

<דן סולומון: אני יודע שזו העלות.

<קריאה: חצי קילו.

<דן סולומון: אני קניתי ב-27.50 350 גרם.

<דן סולומון: זה היה לפני ירידת המחירים.

<דן סולומון: לחם של בראל עולה 18.90.

<דן סולומון: 5 פיתות של גרין לייט עולות 17.90.

<דן סולומון: תחשבו כמה סנדביצ'ים אנחנו צריכים לעשות ביום.

<דן סולומון: תראו כמה כסף זה יוצא לנו.

איילת שקד: זה מיובא?

<דן סולומון: לא, זה תוצרת הארץ.

איילת שקד: אני רוצה לפנות ליצרן, להבין מה הפער בעלויות הייצור בין 5 פיתות רגילות ל-5 פיתות ללא גלוטן.

<עופר אליאב: זה מתחיל מכמה סיבות.

<עופר אליאב: קודם כל, חומרי הגלם שונים.

<עופר אליאב: הם לא חומרי גלם של קמח, סוכר, מים.

<עופר אליאב: שניים, ולא פחות חשוב, זה הכמויות.

<עופר אליאב: הכמויות מאוד נמוכות, לכן הייצור הוא ידני ולא במכונה.

<עופר אליאב: כל מערכת ההפצה והאחסנה היא קפואה, מה שמשפיע בסופו של דבר על המוצר הסופי.

איילת שקד: 5 פיתות רגילות עולות בסופר 6.60.

איילת שקד: כמה עולה לך לייצר 5 פיתות?

איילת שקד: אני מדברת על עלות הייצור והשיווק.

איילת שקד: אם אתה לא רוצה להגיד את המחירים, תגיד לי באחוזים.

<עופר אליאב: עולה לי פי 2 להביא את זה לשער החנות.

איילת שקד: זה עולה פי 2, כאשר אתם מוכרים את זה בקצת יותר.

איילת שקד: אם 5 פיתות עולות 7 שקלים, הייתי מצפה שזה יעלה 14 שקלים.

איילת שקד: בפועל זה 18.

<עופר אליאב: זה יעלה בסביבות ה-12 שקלים להביא את זה לחנות.

<אייל רביד: 6 שקלים זה מחיר לצרכן.

<אייל רביד: הוא מדבר על המחיר שהחנות תקנה, שזה בדיוק פי 3.

איילת שקד: החנות מוכרת ב-6 שקלים את הפיתות.

איילת שקד: אתה אומר שעולה לך להביא את זה לחנות 12 שקלים?

<עופר אליאב: כן.

<תומר בר-מאיר: אני הדוגמה של הלחם.

איילת שקד: הלחם עולה 17 שקלים.

<דן סולומון: 18.90.

<דן סולומון: אמרו לי שאין שופרסל בקריית שמונה, יש שם רק את ניצת הדובדבן.

<תומר בר-מאיר: קמח יקר לנו פעמיים.

<תומר בר-מאיר: אנחנו משתמשים בקמח שהוא לא קמח חיטה זול.

<תומר בר-מאיר: , אנחנו משתמשים בקמחים אחרים שהם ייחודיים.

<תומר בר-מאיר: בקמח חיטה יש גלוטן.

<תומר בר-מאיר: את הגלוטן הזה, שיש לו תפקיד פונקציונאלי, אנחנו צריכים להחליף בחומרים פונקציונאליים אחרים.

מאיר שטרית: באיזה קמחים אתם משתמשים?

<תומר בר-מאיר: אני מחלק את המוצר, את הקמח לשני חלקים.

<תומר בר-מאיר: יש את העמילנים והקמחים היחסית פשוטים, אם זה סויה, אורז, חומוס, תפוח אדמה, טפיוקה וכן הלאה, שהזול ביותר מביניהם כשקונים בכמויות גדולות בצורה מוסדית מתחיל ב-3 וחצי שקלים.

מרב מיכאלי: לעומת כמה בקמח חיטה?

<תומר בר-מאיר: קמח חיטה אפשר לקנות היום ב-2.5.

<אייל רביד: שקל וחצי.

<תומר בר-מאיר: יש את החלקים מלאי הנפח שאין להם שום ייחוד טכנולוגי ואת החומרים הפונקציונאליים שנועדו להחליף את הגלוטן.

<תומר בר-מאיר: גלוטן עושה שני דברים עיקריים.

<תומר בר-מאיר: קודם כל, כשמו כן הוא.

<תומר בר-מאיר: גלו זה דבק שמדביק את כל החומרים.

<תומר בר-מאיר: דבר שני, הוא מייצר על המוצר איזו שהיא רשת מאוד מאוד טובה שעוזרת למוצר לתפוח, לגדול, לא להתפורר, להראות נורמלי ולהחזיק מעמד.

<תומר בר-מאיר: ברמת הפיתוח אלו הבעיות שאנחנו מתמודדים איתן.

<תומר בר-מאיר: התשובות הן בדרך כלל תחליפים אחרים של כל מיני מייצבים ומסמיכים, חומרים שיכולים לעלות בזול - 10 שקלים לקילו עד 100 שקלים לקילו.

<תומר בר-מאיר: אני לא רוצה להפחיד אף אחד.

<תומר בר-מאיר: מצד שני, גם שמים כמויות מאוד קטנות.

<תומר בר-מאיר: עלות של קמח מחומרי גלם מתחילה במוצרים שלי, אני לא יודע במוצרים אחרים כי לכולנו יש מתכונים משלנו, ב-6 שקלים לקילו.

מרב מיכאלי: מה עושה את הפערים בין החומרים של ה-10 שקלים לקילו לחומרים של ה-100 שקלים לקילו?

<תומר בר-מאיר: הם חומרים הרבה יותר יקרים.

מרב מיכאלי: אמרת שהמחיר של החומרים האלה נע בין 10 שקלים ל-100 שקלים לקילו.

מרב מיכאלי: מה עושה את ההבדל במחירים שלהם?

<תומר בר-מאיר: תלוי כמה החומר נפוץ, כמה מביאים אותו לארץ.

<תומר בר-מאיר: זה תלוי בהרבה מאוד גורמים, לא רק בחומר הגולם.

<תומר בר-מאיר: יש את תהליך הייצור שלו שיכול להיות מאוד פשוט או מאוד מסובך.

<תומר בר-מאיר: חלק מהחומרים מאוד נפוצים בגלידות, בכל מיני דברים כאלה.

איילת שקד: בכמה אחוזים יותר עולה לך לייצר לחם ללא גלוטן?

<תומר בר-מאיר: חומר הגלם הבסיסי, שזה הקמח, יותר יקר.

<תומר בר-מאיר: במתכון של הלחם הזה יש מעל 15 רכיבים.

<תומר בר-מאיר: אני צריך לערבל אותם לאבקה אחת.

<תומר בר-מאיר: אלו שתי הסיבות שמייקרות לי את הקמח.

<תומר בר-מאיר: דיברו על עלויות תקינה ורגולציה.

<תומר בר-מאיר: יש פה שני יצרנים שעומדים ב-GMP, שעומדים בכל הסטנדרטים.

<תומר בר-מאיר: מתוך כ-100 חברות בעלות אישור לסימון של GMP, יש בערך 4 חברות שהן ללא גלוטן.

<תומר בר-מאיר: זה המון.

איילת שקד: ה-GMP הזה הוא חסם כניסה לשוק?

<תומר בר-מאיר: בוודאי.

<תומר בר-מאיר: אנחנו 4 יצרנים שיש לנו GMP .

<תומר בר-מאיר: בלי לבדוק את כל החברות כי ראיתי את הרשימה לפני יומיים, אנחנו הכי קטנים, מקום 90 אפילו לעומת אסם, שטראוס, עלית, חברה למשקאות, מפעלי ים המלח.

<תומר בר-מאיר: אנחנו לא עשירית מחסן שלהם.

<תומר בר-מאיר: GMP זאת מילת קוד.

<תומר בר-מאיר: ה-GMP זה החלק הקל.

<תומר בר-מאיר: תנאי הקדם ל-GMP יותר קשים.

<תומר בר-מאיר: אנחנו חייבים בתקני איזו 9000 ותקן HACCP של בטיחות מזון.

<תומר בר-מאיר: אלה תקנים שמצריכים תשתיות, מצריכים נהלים, מצריכים מבקרי חוץ, בדיקות מעבדה.

<תומר בר-מאיר: הם מוסיפים הרבה מאוד עלויות נוספות.

<תומר בר-מאיר: שכר עבודה זה עלות שלישית שאני מתגאה בה.

<תומר בר-מאיר: אנחנו לא מצליחים להביא עובדים בזול, כי המוצרים שלנו לייצור מאוד רגישים.

<תומר בר-מאיר: האנשים צריכים להיות עם ניסיון.

<תומר בר-מאיר: להחליף כל חודשיים עובד לא יעזור לי.

איילת שקד: אתם מייצאים?

<תומר בר-מאיר: אנחנו רוצים מאוד.

<תומר בר-מאיר: זה יכול להוריד עלויות.

<תומר בר-מאיר: אנחנו עובדים על זה בשנה וחצי האחרונות.

<תומר בר-מאיר: אנחנו משלמים לעובד מתחיל כמעט 30 שקלים לשעה.

<תומר בר-מאיר: אני גאה בזה.

<תומר בר-מאיר: יש לזה איזו שהיא עלות מסוימת על המוצר.

<תומר בר-מאיר: אחת הסיבות הכי חשובות והכי דומיננטיות זה ביקושים.

<תומר בר-מאיר: יש למאפיית אנג'ל – אני מתנצל אם זאת פרסומת לא לעניין - מכונה שיכולה לירות 20 30 אלף לחמים בשעה.

<תומר בר-מאיר: לי אין את התקציב לרכוש אותה.

<תומר בר-מאיר: אם הייתי רוכש אותה, היא הייתה עובדת שעה אחת בחודשיים.

מאיר שטרית: מה כמות המכירות של לחמים ללא גלוטן בחודש?

<תומר בר-מאיר: האמת שלא ישבתי על הנתון הספציפי הזה, אבל זה כמה עשרות אלפי כיכרות בחודש לכל היצרנים.

אורי מקלב: המכונה של אנג'ל יכולה לייצר את הלחם הזה שאתה מדבר עליו?

אורי מקלב: אולי הם יתרמו שעה אחת למען חולי הצליאק.

<תומר בר-מאיר: הם לא יכולים.

מרב מיכאלי: זה לא יהיה נקי מגלוטן.

אורי מקלב: אפשר לנקות אותה פעם אחת.

מרב מיכאלי: תחשוב במונחי כשרות.

מרב מיכאלי: אם זה בשרי, אפשר לעשות מזה חלבי לשעה בשבוע?

<קריאה: או כשר לפסח.

<אייל רביד: אפשר.

<אייל רביד: אתה משבית את המפעל ל-24 שעות.

איילת שקד: אני רוצה להבין בכמה זה יותר יקר.

<תומר בר-מאיר: אני לא יודע מה המחיר של לחם רגיל.

<תומר בר-מאיר: אני לא יכול להשוות.

איילת שקד: אתה לא יודע מה עלות ייצור של לחם רגיל?

<תומר בר-מאיר: אני לא יכול להגיד לך.

איילת שקד: ראיתי שאסם מוכרים פסטה כשרה לפסח.

איילת שקד: למה הם לא מוכרים את זה תמיד?

<דן סולומון: לא כל מה שכשר לפסח הוא - -

<רקפת שפר: אסם ניסתה במשך שנה אחת לייבא לישראל את הפסטה של פסח, שזאת פסטת אורז.

<רקפת שפר: היא הייתה יקרה לאסם ולא נקנתה.

איילת שקד: למה היא לא נקנתה?

<רקפת שפר: היא לא נקנתה משתי סיבות: או שלא אהבו אותה אנשים, או שזה היה יקר ביחס לכל המוצרים ללא גלוטן ולא הייתה עדיפות לפסטה המסוימת הזאת.

<רקפת שפר: המחיר של הפסטה הזאת לא היה זול יותר מפסטה אחרת ללא גלוטן שמיובאת.

<רקפת שפר: אסם אמרו לי – אני פשוט הייתי בקשר איתם - שזה הוכיח את עצמו כלא כלכלי.

<רקפת שפר: הורידו את זה.

<רחל ברודנו: אני חושבת שהדרך המאוד קלה להגדיל את המגוון ועל ידי זה גם להוריד את המחירים של מוצרים ללא גלוטן היא סביב הייבוא.

<רחל ברודנו: ייבוא של מוצרים ללא גלוטן זה נושא מאוד יקר.

איילת שקד: למה זה יקר?

<רחל ברודנו: הורדנו את הכיתוב "ללא גלוטן" בשביל שזה לא יהיה יקר.

<רחל ברודנו: ברגע שמוצר ללא גלוטן הופך להיות בהגדרות משרד הבריאות רגיש, הוא צריך לעבור תהליכי בדיקה.

איילת שקד: זה מהות הדיון.

איילת שקד: למה מוצרי הייבוא יקרים?

איילת שקד: בגלל הרגולציה.

איילת שקד: בואו נבין איך אפשר להקל את רגולציה.

<רחל ברודנו: הבעיה שהרגולציה לא מבדילה בין מוצרים למוצרים.

<רחל ברודנו: אני מבינה שזה מסובך.

<רחל ברודנו: יש הרבה מאוד מוצרי ייבוא שמגיעים עם אישורים של כל מיני ארגונים.

<רחל ברודנו: זה נותן להם את הכבוד, את הערכה, את זה שאפשר לסמוך עליהם.

אורי מקלב: מכון התקנים דורש את אותו תהליך שהוא דורש על מוצרים רגילים - -

איילת שקד: אני רוצה להבין אם זה מכון התקנים או משרד הבריאות, כדי שנדע במי לטפל.

<רחל ברודנו: משרד הבריאות, לא מכון התקנים.

<רחל ברודנו: מוצרים שיש להם אישור מ-FDA או מהארגון המקביל באירופה או במדינות אחרות שמאשרים שהמוצר הוא לא גלוטן, ויש לגביהם את הניירת המתאימה, עדיין נחשבים למוצרים רגישים.

<רחל ברודנו: המוצרים הרגישים עוברים תהליך בדיקה בנמל שהוא ארוך ויקר ליבואן.

<רחל ברודנו: הקונטיינרים שיש בהם מוצרים כאלה נעצרים בתדירות מאוד גבוהה, נתקעים בנמל שבועיים שלושה.

מרב מיכאלי: מה הבדיקה שהם עוברים?

<רחל ברודנו: לפעמים הם רק עוברים בדיקה של ניירת.

<רחל ברודנו: בהרבה מאוד מקרים הם עוברים בדיקה פיזית.

מאיר שטרית: כמה זמן לוקחת הבדיקה?

<רחל ברודנו: הבדיקה עצמה זה כלום.

<רחל ברודנו: הבעיה היא ההמתנה לבדיקה.

מאיר שטרית: כמה זמן אתם מחכים מהרגע שמגישים בקשה עד שמקבלים אישור?

<רחל ברודנו: אתה יכול להמתין יום.

<אייל רביד: עזוב את העניין של הזמן.

<אייל רביד: השאלה כמה כסף.

מאיר שטרית: כמה זה עולה?

<אייל רביד: משטח יכול לעלות בין 2000 ל-8000 שקל.

<דן סולומון: קונטיינר צריך להשתחרר תוך 5 ימים, כאשר מעל 5 ימים זו עלות מטורפת ליבואן.

<דן סולומון: אנחנו סופגים את זה בקופה.

<רחל ברודנו: בהרבה מקרים זה מגיע לשבועיים.

<רחל ברודנו: לפי הסידור של היבואן עם חברת הספנות המחיר לקונטיינר משתנה.

<רחל ברודנו: לפעמים אחרי 5 ימים מתחילים לשלם.

<רחל ברודנו: רק ההמתנה יכולה לגזול את כל הרווחיות של המוצר, מה שבסופו של דבר הופך אותו ליקר.

מאיר שטרית: בודקים כל פעם מחדש את אותו מוצר?

<רחל ברודנו: אותו מוצר יכול - -

מאיר שטרית: לא מספיקה בדיקה חד פעמית של מוצר?

מאיר שטרית: אני רוצה להביא פסטה ללא גלוטן.

מאיר שטרית: אני מביא קונטיינר שמשרד הבריאות בודק ונותן לי עליו אישור.

מאיר שטרית: אני אם אני מביא קונטיינר נוסף, הוא בודק אותו עוד פעם?

<קריאה: כן.

מאיר שטרית: מה ההיגיון?

<איתמר גרוטו: גם במזון לתינוקות אנחנו עושים את זה.

מרב מיכאלי: אני מזכירה לכולם את סיפור רמדיה.

מרב מיכאלי: הבעיה הייתה שלא בדקו.

מרב מיכאלי: זה בדיוק העניין.

מרב מיכאלי: כשאנחנו מדברים פה מהזווית של הרצון להוריד את המחיר, אנחנו שואלים איך יכול להיות שבודקים כל קונטיינר או כל משלוח.

מרב מיכאלי: כשישבנו פה אחרי רמדיה שאלנו איך לא בדקו כל קונטיינר וכל משלוח.

מרב מיכאלי: בהקשר הזה, לצורך העניין, אם יגיע משלוח שאמור להיות מוצר ללא גלוטן והוא יהיה עם גלוטן, ההשלכה - -

מאיר שטרית: שישלם.

<רחל ברודנו: כשאנחנו מעבירים סחורה בין מדינות אירופה, אם מהולנד לאנגליה, לגרמניה ולעוד מקומות, אין בדיקות.

יעקב אשר: אחרי הפעם הראשונה.

<רחל ברודנו: ברגע שיש את האישורים וקיבלת את הניירת - -

מאיר שטרית: במכוניות בודקים כל מכונית?

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: ברגע שקיבלת אישור – גמרת.

<רמי לוי: תשמעו מה היא אומרת.

<רמי לוי: שכשמכניסים את זה לארץ היא מוחקת את זה שזה לא גלוטן כדי לא לעבור את כל הבירוקרטיה מסביב.

<רמי לוי: היא מוכרת לי.

<רמי לוי: העניין של גלוטן מחוק.

<רמי לוי: היא מוחקת אותו.

מרב מיכאלי: בסיפור של רמדיה האישה האחראית במשרד הבריאות הועמדה לדין פלילי וקיבלה עונש של עבודות שירות.

מרב מיכאלי: האחריות המיניסטריאלית שהיא נדרשה לה הייתה ללא כחל וסרק.

אורי מקלב: את מציפה את הבעיה.

אורי מקלב: יש כאן כיסוי לאנשים במקום טיפול נכון.

<חניתה קלרמן: אצלנו בארץ התקן קובע שמוצר יוגדר כמכיל גלוטן אם הוא מכיל חיטה, שעורה, שיפון או שיבולת שועל.

<חניתה קלרמן: יש מדינות ששיבולת שועל לא נחשבת כמכילת גלוטן.

<חניתה קלרמן: היא מותרת לחולי צליאק.

<חניתה קלרמן: אם מביאים מוצר שהוא ממדינה שהתקן שלה לא זהה לתקן שלנו, חייבים לבדוק את זה.

איילת שקד: זאת עוד בעיה.

איילת שקד: רמי, אני רוצה שתתאר כקמעונאי מה ההפרש בין המחיר שאתה קונה לחמית, קמח, פיתות, למחיר שאתה קונה את אותם מוצרים ללא גלוטן.

<רמי לוי: ניקח לדוגמה את פתי בר.

<רמי לוי: ב-60% יותר גבוה אנחנו קונים אותו.

<רמי לוי: לחמית אנחנו קונים ב-28% יותר גבוה.

<אייל רביד: המחיר של לחמית גבוה ב-40%.

<אייל רביד: .

איילת שקד: הוא אומר לך שהוא קונה ב-28% גבוה יותר.

איילת שקד: הקמעונאי גוזר פה קופון.

<אייל רביד: מחיר המחירון של לחמית ללא גלוטן הוא 27.35.

איילת שקד: האם זה מחיר מחירון לקמעונאי או לצרכן?

<אייל רביד: אני קמעונאי.

אורי מקלב: לכן אתה לא רמי לוי.

<אייל רביד: יש מחירון אחד לכל מדינת ישראל.

<רמי לוי: שניצל תירס ב-13% יותר יקר.

<אייל רביד: כנראה שלא.

<אייל רביד: תלמד ותהיה רמי לוי.

איילת שקד: את שניצל התירס אתם מוכרים ב-13% יותר ואת הפתי בר ב-60% יותר?

<רמי לוי: בפסח זה השבוע שנמכרים בו הכי הרבה מוצרים ללא גלוטן.

<רמי לוי: בפסח יש מבצעים יותר מעמיקים מאשר בחודשים רגילים.

<רמי לוי: בפסח באות המשפחות וקונות.

מאיר שטרית: עושים מאגר בבית.

<רמי לוי: עושים מאגר.

<קריאה: ואז זורקים את זה כי זה פג תוקף.

<רמי לוי: חלק זורקים, חלק לא.

<רמי לוי: נתקלתי במשפחות שמבחינה כלכלית המצב שלהן על הפנים.

<רמי לוי: אין להן ברירה, הן חייבות לקנות את המוצר הזה.

<רמי לוי: כל מה שקורה פה לגבי הקטע של הצליאק הוא הכי צודק שיכול להיות בעולם.

<רמי לוי: למה?

<רמי לוי: לחבר'ה האלה אין ברירה, הם חייבים לאכול ללא גלוטן.

<רמי לוי: היום את נותנת פיקוח על גבינה או על לחם כשיש לך עוד עשרות גבינות במקביל שאפשר לקנות.

<רמי לוי: כל המחאה הזאת של האנשים פה, כל המאבק שלהם הוא הכי צודק בעולם.

<רמי לוי: יש אנשים שאין להם ברירה, הם חייבים לאכול ללא גלוטן.

<רמי לוי: כולם צריכים לקחת את הדבר הזה לידיים.

אורי מקלב: אתה איש ישר שמסתובב הרבה במסדרונות הכנסת.

אורי מקלב: האם זה נכון שאתם מוכרים יותר יקר בגלל שאין לזה חיי מדף, בגלל הכמות?

<רמי לוי: מוכרים את זה יותר יקר כי עולה לנו יותר יקר.

אורי מקלב: העלות היקרה זה דבר ברור.

אורי מקלב: זה לא עוף של רמי לוי.

<אייל רביד: כשאתה קונה יותר יקר, גם המע"מ יותר יקר.

<אייל רביד: 18% על 27 זה לא 18% על 19.

אורי מקלב: את זה אני יודע.

<אייל רביד: 20% מרווח על 29 זה לא 20% מרווח על 19.

אורי מקלב: אתה רגיל לקחת 20% רווח.

אורי מקלב: האם על המוצרים האלה אתה לוקח 40% רווח ולא 20%?

<אייל רביד: ממש לא.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: בגלל שבאיזה שהוא מקום לא קונים, יש בלאי, זה מתפרק.

אורי מקלב: יכול להיות שיש עוד סיבות.

<רמי לוי: ממש לא.

<רמי לוי: ההיפך.

<רמי לוי: לקחנו את המוצרים האלה והחלטנו אצלנו בחברה.

<רמי לוי: ניגשנו לחלק מהיצרנים פה – אני לא רוצה להגיד שמות – שיבואו לקראתנו בנושא הזה.

<רמי לוי: נענינו אצל חלקם בשלילה.

<רמי לוי: הם אמרו: לא תהרוס לנו את השוק.

<רמי לוי: אנחנו לא רוצים ללכת איתך.

<רמי לוי: אני בא ואומר לכם שיש פה מוצרים שצריכים להיכנס לפיקוח יותר מאשר הלחם האחיד, יותר מאשר הגבינה, כי אין ברירה לאנשים האלה, הם חייבים לאכול את המוצר הזה.

<דן סולומון: הפיקוח זאת לא הנקודה.

<דן סולומון: אם יהיה פיקוח, יצרנים פחות ייצרו.

<דן סולומון: יהיו לנו פחות מוצרים על המדף.

<דן סולומון: זה מה שיצרנים אמרו לי.

<דן סולומון: הבת שלי לא אוכלת את בראל, אז עכשיו יכניסו לפיקוח את בראל ואת גרין לייט לא יכניסו?

<רמי לוי: למה לא?

<רמי לוי: יכניסו לפיקוח את כל מה שקשור ללחם.

<רמי לוי: יחליטו על לחם מסוים שיהיה יותר זול על מנת שתוכל לקנות אותו.

<דן סולומון: אתם יודעים שמוצרים רגישים ללא גלוטן אסורים בייבוא מקביל?

איילת שקד: זה הנושא השני.

<רן מלמד: חלק מהבעיות נובעות מזה שחלק גדול מהמוצרים ניתן למצוא רק בחנויות מתמחות, רק בחנויות בוטיק.

<רן מלמד: החנויות האלו הרבה יותר יקרות.

<רן מלמד: רמי לוי הוא אחת מרשתות השיווק הבודדות שמחזיקות - -

<דן סולומון: לא נכון.

מאיר שטרית: כל הרשתות מחזיקות.

<רן מלמד: אני מדבר על המגוון של הדברים שיש .

<רן מלמד: לא בכל הרשתות יש.

<רן מלמד: גם לא בכל אחד מתתי הרשתות יש.

<רן מלמד: אני לא בא לעשות כבוד מיוחד דווקא לרמי לוי.

<רן מלמד: חלק גדול מהמוצרים האלה נמכרים בחנויות מתמחות, בחנויות קטנות שמטבע הדברים נמצאות במרכזי הערים והמחירים שלהן עוד יותר גבוהים ממה שאתם שומעים שרמי לוי מתאר.

<רן מלמד: אני חושב שצריך לקחת בחשבון איך להוריד, אם בכלל, בחנויות האלו את המחירים.

איילת שקד: אני רוצה לפנות לנציג משרד הבריאות בשתי שאלות ממוקדות.

איילת שקד: מדוע צריך לבדוק כל פעם מחדש את המוצר שמוגדר כמוצר רגיש?

איילת שקד: מה עושים עם סיפור שיבולת השועל?

איילת שקד: השר בנט עשה רפורמה במכון התקנים.

איילת שקד: הוא אמר שהתקן של אנגליה מספיק לפה.

איילת שקד: הוא חסך הרבה כאב ראש ליבואנים.

איילת שקד: למה אי אפשר לעשות את זה במשרד הבריאות, להגיד שמספיק שהמוצר הזה באירופה מאושר לאנשים שאוכלים ללא גלוטן?

איילת שקד: בשביל מה אני צריכה להעביר את היבואנים האלה 10 מדורי גיהינום?

<איתמר גרוטו: יש פה דילמה שאנחנו מתלבטים בה.

<איתמר גרוטו: זה נכון להגיד שמבחינה רפואית הטיפול הרפואי לאותם אנשים שחולים במחלת הצליאק זה מזון נטול גלוטן, לכן אנחנו חושבים - זה לא תמיד היה ככה.

<איתמר גרוטו: זה בעידן של השרה הנוכחית ואצלי - שזה עניין שמשרד הבריאות אחראי להוביל אותו מבחינת הטיפול בו.

<איתמר גרוטו: התחלנו לבדוק את השווקים, התחלנו לנסות למפות את הפערים.

<איתמר גרוטו: עשינו בדיקה ממוצעת משלנו על הפערים.

<איתמר גרוטו: הדברים שתוארו פה מתאימים פחות או יותר.

<איתמר גרוטו: אני אחזור על הסיבות לפערים.

<איתמר גרוטו: מדובר על עלויות ייצור יותר גבוהות.

<איתמר גרוטו: יש לנו פה את חיסרון הקוטן שמשפיע.

<איתמר גרוטו: הדבר השלישי הוא אותן דרישות רגולטוריות בייבוא ובייצור המקומי.

<איתמר גרוטו: חבר הכנסת שטרית התייחס לכך שבכל אירופה מקובל לתת תמיכה לחולים כי המזון יותר יקר.

<איתמר גרוטו: גם שם זה יותר יקר.

<איתמר גרוטו: זה לא שנלך לברלין ונמצא שם.

יעקב אשר: איך שלא תסובב את זה זה יהיה יותר יקר.

<איתמר גרוטו: גם אם נעשה 0 רגולציה, אנחנו כנראה לא נפתור את כל הבעיה, עדיין נצטרך לסייע.

<איתמר גרוטו: מה ששרת הבריאות עשתה זה להקים ועדה בין משרדית.

<איתמר גרוטו: אני עומד בראשה.

<איתמר גרוטו: יש שם נציגים ברמת סמנכ"לים של משרד הכלכלה והמשנה למנכ"ל, משרד האוצר, משרד הרווחה והביטוח הלאומי, כדי לראות את הפתרונות שאפשר.

<איתמר גרוטו: אנחנו נפגשים עם עמותת החולים.

<איתמר גרוטו: הזמנו גם את נציגים של המאבק, את דן.

<איתמר גרוטו: הפתרון הראשון הוא הנושא של הסרת החסמים.

<איתמר גרוטו: אני אדבר על ה-GMP.

<איתמר גרוטו: המטרה שלנו בסופו של דבר היא להגן על החולים, שלא יהיה מזון שנגוע בגלוטן.

<איתמר גרוטו: במפעל שיש לו GMP אנחנו יודעים שלא צריך לבקר כל יום ולבדוק שהוא לא סוטה מהתקנים שלו.

<איתמר גרוטו: יחד עם זאת, אנחנו כן רוצים ללכת לכיוון של מפעלים שמייצרים אך ורק מזון ללא גלוטן, לא מפעלים מעורבים.

<איתמר גרוטו: במפעל מעורב יש יותר סיכוי.

<איתמר גרוטו: יכול להיות שבמפעל שהוא לא מעורב נוריד את דרישת ה-GMP, נשאר רק אם HACCP, שזה דבר שיקל גם על הייצור.

<תומר בר-מאיר: זה אותו דבר.

איילת שקד: מה זה תקן GMP?

<איתמר גרוטו: זה בעצם חותמת שאומרת שהמפעל הזה מייצר בתנאים טובים ועושה בקרה עצמית טובה.

מרב מיכאלי: זה לא רלוונטי לגלוטן בהכרח.

<איתמר גרוטו: לא רק בגלוטן.

<איתמר גרוטו: בגלוטן זה חייב להיות, כי צריכה להיות שם בקרה עצמית.

מרב מיכאלי: מי נותן את התקן?

<איתמר גרוטו: משרד הבריאות.

מרב מיכאלי: זה תקן גלובאלי?

<איתמר גרוטו: גם באירופה אפשר לקבל את זה.

מרב מיכאלי: באותיות לטיניות?

<איתמר גרוטו: משרד הבריאות נותן את זה למפעלים ישראלים שנמצאים פה.

<איתמר גרוטו: מפעל אמריקאי מקבל מה-FDA.

<איתמר גרוטו: זה משהו בינלאומי.

<דן סולומון: תוכל להגיד מה העלות ומשך הזמן של GMP לצרכן?

<דן סולומון: יושב נציג של מיה שאומר שיש פה עלות מטורפת .

<דן סולומון: דרך אגב, השר בנט, שנפגשנו איתו, אמר שהוא ילך לקראת היצרנים.

<דן סולומון: אתה יכול להגיד לנו מה העלות של GMP ואורך הזמן עד שמקבלים את זה?

<איתמר גרוטו: אני לא יודע כרגע מה מרכיב העלות.

איילת שקד: אם ה-FDA נותן למפעל GMP או תקן של מוצר ללא גלוטן, למה אי אפשר לייבא אותו באופן חופשי לישראל?

<איתמר גרוטו: אם הוא נותן לו GMP זה בסדר/ הבעיה בארצות הברית ובחלק גדול ממדינות אירופה שהפיקוח על המוצרים האלה הוא הרבה פחות מאשר בישראל.

איילת שקד: מה שטוב לאזרח האמריקאי לא טוב לנו?

<איתמר גרוטו: כשמגיע משהו שיש לו אישור מה-FDA זה אומר שהוא לא בדוק.

<איתמר גרוטו: הוא סומך שהיצרן עושה את העבודה שלו.

<איתמר גרוטו: זאת הגישה האמריקאית לפיקוח על מזון.

איילת שקד: זאת הגישה שמקובלת על משרד הכלכלה ומכון התקנים.

איילת שקד: השאלה למה לא לאמץ את זה במשרד הבריאות.

איילת שקד: אני מדברת רק על דברים כאלה.

מאיר שטרית: הגיוני.

<איתמר גרוטו: אנחנו יכולים לבדוק איך ללכת לכיוון של הקלות, אבל יחד עם זאת אני חושב שצריכה להיות איזו שהיא בדיקה.

<איתמר גרוטו: אנחנו רוצים להגן על החולים.

<איתמר גרוטו: זה התפקיד שלנו במשרד הבריאות.

מאיר שטרית: עד לא מזמן כל רכב אמריקאי שהיה מגיע לארץ היה צריך לעבור בדיקת תקן בארץ.

מאיר שטרית: לקח שנים עד שמשרד התחבורה שינה את הכללים ואמר שתקן אמריקאי מקובל גם בארץ.

מאיר שטרית: נגמרו הבדיקות.

<איתמר גרוטו: במזון אין תקן אחיד.

מאיר שטרית: גם שם אין תקן אחיד.

מאיר שטרית: התקן האמריקאי והאירופאי לא אחיד במכוניות.

מאיר שטרית: מדובר בסכנת חיים אם המכונית לא בסדר.

מאיר שטרית: לא בודקים כל מכונית ומכונית.

מאיר שטרית: אני חושב שאם אתם בודקים פעם אחת יצרן ורואים שהוא בסדר, גמרנו.

מאיר שטרית: בפעם אחת זה נגמר.

יעקב אשר: אפשר גם לעשות בדיקת פתע פעם בחצי שנה.

איילת שקד: יש לך מוצר ללא גלוטן בארצות הברית.

איילת שקד: הוא מאושר על ידי ה-FDA?

<איתמר גרוטו: ה-FDA לא מאשר.

איילת שקד: מי מאשר?

<איתמר גרוטו: אף אחד.

איילת שקד: פשוט כתוב ללא גלוטן?

איילת שקד: שם לא מאשרים?

<איתמר גרוטו: שם אין פיקוח.

<איתמר גרוטו: זאת אחריות היצרן.

<דן סולומון: זה לא נכון.

<דן סולומון: יש פה יבואנית שמייבאת מוצרים מחברת POST בארצות הברית.

<דן סולומון: זאת החברה השלישית בגודלה לדגנים.

<דן סולומון: יש פה בחור ש-4 שנים לקח לו לקבל GMP.

<דן סולומון: הוא אמר שמדובר על מעל 100 אלף שקל כדי לקבל GMP.

<דן סולומון: מישהו מעלה על דעתו שחברה של מיליארדים תסתכן בתביעה?

<איתמר גרוטו: הבאת דוגמה לחברת מכוניות.

<איתמר גרוטו: הייתה חברת מכוניות אמריקאית שהייתה לה תקלה.

<איתמר גרוטו: היא התלבטה אם לעשות ריקול – אני לא יודע אם אתה מכיר את הסיפור הזה- או שהיא תסתכן בכך שימותו כמה אנשים והיא תתבע.

<איתמר גרוטו: היא החליטה בסופו של דבר לא לעשות ריקול.

<איתמר גרוטו: הגישה האמריקאית מטילה אחריות על היצרן.

<רחל ברודנו: המוצרים ללא גלוטן מיובאים מבית טוב.

<רחל ברודנו: אפשר להבדיל בין בית טוב לבית לא טוב.

<רחל ברודנו: המוצרים שאנחנו מכירים, ובדקנו את הנושא לעומק, מיוצרים במפעלים שבחיים לא היה שם משהו אחר חוץ מאותו מוצר ספציפי.

<רחל ברודנו: זה מפעל שלם שמייצר רק את זה.

<רחל ברודנו: אין את ה-cross –contamination.

<איתמר גרוטו: דיברתי עם דן ועם עמותת הצליאק.

<איתמר גרוטו: אנחנו בהחלט רוצים לבחון את זה.

<איתמר גרוטו: אחד דברים שנבחן זה כמה ריג'קטים יש.

<איתמר גרוטו: אם אין ריג'קטים, אתם בהחלט צודקים, לא צריך להוריד את זה.

<איתמר גרוטו: אנחנו באים בוועדה שתיארתי בלב פתוח בעניין הזה.

איילת שקד: היה במשרד הכלכלה בחור מדהים שקוראים לו גרישה.

איילת שקד: כל השנים הוא היה בקונספציה - -

<איתמר גרוטו: אני מכיר היטב את הנושא הזה, כי גם במזון יש - -

איילת שקד: תחשבו אחרת.

<איתמר גרוטו: הרפורמה במזון שאנחנו חושבים עליה היא צעד אדיר בקטע של לא לעשות שום פיקוח על המזון הרגיל.

<איתמר גרוטו: המזון הרגיל לא יעבור שום בדיקה, הכל יהיה אחריות היבואן, המשווק והיצרן.

איילת שקד: מתי הוועדה שלכם עומדת לסיים את עבודתה?

<איתמר גרוטו: יש לנו 90 יום.

<איתמר גרוטו: עברו שבועיים.

<איתמר גרוטו: קיימנו כבר שתי ישיבות.

<איתמר גרוטו: פעם בשבוע אנחנו נפגשים.

<דן סולומון: שבועיים וחצי.

איילת שקד: מה עם הסיפור של שיבולת שועל?

<איתמר גרוטו: זה במסגרת הבדיקה של התקנים.

<איתמר גרוטו: יש עוד דברים שיש בהם אי התאמה בתקנים.

<איתמר גרוטו: דיברו פה על פיקוח .

<איתמר גרוטו: אני חושב שפיקוח, בהינתן מצב שיש פערי מחירים, הוא לא פתרון טוב.

<איתמר גרוטו: נבדוק את זה שוב פעם.

<איתמר גרוטו: זה לא נראה פתרון טוב, כי עלויות הייצור יותר גבוהות.

<איתמר גרוטו: אי אפשר להגיע לאותו מחיר.

<איתמר גרוטו: הנושא הבא זה אפשרות לסבסד את המוצר.

<איתמר גרוטו: סבסוד המוצר לא נראה פתרון טוב.

<איתמר גרוטו: הכי טוב לתת תמיכה ישירה לחולה.

איילת שקד: תמיכה ישירה זה עניין של משרד האוצר, לראות אם יש למדינה כסף.

<איתמר גרוטו: לא תהיה ברירה.

יעקב אשר: ל-600 אלף כבר יש סבסוד שלא עוזר, נכון?

<אפרת שרעבי: לא עוזר, כי אי אפשר להשתמש בזה.

<איתמר גרוטו: גם בתמיכה הישירה יש שתי חלופות.

<איתמר גרוטו: אפשר לתת תמיכה שילכו לקנות בבתי מרקחת וכו'.

<איתמר גרוטו: אני חושב שזה פתרון פחות טוב מאשר שזה יהיה ברשתות מסחר.

<איתמר גרוטו: גם החולים יעדיפו לא ללכת לבית מרקחת לקנות.

איילת שקד: את זה משרד האוצר צריך לאשר.

איילת שקד: השאלה מה משרד הבריאות יכול לעשות.

איילת שקד: פה יש לכם תפקיד מפתח.

<איתמר גרוטו: את הנקודה הזאת אנחנו יכולים לקחת, אבל היא לא תפתור את כל הבעיה.

איילת שקד: היא תפתור חלק.

איילת שקד: היא מאוד פשוטה.

איילת שקד: היא לא עולה כסף למדינה.

איילת שקד: היא מגדירה את התחרות.

מאיר שטרית: אני חושב שאתם יכולים לעשות רשימה של יצרנים באירופה ובארצות הברית שמי שמביא את המוצרים שלהם יהיה פטור.

איילת שקד: בדיוק.

איילת שקד: זה הפתרון.

<דן סולומון: זה גם לייבוא מקביל?

מאיר שטרית: זה למכוניות?

<חגית קופמן: יש לי בן שכבר 19 יש לו צליאק.

<חגית קופמן: לפני 8 שנים הקמתי קונדיטוריה ללא גלוטן ברעננה.

<חגית קופמן: אני הראשונה שהיה לי GMP.

<חגית קופמן: סגרתי לפני שנתיים בגלל הפסדים כספים.

<חגית קופמן: אף אחד לא מייבא לחם בארץ.

<חגית קופמן: זה נחמד שיהיה קורנפלקס מיובא.

<חגית קופמן: לחם זה ללא ספק הדבר הראשון שצריך.

<חגית קופמן: אני חושבת, יתקנו אותי אחרים, שגם אם יהיו הקלות ב-GMP - - זה באמת קשה להשיג GMP, קשה לתחזק אותו, בטח במפעלים קטנים.

<חגית קופמן: אם יקלו, זה לא יוזיל משמעותית את המוצרים.

איילת שקד: אנחנו מדברים על להוזיל את מוצרי הייבוא ולהגביר את התחרות.

<חגית קופמן: לא מייבאים לחם.

איילת שקד: לחם זה סיפור אחר.

<רקפת שפר: המוצרים יקרים בכל העולם.

<רקפת שפר: אם נייבא לחם ללא גלוטן לארץ, שאני לא יודעת איך יהיה לחם ללא גלוטן מיובא כי בזמנו היו מייבאים - - לפני 16 שנים לא היו מאפיות בארץ, לא היו יצרנים בארץ.

<רקפת שפר: היו מביאים לחם בשקיות ואקום שהגיעו כל הדרך מחו"ל.

<רקפת שפר: אני לא מאחלת לאף מאחד מאיתנו לאכול את הלחם הזה.

<רקפת שפר: הוא לא אכיל.

<רקפת שפר: גם אם יהיה לחם ללא גלוטן שייובא לארץ, הוא יהיה יקר.

<רקפת שפר: הוא גם יקר בחו"ל.

<רקפת שפר: אנחנו כל הזמן מדברים פה איך להוסיף לחץ על היצרנים, איך להוסיף לחץ על הקמעונאים, איך להקטין את המרווחים.

<רקפת שפר: זה לא הפתרון.

<רקפת שפר: הפתרון חייב להיות סיוע כספי.

<רקפת שפר: מה שעושים כרגע במשרד הבריאות זה למצוא פתרון אמיתי.

<רקפת שפר: לא נכון לשבת פה ולראות איך אנחנו נצמצם את המרווח של הקמעונאי רמי לוי או המרווח של הקמעונאי ויקטורי.

<דן סולומון: אנחנו פרומיל מהמחזור שלו.

<דן סולומון: מה זה ללא גלוטן?

<דן סולומון: אנחנו פרומיל מהמחזור של אייל רביד מויקטורי.

<דן סולומון: הם יגידו לנו כמה זה ללא גלוטן.

<דן סולומון: שלא ירוויחו עלינו כל כך הרבה.

<דן סולומון: אנחנו בסך הכל חצי פרומיל מהדברים שלהם.

איילת שקד: אני מנסה להיות יעילה.

איילת שקד: הסיפור של הסבסוד זה בחוק של מאיר ומול משרד האוצר.

איילת שקד: אנחנו לא נצליח לפתור את זה כאן.

איילת שקד: אני מנסה לנצל את העובדה שיש כאן נציג של משרד הבריאות ונציגים של קמעונאים ויצרנים, כדי לראות מה אפשר לעשות חוץ מהסבסוד.

<רקפת שפר: אני מאוד שמחה שהדיון הוא על כסף.

<רקפת שפר: אני חושבת שזה חשוב.

<רקפת שפר: אני חושבת שאסור שנחזור למצב שכשהבן שלי אובחן לא היה מוצר אחד לאכול.

<רקפת שפר: אני ישבתי במשרד הבריאות ובכיתי שאין לנו מה לאכול.

<רקפת שפר: אם נהיה סופר יעילים ונצמצם הכל, אז או שנאכל דברים שלא עברו פיקוח מסודר – בהחלט יש מקום להקלות, אבל צריך לחשוב - או שלא יהיה מה לאכול כי יצרנים כמו "תאנה" יסגרו.

<רקפת שפר: אם בסוף יקרה שלא יהיה לנו לחם, מה הועלנו?

<רקפת שפר: לנו לא היה מה לאכול לפני 16 שנים.

<רקפת שפר: היינו אופים מקמח קונדיטור שכולם מדברים נגדו.

<רקפת שפר: הוא הקמח היחיד שהיה פעם עם כל האישורים.

<רקפת שפר: בהחלט צריך לפתוח את הדברים.

<רקפת שפר: אנחנו חייבים שיהיה לנו מה לאכול.

<רקפת שפר: ללחוץ על המקומות הלא נכונים כמו פיקוח יגרום לזה שלא יהיה לנו מה לאכול.

יעקב אשר: גברתי היושבת-ראש, אני מודה לך על הישיבה הזאת.

יעקב אשר: אני חושב שזה דבר חשוב.

יעקב אשר: מסתובבות הצעות חוק כאלו ואחרות.

יעקב אשר: אני לא הייתי מתייאש.

יעקב אשר: אני חושב שאם נעלה את המאבק הזה חזק וניקח את זה כדבר חוצה מפלגות, אפשר יהיה להגיע לתוצאה.

מאיר שטרית: אשר, בשבחה של הממשלה הקודמת אפשר לומר שהיא אישרה לי את החוק כשהייתי באופוזיציה.

מאיר שטרית: הכנסת התפזרה לפני שהצעת החוק עברה קריאה ראשונה.

יעקב אשר: אנחנו חתומים על הצעת חוק דומה שהועתקה ממך.

יעקב אשר: כולם באותה כוונה.

יעקב אשר: אני חושב שבעידן שאנחנו מדברים ושומעים כל הזמן פרסומות ברדיו על מה זה מוצר צריכה בסיסי, הלחם הוא לפני הבמבה.

יעקב אשר: ילד גם צריך את הבמבה בלי גלוטן.

יעקב אשר: יש אנשים במדינת ישראל שמופלים ביסוד.

יעקב אשר: אנחנו מקבלים סבסוד על הלחם שאנחנו אוכלים.

יעקב אשר: הם לא מקבלים סבסוד בסופו של יום על הלחם שהם צריכים לאכול.

יעקב אשר: זה הדבר הבסיסי שלהם.

יעקב אשר: זה הדבר שהוא אל"ף בי"ת לפני כל דבר אחר.

יעקב אשר: אני מסכים שפיקוח סתם גם לא יעשה, כי פיקוח צריך להיות על כל מה שעולה בסופו של יום.

יעקב אשר: אני חושב שכל הדברים שהעלית, וצריך לעקוב אחרי משרדי הממשלה שיסיימו את ה-90 יום עם המלצות נכונות, יכולים להיות במקביל.

יעקב אשר: אני חושב שצריך להכיר בכך שצליאק זאת מחלה.

יעקב אשר: צריך לתת לאנשים מענק.

יעקב אשר: הייתי מכניס את זה בקצבת נכות כזאת או אחרת, כי זה הכלי שלהם לרכוש את זה.

יעקב אשר: ביום שזה יתחיל לעלות למדינה כסף בגלל שזה סבסוד או מענק ישיר, המדינה תדע איך לשחרר קצת רגולציות ואיך לנסות להוזיל את זה כדי שהסבסוד שלה יהיה פחות.

יעקב אשר: אני חושב שאנחנו צריכים לבדוק מול משרד הבריאות ולראות דברים מיותרים.

יעקב אשר: אפשר בשליח אחד, בפרופסור אחד של משרד הבריאות לבדוק מפעל ולתת אישור שהמפעל עומד בדיוק בתנאים ואין שום חשש.

יעקב אשר: זה יכול להספיק לך לשנתיים לפחות.

יעקב אשר: תשלח ביקורת פתע.

יעקב אשר: כמה זה כבר יכול לעלות?

יעקב אשר: הבירוקרטיה של כל הדברים האחרים וכל העלויות האלו ירדו.

יעקב אשר: תמיד זה יהיה יקר יותר.

יעקב אשר: אי אפשר לברוח מדבר אחד.

יעקב אשר: צריך לקדם את הצעת החוק של המענק, של הסבסוד.

מאיר שטרית: בחוק מופיעות שתי אפשרויות.

יעקב אשר: אוקי, יאשרו את החוק כך שתהיה אפשרות יותר זמינה ונכונה.

יעקב אשר: יפה אחת שעה אחת קודם.

יעקב אשר: לא יכול להיות שאנשים כאלה יהיו מוגבלים.

יעקב אשר: אין לי ספק שיש הרבה משפחות במצב סוציו אקונומי נמוך מאוד שהילדים לא אוכלים את מה שהם צריכים לאכול.

יעקב אשר: תחשבו על משפחה מרובת ילדים בפריפריה שחיה על הקצה.

יעקב אשר: הילד רעב, מת לאיזה ממתק, רוצה במבה.

<דן סולומון: חולי הצליאק מסבסדים קמח לכל המדינה.

<דן סולומון: אנחנו לא יכולים להכניס את זה אלינו הביתה.

<דן סולומון: 2 קילו קמח ב-4.80.

<דן סולומון: חולי הצליאק לא יכולים להכניס את זה הביתה.

<דן סולומון: אנחנו מסבסדים לכל המדינה את הקמח הזה.

<דן סולומון: קניתי את שתי החבילות האלו אצל ויקטורי.

מרב מיכאלי: אני לא רוצה לדבר באופן כללי, אני רוצה להגיד קונקרטית.

מרב מיכאלי: כשאת מדברת על פתיחת הייבוא ועל הסרת חסמים נוספים בייבוא, על כך שמה שצריך לעשות שם צריך לעשות כאן, צריך לזכור שיש מתח בין הרצון שלנו לתחרות לבין זה שאנחנו לא רוצות למחוק את היצרנים ואת היצרניות המקומיות.

מרב מיכאלי: יש את העניין שצריך להיות לחם, אבל לא רק.

מרב מיכאלי: אני לא רואה יתרון בזה שאולי המוצרים יהיו יותר זולים, אבל נכחיד אנשים שהם יצרנים, שהם עובדים לפרנסתם.

מרב מיכאלי: סביר להניח שזה מגזר של עצמאיות ועצמאיים.

מרב מיכאלי: את רוצה שאפשר יהיה להתפרנס כאן מייצור.

מרב מיכאלי: צריך את האיזון הזה לשמור.

מרב מיכאלי: עם כל כמה שאנחנו רוצות להקל על הייבוא, אסור שזה יהיה על חשבון.

<דן סולומון: ב-5.1.2010 ישבו בוועדה לזכויות הילד נציגים משטראוס עלית.

<דן סולומון: חבר הכנסת דני דנון ביקש שתהליכי הייצור שיהיו נגישים כל השנה.

<דן סולומון: ילדי חולי הצליאק לא טועמים חטיפי שוקולד כמו "כיף כייף" ו"פסק זמן".

<דן סולומון: אנחנו חיים מפסח לפסח.

איילת שקד: שוקולד פרה אתם יכולים לאכול?

<דן סולומון: לא.

<אייל רביד: יש סוג אחד של שוקולד פרה שהם יכולים לאכול.

<דן סולומון: הם ציינו בישיבת הוועדה שהם רווחים גם בפסח כשהם מייצרים ללא גלוטן.

<דן סולומון: יושב פה נציג של מיה.

<דן סולומון: שוחחתי איתו במהלך יומיים שלמים.

<דן סולומון: הוא אמר לי שהם סופגים את העלות כדי לא לגלגל את זה על האנשים.

אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, אני מודה על עצם קיום הדיון.

אורי מקלב: אני חושב שיש תועלת בכל דיון שאנחנו מציפים את הנושא.

אורי מקלב: לכל דיבור בנושא הזה יש השלכה רחוקה חשובה מאוד.

אורי מקלב: אני רוצה להתחבר לדברים החשובים מאוד והרגשיים שאמר חבר הכנסת יעקב אשר ואמרה חברת הכנסת מרב מיכאלי.

אורי מקלב: אני מתחבר גם לחוק של מאיר שטרית.

אורי מקלב: כולנו שותפים בדברים האלה.

אורי מקלב: אני חושב שהבעיה המרכזית בעניין הזה היא שאנחנו מפרידים בין החולים למוצרי המזון.

אורי מקלב: השאלה איך מקרבים את האחד לשני.

אורי מקלב: מוצרי המזון האלה הם חלק מהריפוי שלהם, חלק מהתרופה שלהם, חלק מהצורך שלהם.

אורי מקלב: איך אנחנו מכירים בבעיה שהם צריכים להתמודד עם קניית מוצרי מזון?

אורי מקלב: כמו שאנחנו יודעים שהאינסולין זו התרופה של חולי סוכרת והם לא צריכים לבוא לכאן לוועדה, לבקש רחמים ולהסביר כמה הם צריכים את זה, כך מוצרי היסוד זה הצורך הבסיסי של חולי הצליאק.

אורי מקלב: מה ההבדל בין האינסולין של חולה הסוכרת ללחם ללא גלוטן של חולה הצליאק?

<דן סולומון: השרה גרמן גם אמרה לנו בישיבה שהיא רואה את חולי הצליאק כחולים כרוניים כמו חולי הסוכרת.

<דן סולומון: פרופ' גרוטו יכול לאשר את זה.

<דן סולומון: זה מה שהיא אמרה לנו.

אורי מקלב: אם נגיע למסקנה הזאת, אז מכאן ואילך נוכל להתקדם.

אורי מקלב: ברור שהמדינה צריכה להכניס את היד לכיס.

אורי מקלב: אין דרך אחרת.

אורי מקלב: יחד עם זה, כמו שאמר חבר הכנסת יעקב אשר , יש הרבה דברים לעשות.

אורי מקלב: איך פותרים את זה?

אורי מקלב: אפשר על ידי תמיכה, על ידי סבסוד.

אורי מקלב: במקום לסבסד את הקמח רק לצרכן, צריך לסבסד את הקמח גם למפעלים עצמם.

אורי מקלב: המדינה יודעת לעשות את זה.

אורי מקלב: המדינה יודעת איך לסבסד קמח.

<דן סולומון: בינתיים אנחנו משלמים את המחיר.

אורי מקלב: סבסוד יותר גדול, יותר עמוק.

<אייל רביד: אין סבסוד לקמח רגיל.

אורי מקלב: יהיה סבסוד.

<אייל רביד: אין פיקוח.

אורי מקלב: אף אחד לא מבקש מהקמעונאים להפסיד עבור חולי הצליאק.

אורי מקלב: יש דרכים שונות איך לטפל ואיך להתמודד.

אורי מקלב: צריך להחליט שמוצרי המזון האלה שאנחנו מדברים עליהם הם תרופה עבורם, שזה מצרך יסוד.

אורי מקלב: אם אנחנו נבין את הדבר הזה, אנחנו נבין שאנחנו לא צריכים להשאיר את ההורים להתמודד לבד עם העלויות.

<קריאה: חיילי צה"ל שהם טבעונים מקבלים קצבה של 800 שקלים או 900 שקלים בחודש, כאשר צליאקים מקבלים - -

<קריאה: מקבלים את אותו סכום.

<דן סולומון: לא מקבלים את אותו סכום.

<דן סולומון: צליאק זו לא בחירה.

<קריאה: אפשר להשוות בין טבעונות לצליאק בכלל?

מרב מיכאלי: זה סכום קבוע לכל מי שלא יכול - -

<אייל רביד: מאיר, כשדיברתם על סכום של 150 מיליון, התכוונתם לכל משפחה שיש בה חולי צליאק.

מאיר שטרית: פר חולה.

<אייל רביד: אם יעשו פיצול, אולי הסכום יקטן.

<אייל רביד: אם יגדירו רק לחמים, צריך יהיה לתת סבסוד על הלחם ללא פיקוח.

<אייל רביד: ברגע שיהיה פיקוח הם לא ייצרו יותר לחמים.

<אייל רביד: יהיה רק את הלחם דרך סבסוד.

<אייל רביד: אם משרד הבריאות יבוא לקראת וייתן רשימת מפעלים באירופה/בארצות הברית, הם יתנו קונטרה למפעלים המקומיים.

<אייל רביד: חברת הכנסת מיכאלי, יש פה מפעלים, לאו דווקא של הלחם, שגובים היום מחיר שהוא לא ראלי.

<אייל רביד: אין קשר לכלום.

<אייל רביד: הם יכולים למכור במחיר שהם מוכרים רגיל, אבל נוח להם.

<אייל רביד: אם המתחרה שלהם זה עוגיות של שר שעולות 16 שקלים, למה שהוא ימכור ב-3 שקל אם הוא יכול לקחת 9?

<אייל רביד: הכל פונקציה של כמה נמכר המוצר של הייבוא.

<אייל רביד: במוצרי המזון בישראל הכל עובד לפי השוואה.

<אייל רביד: יש מחיר השוואה.

<אייל רביד: אני מתיישר על כמה שעולה הפסטה.

<אייל רביד: כנ"ל בגלוטן.

<אייל רביד: הגלוטן באירופה יקר.

<אייל רביד: דיברו פה על פסטה ברילה.

<אייל רביד: נכון שפסטה ברילה בחו"ל עולה 70 סנט וללא גלוטן עולה 2.20 יורו.

<אייל רביד: היא עולה פי 3.

<אייל רביד: היבואן פה בארץ לא מביא פסטה ברילה ללא גלוטן.

<אייל רביד: אסור לאף אחד להביא פסטה ברילה ללא גלוטן.

מאיר שטרית: למה?

<אייל רביד: אם היבואן לא מביא, אף אחד לא יכול להביא.

איילת שקד: תיכף נדבר.

<אייל רביד: תיכף נדבר, כי זה שייך למשרד הכלכלה.

<אייל רביד: מאיר, אם אתה לוקח רק את הלחם, כשבמקביל אתה בודק את המפעלים אם הם מגיעים לאותה רמה של עלויות, אני משער שלא יהיה 150 מיליון שקל אלא פחות.

<אייל רביד: אני מאמין שוועדת הכספים תעביר את זה יותר מהר.

אורי מקלב: אם הם היו בוועדת כספים, לא היינו צריכים לשבת פה.

<טל שגיא: אנחנו יצרנים של מזון רגיל ומזון שאנחנו לא מציינים עליו שהוא ללא גלוטן.

<טל שגיא: אין לנו GMP, יש לנו את שאר התקנים האחרים.

<טל שגיא: יש לנו 230 פריטים שנארזים בסביבה ללא גלוטן.

<טל שגיא: אנחנו נמצאים בכל האתרים הידועים.

<טל שגיא: הצרכנים די מכירים אותנו.

<טל שגיא: אנחנו לא יכולים לרשום את זה.

<טל שגיא: יש לנו HACCP ו- ISO.

<טל שגיא: אין לנו את האפשרות להגיע ל-GMP מסיבות של עלויות.

<טל שגיא: זה לא רק התקן עצמו.

<טל שגיא: כדי להביא את התקן אתה צריך לרכוש ציוד נוסף, לשפר כל מיני דברים שהם בסופו של דבר לא מביאים את המוצר הסופי להיות ללא גלוטן.

אורי מקלב: אם חולה צליאק היה יודע, הוא היה מסתפק רק בתקנים האלה?

<טל שגיא: אני היצרן.

<טל שגיא: את זה אתה צריך לשאול את החולה.

יעקב אשר: אם תיקח למעבדה את המוצרים שלך - -

<דן סולומון: פחות מ-20 PPM נחשב על פי התקנים ללא גלוטן.

יעקב אשר: אז הוא עומד.

אורי מקלב: למה לא רוכשים את זה?

יעקב אשר: שמשרד הבריאות יוריד את התקנים.

<טל שגיא: אנחנו מפרסמים גם באתר שלנו.

יעקב אשר: אני מבין שיש דרגה כמו שיש בקרינה.

יעקב אשר: אולי צריך טיפ טיפה להקל במספרים האלה או בכמויות.

יעקב אשר: זה יחייב אותם בפחות החלפה של מכונות.

<טל שגיא: אני לא טכנולוג.

<רונית אנדוולט: עד לפני שנה מזון ללא גלוטן נחשב מזון שכמות הגלוטן שבו הייתה 0.

<רונית אנדוולט: עמותת צליאק בישראל מול משרד הבריאות - -

<קריאה: השר ליצמן עזר לנו.

<קריאה: הוא הבין עניין.

<קריאה: בזכותו יש לנו מה לאכול היום.

יעקב אשר: אני אומר את אותו דרך בדיוק.

<רונית אנדוולט: העלו עד 20 PPM גלוטן.

<רונית אנדוולט: זאת הכמות שעל פי מחקרים מותרת לחולי צליאק.

יעקב אשר: אומרת חברת מיה שבלי האישור של GMP היא עומדת בכמות הזאת.

<טל שגיא: זאת נקודה אחת למה אני לא יכול לרשום על המוצר שהוא ללא גלוטן.

<טל שגיא: הנקודה השנייה היא נושא של עלויות.

<טל שגיא: המפעל שלי ומפעלים אחרים שנמצאים פה מייצרים גם מוצרים ללא גלוטן.

<טל שגיא: העלויות שלנו שונות בגלל נהלי עבודה.

<טל שגיא: אנחנו צריכים לעשות הפסקה בין ייצור מוצר עם גלוטן לייצור מוצר ללא גלוטן.

<טל שגיא: יש פה עלויות מאוד מאוד כבדות.

<טל שגיא: זה בדומה מאוד למה שאתה מכיר בפסח.

<טל שגיא: לגבי מוצר שכשר לפסח אנחנו עוצרים את המכונות ומכשירים אותן.

<טל שגיא: אנחנו כהחלטה החלטנו שאנחנו לא מגלגלים את העלות על הצרכן.

<טל שגיא: כל הקטניות שלי, כל התבלינים נמכרים לצרכן במחיר רגיל.

<טל שגיא: אני בסופו של דבר מתמודד מול מחיר שוק של מוצרים אחרים שמוגדרים כגלוטנים, אם זה תבלינים, אם זה קטניות.

<טל שגיא: פתאום בפסח המחירים יורדים.

<טל שגיא: קוראים לזה חג הצליאק.

<טל שגיא: יש לי המון חברים שהם צליאקים.

<טל שגיא: הם משתוללים מזה שהכל זול.

<טל שגיא: אולי במהלך השנה אפשר לעשות את זה.

<טל שגיא: לי אין קמחים שונים.

<טל שגיא: את העלויות במוצרים שלי, אם זה ממתקים ואם זה מוצרים אחרים, לקחנו על עצמנו.

<טל שגיא: אנחנו מאמינים בשוק הזה.

איילת שקד: כמה אחוז מהמוצרים שלכם אלה מוצרים ללא גלוטן?

<טל שגיא: אני מגיע כמעט ל-50% מהפריטים שלי.

<טל שגיא: אני לא יכול לרשום עליהם ללא גלוטן.

אורי מקלב: אתה פחות בקמחים.

<קריאה: הלוואי ויהיו עוד כמה כאלה ויהיה לנו מבחר.

<קריאה: זה כמו שהיא דיברה על שוקולד עלית.

<קריאה: אם היו עוד כמה עושים ככה, יכולנו לאכול שוקולד עלית.

<טל שגיא: יעזור לנו מאוד אם ילכו לקראתנו בעניין התקנים.

<טל שגיא: יש לנו תקני HACCP ותקני ISO, שהם תקנים שנותנים תקני איכות.

<טל שגיא: הם תקנים ספציפיים לתעשיית המזון.

<טל שגיא: אם אנחנו עומדים בהם, אין סיבה שלא נעמוד גם במוצרים ללא גלוטן.

אורי מקלב: האם מותר לו לפרסם שהמוצרים האלה הם ללא גלוטן לפי תקני ISO?

<טל שגיא: לא.

אורי מקלב: שחולה הצליאק יחליט אם הוא רוצה להסתפק בזה.

<תומר בר-מאיר: מוצר ללא גלוטן אומר שני דברים: המוצר צריך להיות פחות מ-20 PPM , והוא חייב להיות מיוצר בסביבת GMP.

<טל שגיא: אם אין לי GMP , אסור לי לכתוב.

אורי מקלב: למה הוא לא יכול לכתוב שזה לפי תקנים אלה ואלה?

<טל שגיא: אני אתן לך את הדוגמה של הצ'יפס.

<טל שגיא: אנחנו מייצרים תפוצ'יפס.

<טל שגיא: אין בזה גלוטן.

<טל שגיא: זה תפוח אדמה עם שמן.

<טל שגיא: אני לא יכול לכתוב עליו.

<טל שגיא: אם אין לי GMP למפעל, אני לא יכול לעשות.

איילת שקד: בגלל עלות אתה מעכב את זה?

<טל שגיא: אלו עלויות נוספות שאני צריך לתת לאותו חדר.

<רקפת שפר: אתמול פנתה אלי אחת מהרשתות הגדולות למוצרים רגילים ולמוצרים ללא גלוטן.

<רקפת שפר: הם סיפרו לי – אמרתי את זה גם לפרופ' גרוטו לפני הישיבה - שבאים אליהם פקחים ממשרד הבריאות ומורידים להם מוצרים שנמצאים על מדף שכתוב עליו ללא גלוטן.

<רקפת שפר: היצרנים פועלים על פי חוק, הם לא כותבים.

<רקפת שפר: אם יש שם מוצר של מיה, שהוא מוצר ללא גלוטן, ואותה רשת תשים את זה על המדף, היא תקבל דוחות ממשרד הבריאות.

<רקפת שפר: חולי צליאק שאלו אותי מה לעשות.

אורי מקלב: חולי צליאק לא קונים תפוצ'יפס?

<רקפת שפר: במקרה של תפוצ'יפס של עלית מותר לנו.

<רקפת שפר: כתוב על זה שזה ללא גלוטן.

אורי מקלב: מה עם של מיה?

איילת שקד: אם אתם יודעים שהתפוצ'יפס הוא ללא גלוטן, אתם קונים אותו גם אם לא כתוב?

<רקפת שפר: אני אגיד לך איך אנחנו יודעים.

<רקפת שפר: זה לא כתוב.

<רקפת שפר: יש לנו היום קשר טוב עם חברת מיה, לכן אנחנו יודעים שכל המוצרים שכשרים לפסח הם בלי גלוטן.

<רקפת שפר: יש מגוון גדול במשך השנה.

<רקפת שפר: זה בזכות קשר שנוצר עם חברת מיה.

<רקפת שפר: זה לא נכון לגבי כל היצרנים.

<רקפת שפר: חשוב לי להגיד שיש בעיה של לזהות מה אפשר לאכול.

<רקפת שפר: אם אתה לא יכול לשים את זה על מדף של ללא גלוטן בעדן טבע מרקט או בניצת הדובדבן, ואתה עוד מקבל קנס, אז אתה שם את זה כמוצר רגיל.

<רקפת שפר: איך חולה צליאק אמור לדעת?

<רקפת שפר: כל אחד יצלצל לחברת מיה?

איילת שקד: פרופ' גרוטו, אתה יכול לבדוק את זה?

<איתמר גרוטו: כן.

איילת שקד: זאת נקודה מעניינת.

איילת שקד: תבדקו את זה.

איילת שקד: אני אבקש מהיושב ראש לעשות דיון המשך בעוד חודש.

<עדי כהן לפידות: יש בערך כ-1000 איש שמגיעים מידי יום לוועדות הכנסת.

<עדי כהן לפידות: מתוקף תפקידי אני מגיעה לכאן מידי יום ליום שלם.

<עדי כהן לפידות: אין לי מה לאכול פה.

<עדי כהן לפידות: גם בחלבי וגם בבשרי כתוב שכל סוגי האלרגניים מצויים במזון.

<עדי כהן לפידות: חברי הכנסת, אם אכפת לכם, תדאגו גם לזה.

איילת שקד: דן, אני רוצה כמה מילים על הייבוא המקביל.

<דן סולומון: פניתי אישית לאייל רביד, כי הבנתי שהוא מייבא את ברילה.

<דן סולומון: אני יודע שיש את פסטה ברילה ללא גלוטן.

<איתמר גרוטו: בייבוא מקביל.

<דן סולומון: אני פניתי ליבואן הרשמי של ברילה.

<דן סולומון: הוא אמר לי שבינתיים אין תכניות להביא את ברילה ללא גלוטן.

<דן סולומון: פניתי לאייל רביד, כי אני יודע שהוא מביא ברילה.

<דן סולומון: מה זה עוד משטח אחד להביא לנו?

<דן סולומון: הוא אמר לי שאי אפשר להביא מוצרים רגישים ללא גלוטן.

<דן סולומון: אני, סולמון דן, האיש הפשוט, צריך להתקשר לפרופ' איתמר גרוטו, לאלי גורדון, שהוא מנהל בריאות המזון, ולשי לינדרר ממשרד הכלכלה, להושיב אותם, לקבוע פגישה, כדי לנסות להתגבר על המחסום של ייבוא מקביל.

<דן סולומון: עם כל הכבוד, חברי הכנסת, זה לא התפקיד של דן סולומון.

אורי מקלב: איפה הבעיה בייבוא המקביל?

<דן סולומון: לא יודע.

<דן סולומון: תשאל את משרד הבריאות.

<מרצדס צרפתי: ברגע שהמוצר מוגדר על ידי משרד הבריאות כמוצר רגיש, אי אפשר לעשות ייבוא מקביל של המוצר.

<מרצדס צרפתי: זאת הסיבה שיש מעט מאוד יבואנים.

אורי מקלב: הוא צריך להיות יבואן מיוחד בשביל - -?

<אייל רביד: דרך היבואן המורשה.

<אייל רביד: כנ"ל גם לגבי מוצרי אלפרו, חלב הסויה לסוגיו.

איילת שקד: האם מוצרים ללא גלוטן הם בהכרח מוצרים שחייבים להיות מוגדרים כמוצרים רגישים?

איילת שקד: האם משרד הכלכלה יכול להסיר את המגבלה הזאת?

<מרצדס צרפתי: המגבלה היא לא שלנו, היא של משרד הבריאות.

<מרצדס צרפתי: ברגע שמשרד הבריאות יגיד שזה לא מוצר רגיש אלא מוצר רגיל, כל אחד מאיתנו יוכל לייבא.

<איתמר גרוטו: לפי הרפורמה מוצר רגיל לא יעבור שום בדיקות, הוא ייכנס ככה.

יעקב אשר: אין משהו באמצע?

יעקב אשר: אין רגיל פלוס?

<איתמר גרוטו: צריך לשבת ולמצוא פתרון.

<דן סולומון: זה התפקיד שלך להושיב אותם ולהגיד להם לקחת את הרגיל פלוס.

<אייל רביד: גברתי היושבת-ראש, אמרת שהשר בנט טיפל באותו חוק - -

איילת שקד: במכון התקנים.

<אייל רביד: אפשר את אותו חוק לרווח.

<אייל רביד: יש איזה פאול קטן שהמשרד עשה כשהוא טיפל בחוק.

<אייל רביד: החוק החדש אומר שאפשר להביא לארץ ספרייט רק מאיפה שהחברה המרכזית, שזאת קוקה קולה ישראל, מביאה אותו.

<אייל רביד: אם היא מביאה אותו מאורלנדו, אפשר להביא אותו רק מאורלנדו.

<אייל רביד: נניח שיש מפעל קוקה קולה בצרפת.

<איתמר גרוטו: זה לא החסם של משרד הבריאות.

<אייל רביד: אמרתי שזה חסם של משרד הכלכלה.

<אייל רביד: אם עושים ככה, הוא נפתח.

<אייל רביד: נניח שיש בעולם 5 מפעלים של קולגייט ופלמוליב.

<מרצדס צרפתי: משחות שיניים זה משרד הבריאות.

<ייל רביד: נניח שיש היום 4 מפעלי פסטה ברילה ששייכים לקונצרן ברילה.

<ייל רביד: בגלל שהיבואן הרשמי בישראל, שזאת חברת שסטוביץ, מביאה מהמפעל באיטליה, הייבוא המקביל שמתבצע לארץ יכול להיות רק מהאתר של אותה מדינה.

<ייל רביד: לא רק סתם מאותה מדינה, מאותו אתר.

<איתמר גרוטו: זה לא משרד הכלכלה.

<איתמר גרוטו: זה אני אשם, לא הם.

<איתמר גרוטו: אנחנו מטפלים בזה ברפורמה.

<אייל רביד: למה צריך לטפל אם השר פתח את זה?

<אייל רביד: דילרים שמטיילים באירופה עם סחורה או בארצות הברית עם סחורות יודעים את החוק שלנו יותר טוב מכל מי שיושב פה.

<אייל רביד: הם יודעים, לצורך העניין, שאנחנו יכולים להביא רק מאותה מדינה?

<אייל רביד: לא.

<אייל רביד: אף אחד לא יכול לקבל הנחות.

<אייל רביד: אם אתה פותח את ארבעת המפעלים בעולם, מתחילה תחרות.

<אייל רביד: מה קורה כשהגיעה הסחורה של הייבוא המקביל?

<אייל רביד: כל היצרנים המקומיים הורידו את המחירים והמחירים ירדו למטה.

<דן סולומון: אני, דן סולומון, איש פשוט שיצא להפגין עם ילדיו, סחף אחריו אלפים רבים בבקשת פתרון לחולי הצליאק.

<דן סולומון: אני איש פשוט שמגן על ילדיו ומשפחתו, על בתו דניאל חולת הצליאק.

<דן סולומון: אני איש פשוט ששירת בצבא, במילואים, שקבר את חברו הטוב במהלך שירותו הצבאי.

<דן סולומון: אני איש פשוט שאוהב את המדינה שלו ומבקש מהמדינה שלו שתאהב אותו חזרה.

<דן סולומון: אני אהיה הראשון לשכב על הגדר בשביל מדינת ישראל.

<דן סולומון: אני לא מעריך את אותם אלה שיורדים מהמדינה ולא נלחמים על צדקת דרכם.

<דן סולומון: אני לא יורד לברלין, כך גם שאר אחיי חולי הצליאק שתומכים בי.

<דן סולומון: נשבעתי לבת שלי שאדאג לה ולאלפי חולי הצליאק בישראל, וכך ייעשה.

<דן סולומון: תודה, דן סולומון.

איילת שקד: תודה רבה, דן.

איילת שקד: פרופ' גרוטו, אני ממש מודה לך שבאת.

איילת שקד: אני אבקש מיושב ראש הוועדה לאשר לי לקבוע דיון המשך בנוכחותך, כדי שתוכל לעדכן אותנו על ההתקדמות של הוועדה.

איילת שקד: אני רוצה לסכם את הדברים המרכזיים שאמרנו שנעשה.

איילת שקד: אחד, ננסה לקדם את הצעת החוק של חבר הכנסת שטרית.

איילת שקד: שתיים, לבדוק אם אפשר להקל בתקנים של הייבוא, להקל בסיפור ה-GMP, בסיפור של הייבוא המקביל ובסיפור של אותו אתר ואותה מדינה.

<דן סולומון: גם הייבוא של המכולות, שלא יעכבו מכולות.

איילת שקד: זה הדבר הראשון שאמרנו.

יעקב אשר: אני רוצה שתצייני שאנחנו נעקוב אחרי הצוות הזה של ה-90 יום.

איילת שקד: אני אבקש מיושב ראש הוועדה שיאשר לי לקיים עוד 4 שבועות ישיבה.

איילת שקד: פרופ' גרוטו, אני אודה לך אם תגיע.

יעקב אשר: שנקבל גם לוח זמנים.

איילת שקד: אנחנו נתאם כך שתוכל להגיע.

איילת שקד: אתה הכי חשוב פה.

איילת שקד: תודה רבה.