ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 282, 2014-11-17 11:00

עמרם מצנע: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הדיון.

עמרם מצנע: אנחנו במסגרת דיון מהיר – מצבו של מתחום גן הילדים בכפר אל אטרש שבמועצה האזורית אל קאסום.

עמרם מצנע: מי שהגישה את הבקשה לדיון מהיר זו חברת הכנסת גילה גמליאל.

עמרם מצנע: בבקשה.

מסעוד גנאים: אולי הגיע גם מכתב מחבר הכנסת - - -לא דרך המערכת.

גילה גמליאל: העיקר שאתם מצטרפים.

גילה גמליאל: אז קודם כל, תודה לכבוד היושב ראש על שכינסת את הישיבה במהירות.

גילה גמליאל: אני מראש מודיעה שאני מתנצלת שאצטרך לתמרן, כי עכשיו מציגים לנו את תקציב המדינה, גם בוועדת הכספים.

גילה גמליאל: אני אבל ראיתי לנכון להעלות את הנושא, כי לא יאומן כי יסופר.

גילה גמליאל: פשוט צריך לראות את המתחם כדי להבין.

גילה גמליאל: אתה קיבלת תמונות מזעזעות לא פחות ממה שראיתי אני.

גילה גמליאל: אני לא הייתי שולחת את הילדה שלי לגן כזה.

גילה גמליאל: כשמדברים על שוויון צריך לעשות אותו במעשה ולא רק בדיבורים.

גילה גמליאל: לא יעלה על הדעת שכזו הזנחה פושעת תהיה כנגד ילדים בגלל שהם נמצאים בכפר בדואי בדרום.

גילה גמליאל: זה דבר שהוא חמור בעיניי, ביותר, וכאן ההורים של הילדים הקימו קול זעקה, ובצדק.

גילה גמליאל: הם אפילו הגיעו להליכים משפטיים.

גילה גמליאל: בית המשפט אף דרש לטפל בכל המחדלים.

גילה גמליאל: החשש של ההורים שלא יגיע הרגע של הזמן הנוסף שכבר התקבל, כלומר, אם התקבלה שוב דחייה על מנת שזה יטופל, ובגלל זה הזעקה אומרת - - מה קורה פה?

גילה גמליאל: שנת הלימודים החלה, ילדים נמצאים במתחמים ולמרות הטענות על שיפוץ המבנים זה עדיין רחוק מלהיות מקום שניתן ללמוד בו.

גילה גמליאל: ממה שהבנתי, מה שהגיע אלי זה מכפר אל אטרש, אבל מדובר בעוד אזורים נוספים במתחם של האזור של היישובים הבדואים, ואני חושבת שזו תעודת עניות למדינת ישראל שנפקיר ככה את ילדי ישראל.

גילה גמליאל: זה דבר שמחייב את כנסת ישראל לדרוש את הדיון הזה, על מנת שמשרד החינוך ומשרד הפנים וכל המשרדים הנוגעים בדבר יתנו את המענה לאותם ילדים.

גילה גמליאל: ילדים, בעיקר בגילאים האלה, מה שהם סופגים זה מה שהם רואים ואת זה הם לוקחים אתם לאורך כל הדרך.

גילה גמליאל: הם מטמיעים את התנאים הסביבתיים, את העוני המחפיר, את הנחשים והעקרבים שהיו שם – זה נשמע כמו לקוח מסרט אימה, ולכן ראיתי לנכון לכנס פה את הדיון בדחיפות, על מנת שנזעק את זעקתם גם כן, ונסייע במקסימום שאנחנו יכולים מטעם הוועדה על מנת לפתור את הבעיה בכפר אל אטרש עצמו, אבל גם לאזור בכללותו ושילדים במדינת ישראל יוכלו לקבל שוויון זכויות מלא, לגדול באווירה בונה, מסייעת, אווירה שניתן להגיע וללמוד בה, בכלל.

גילה גמליאל: זה המינימום הנדרש, כפי שאני רואה אותו.

מסעוד גנאים: אני מציע שנשמע את הנציגים של ההורים, נציגי של משרד החינוך ישנם?

<סלמה אל אטרש: תודה רבה, אדוני היושב ראש, שנענית לדרישה של חברת הכנסת גילה גמליאל, ותודה לך, חברת הכנסת גמליאל על היוזמה שלך ועל הדיון שמתקיים היום.

<סלמה אל אטרש: אדוני היושב ראש, ביום הראשון שליוויתי את הילדה שלי לגן - - -

עמרם מצנע: בת כמה היא?

<סלמה אל אטרש: בת חמש.

<סלמה אל אטרש: גם כשהיא היתה בת ארבע היא לא הלכה לגן, כי ידענו שמצב הגנים הוא קטסטרופלי, אבל ראינו לנכון שהמועצה פרסמה שיש לה 81 גנים שמוכנים ויטפלו בהם, והם ערוכים לשנת הלימודים.

<סלמה אל אטרש: נתקלתי במציאות שהיא קשה.

<סלמה אל אטרש: לא נתקלתי רק בבעיה של גנים.

<סלמה אל אטרש: נתקלתי בבעיה של עתיד, העתיד של הילדים, העתיד של הילדה שלי, העתיד של המדינה.

<סלמה אל אטרש: הילדים האלה הם העתיד של המדינה מחר.

<סלמה אל אטרש: כשהתחלתי לברר ולשאול אז הגננות ועוזרות הגננות אמרו לי שהמצב הוא ככה כבר שנים על גבי שנים.

<סלמה אל אטרש: בשיחה עם המפקחת על הגנים היא אמרה לי – עדיין המצב שלכם יותר טוב מגנים אחרים שנמצאים במועצה.

<סלמה אל אטרש: זו מפקחת של משרד החינוך.

<סלמה אל אטרש: ראיתי לנכון לדבר עם מנהל מחלקת החינוך.

<סלמה אל אטרש: לצערי הוא לא הגיע לכאן וגם ראש המועצה לא הגיע לכאן.

<סלמה אל אטרש: לא נענו לבקשה.

<סלמה אל אטרש: הוצאתי להם מכתב, והם התעלמו מהמכתב.

<סלמה אל אטרש: ניסיתי לפנות לתקשורת המקומית על מנת להעיר אותם.

<סלמה אל אטרש: לצערי, גם התקשורת המקומית לא יכולה להתייחס לנושא של אל קאסום.

מסעוד גנאים: למה?

<סלמה אל אטרש: יש דיכוי בחסות החוק.

מסעוד גנאים: אבל עיתון?

<סלמה אל אטרש: הם יאבדו את הפרסום של המועצה.

<סלמה אל אטרש: מי שידבר על המועצה יאבד את הפרסום בעיתון המקומי.

<סלמה אל אטרש: זה חלק מהדיכוי בחסות החוק, בחסות הכוח.

<סלמה אל אטרש: אז ראיתי לנכון לפנות לבית המשפט ונציגי המועצה גם לא הגיעו לבית המשפט, לא כיבדו את בית המשפט.

<סלמה אל אטרש: הגיע היועץ המשפטי של המועצה והשופטת נדהמה.

<סלמה אל אטרש: גם, באותו יום של הדיון, משרד החינוך מחוז דרום שלח נציגה שהיא הרבה שנים במשרד החינוך לבדוק את המצב של הגנים.

<סלמה אל אטרש: היא הגיע לגנים, ראתה את המצב של הגנים, באה לאולם בית המשפט ואמרה לשופטת: המצב של הגנים יותר גרוע מאשר מתואר כאן בתביעה המשפטית, הוא קטסטרופלי, הוא לא מיועד לשימוש בני אדם.

<סלמה אל אטרש: אנחנו במשרד החינוך העברנו את חלקנו למועצה על מנת לבצע תיקון ליקויים ושהגנים יהיו ערוכים לשנת הלימודים.

<סלמה אל אטרש: אנחנו לא יכולים לעשות מעבר לזה.

<סלמה אל אטרש: השופטת נתנה למועצה חודש ימים.

<סלמה אל אטרש: זה נפל על חג הקורבן וגם על החג שלכם.

<סלמה אל אטרש: המועצה, בחודש ימים, למרות שדובר על נחשים, חוטי חשמל חשופים, מפגעי בטיחות, מסמרים, המים שבשירותים זורמים לחצר המשחקים של הילדים, לחול.

<סלמה אל אטרש: אני מדבר על חצר אחת ל-250 ילדים.

<סלמה אל אטרש: יש בה שתי מגלשות, אין מעבר לזה.

<סלמה אל אטרש: חלונות שבורים, ארבעה תאי שירותים.

<סלמה אל אטרש: אין שירותים לגננות ולעוזרות הגננות.

<סלמה אל אטרש: הקירות שבורים, גם כשירד גשם לפני שבועיים, סוף סוף – המים חדרו לתוך הכיתות.

<סלמה אל אטרש: היום, למשל, יש אצלנו גשם, ובתי הספר ריקים מתלמידים.

<סלמה אל אטרש: לא לומדים.

<סלמה אל אטרש: הנחלים זורמים ואת הילדים הקטנים לא שולחים לגנים.

<סלמה אל אטרש: מ-180 ימי לימודים בשנה אנחנו לומדים 150 יום, ובחודש ימים אף אחד מהמועצה לא טרח להגיע לגנים, לראות את המצב שלהם.

<סלמה אל אטרש: יומיים לפני הדיון הגיע נציג מחברת הניהול של המועצה, לא מעובדי המועצה, רשם את התקלות שיש שם.

<סלמה אל אטרש: אני ליוויתי אותו עם היועץ המשפטי שלי.

<סלמה אל אטרש: פנו לבית המשפט וביקשו ארכה של חודש ימים.

<סלמה אל אטרש: בחודש השני, אנחנו עדיין מדברים על חודשיים, עדיין יש שם נחשים, עכברים, ג'וקים, חוטי החשמל עדיין חשופים, ארבעה תאי שירותים, המים זורמים עדיין בחצר.

<סלמה אל אטרש: לא תיקנו שם דבר.

<סלמה אל אטרש: לפני שבוע ימים הגיע הקבלן את המועצה, צבע את העמודים שיש בחצר ואת החלונות.

<סלמה אל אטרש: על מנת לצלם – זה מתועד אצלי, כל ביקור של המועצה בגנים, מתועד.

<סלמה אל אטרש: מי הגיע, וכמה שעות עבדו.

<סלמה אל אטרש: גם כשהם צבעו את העמודים ואת החלונות הם צבעו בזמן שתלמידים למדו בתוך הגנים, ועדיין מדובר בחומר כימי, בצבע.

<סלמה אל אטרש: זה בוצע ב-10 לחודש.

<סלמה אל אטרש: ב-11 לחודש הגיע ראש המועצה עם קבלן של המועצה לראות.

<סלמה אל אטרש: זו פעם ראשונה שהוא מגיע לגנים, לראות.

<סלמה אל אטרש: הגיע, וגם כשהוא הגיע – זה בית ספר שיש בו בערך 820 תלמידים.

<סלמה אל אטרש: בנוסף לזה יש פינה בתוך בית הספר, בתוך המתחם, של 250 ילדים, גנים.

<סלמה אל אטרש: מעל אלף תלמידים.

<סלמה אל אטרש: ראש המועצה נכנס עם הרכב שלו פנימה, בין הכיתות.

<סלמה אל אטרש: בדרך כלל מחנים את הרכבים בחוץ, לא נכנסים עם רכבים פנימה, זה אקט של בטיחות.

<סלמה אל אטרש: נאה דורש-נאה מקיים.

<סלמה אל אטרש: ראש המועצה לא רואה אף אחד, בקטע הזה, נכנס פנימה, ויש לנו תמונות של הרכב של ראש המועצה שהחנה את הרכב שלו, ירד, ונכנס לגנים.

<סלמה אל אטרש: אחרי שצבעו את העמודים ואת החלונות, ב-12 לחודש הגיע ראש המועצה עוד פעם, עם עוד כתב, אני לא יודע מאיזה עיתון או טלוויזיה, בטח אחד האנשים של ראש המועצה או של המועצה, צלם, שיעשה כתבה על הגנים.

<סלמה אל אטרש: ב-12 לחודש הגיעו שני עובדים של המועצה – בחור בשם פאהד ובחורה בשם עמאל, גם מתועדים, בתמונות.

<סלמה אל אטרש: הם באו וצילמו דברים טובים.

<סלמה אל אטרש: למשל, הם לקחו כיתה, לא צילמו את כל הכיתה, רק את הדברים הטובים שיש שם, ואז העבירו את זה לראש המועצה.

<סלמה אל אטרש: זה מה שנעשה בגנים עד עכשיו.

<סלמה אל אטרש: אדוני היושב ראש, השאלה היא יותר גדולה מהגנים.

<סלמה אל אטרש: אדוני מכיר את המגזר הבדואי, מכיר את הקשיים שאנחנו חיים בהם.

<סלמה אל אטרש: אני בטוח שאדוני מאמין שהחינוך הוא המפתח לפתרון כל הבעיות השונות והמשתנות שיש בכל העולם, לא רק במגזר הבדואי.

<סלמה אל אטרש: אנחנו אנשים שמאמינים בחינוך.

<סלמה אל אטרש: האמנו בחינוך.

<סלמה אל אטרש: אני, למשל, הילדים שלי לומדים בבתי ספר פרטיים כי אני מאמין בחינוך ורוצה להשקיע בהם עד הסוף.

<סלמה אל אטרש: אבל היום יש לנו במגזר הבדואי מצב שלא עוברים את ה-9% של האקדמאים.

<סלמה אל אטרש: הדבר היחיד שעולה אצלנו כל הזמן במגזר הוא אחוז הפשיעה והאלימות.

<סלמה אל אטרש: מהצד השני, שאני מסתכל, ב-11 השנים שעברו מאז שהקימו לנו את מועצת אבו בסמה, המועצה הממונה, עד היום, עבר תקציב חינוך שאפשר להוציא אותו ממשרד החינוך, התקציב הזה נמצא אצלי - מעל 2 מיליארד ו-100 מיליון שקל למגזר הבדואי.

עמרם מצנע: לכל המגזר הבדואי.

<סלמה אל אטרש: לא.

<סלמה אל אטרש: רק למועצה.

<סלמה אל אטרש: ואז אני שואל את עצמי – בית הספר שבו לומדת הבת שלי נבנה בשנת 76, בשנה שאני נולדתי בה.

<סלמה אל אטרש: הוא אחד האנשים שבנו, שני הצריפים קיימים עד היום.

<סלמה אל אטרש: הצריפים האלה קיימים מעל 30 שנים.

<סלמה אל אטרש: שום דבר לא השתנה בשטח.

<סלמה אל אטרש: אנחנו, אדוני היושב ראש, פנינו לשר החינוך בעבר ודרשנו ועדת חקירה לאן נעלם התקציב שלנו, אנחנו אזרחים משלמים מסים, שירתנו במדינה, בכוחות הביטחון ובצבא, וממשיכים לשלם מסים.

<סלמה אל אטרש: אנחנו אנשים שומרי חוק, אז אנחנו רוצים לדעת לאן התקציב שלנו הלך, במיוחד תקציב החינוך.

<סלמה אל אטרש: לא יעלה על הדעת שהמועצה תקים לנו בית ספר, ביישוב שלי, בתקציב של 12 מיליון שקל, והיתה חריגה, ואחרי זה הבית ספר שקע.

<סלמה אל אטרש: בשנה שעברה רצינו להשבית את בית הספר כי הוא מהווה סכנה קיומית לתלמידים.

<סלמה אל אטרש: באה מנהלת המחוז והשתיקו את הנושא הזה.

<סלמה אל אטרש: אין לנו הרבה כוח, אף אחד לא מקשיב לנו.

<סלמה אל אטרש: אנחנו, התושבים, אין לנו כוח להקים שדולה למען האוכלוסייה הבדואית בנגב.

<סלמה אל אטרש: אנחנו אנשים שקמים בבוקר וחוזרים בערב, לפרנס את הילדים שלנו בכבוד.

<סלמה אל אטרש: אנחנו סובלים קשות.

<סלמה אל אטרש: יש כאן התנהלות של שתי מועצות – מה שהיה אבו בסמה לשעבר, נכנסו לשם גורמים עבריינים והשתלטו על המועצה.

<סלמה אל אטרש: המועצה שלנו, וגם בחוק כינון מועצות, יש עדיפות ראשונה לתושבי המקום לעבוד במועצה.

<סלמה אל אטרש: במועצה היום יש מעל 80 עובדים, רק 4 עובדים הם תושבי המקום.

<סלמה אל אטרש: כל אחד הגיע לשם, הביא את המאפיה שלו אתו.

<סלמה אל אטרש: גם הצעת התקציב של המועצה לשנת 2014 נמצאת אצלי כאן.

<סלמה אל אטרש: כאשר אני עברתי על הצעת התקציב, אני מאמין שהיא עברה ויהיו חריגות, כי זו מועצה ממונה, כשאני מסתכל על תקציב מנהל מחלקת חינוך, שהוא בפועל איש שלא היה לו ניסיון פדגוגי.

<סלמה אל אטרש: הוא עבד עם ראש המועצה שהיה מנהל מחוז אצלנו, כנהג, ליווה אותו במשרד החינוך, החזיר אותו למחוז דרום, שהיה סמנכ"ל משרד החינוך, אחראי על הלוגיסטיקה - - -

ג'מאל זחאלקה: להיות נהג זה משהו פדגוגי.

<סלמה אל אטרש: כן.

<סלמה אל אטרש: החזיר אותו כסגן לאמירה חיים, מנהלת המחוז, לעניין לוגיסטיקה, והביאו אותו אלינו למועצה בלי מכרז.

עמרם מצנע: מי זה?

עמרם מצנע: מה שמו?

<סלמה אל אטרש: ניר שמואלי.

<סלמה אל אטרש: בלי מכרז.

<סלמה אל אטרש: אין לו רקע פדגוגי, אני לא יודע מאיפה הוא גם השיג את התואר הראשון שלו או התואר השני.

<סלמה אל אטרש: זה נושא לבדיקה בפני עצמו.

<סלמה אל אטרש: פנינו אליו בכתב - - -

מסעוד גנאים: אולי, למקד, מה אתם רוצים מהוועדה?

עמרם מצנע: תן לו.

עמרם מצנע: שמע, הלוואי וכל ההורים היו מציגים כמו שהוא מציג.

<סלמה אל אטרש: ברשותך, אני רוצה לתת לו את תמונת המצב של היישובים שהבעיה שלנו כאן היא העתיד.

<סלמה אל אטרש: המינוי של המועצות, שמינו אותן, אנחנו לא התקדמנו.

<סלמה אל אטרש: מדכאים אותנו בחסות החוק.

<סלמה אל אטרש: כשרוצים – זה החוק, כשלא רוצים – אז הכל אפשרי.

<סלמה אל אטרש: אדוני היושב ראש.

<סלמה אל אטרש: אני מצפה מהוועדה היום באמת להקים ועדת חקירה לחקור את הנושא של התקציב, של החינוך, לחזור עשר שנים אחורה לאן נעלם התקציב של החינוך של הילדים שלנו, וגם אני מצפה היום מיושב ראש הוועדה היום וחברי כנסת לתת החלטה אמיצה לסגור את הגנים, כי אי אפשר.

<סלמה אל אטרש: הילדה שלי במשך חודש וחצי הגיעה פעמיים לגן.

<סלמה אל אטרש: ניסיתי להעביר אותה לעומר, לבאר שבע, ולצערי לא היה מקום.

<סלמה אל אטרש: אמרו לי – הגעת באיחור.

<סלמה אל אטרש: היא לא לומדת.

גילה גמליאל: זה גן חובה.

עמרם מצנע: מי ישנו פה מהמועצה?

<מוצלח אבו עסא: אני מזכיר המועצה.

<מוצלח אבו עסא: אל"ף, אני אתייחס לדברים שנאמרו באופן כללי.

<מוצלח אבו עסא: המגזר הבדואי הוא - - -

עמרם מצנע: תתייחס בפירוט.

<מוצלח אבו עסא: לנקודות שהועלו כאן.

<מוצלח אבו עסא: המועצה מטפלת בשבעה יישובים.

<מוצלח אבו עסא: היישובים שלנו הם יישובים מוכרים, כולם.

<מוצלח אבו עסא: אין לנו תשתיות.

<מוצלח אבו עסא: זה יישובים שמלבד קו כחול שעשו אותו בלב המדבר, שום דבר לא קיים שם.

<מוצלח אבו עסא: אני בא לעמת מה שנאמר כאן.

<מוצלח אבו עסא: זה מצב של הצטברות של 50 שנה.

<מוצלח אבו עסא: לבוא להגיד שיש לנו תשתיות?

<מוצלח אבו עסא: אין לנו תשתיות.

<מוצלח אבו עסא: לבוא להגיד לנו שיש בתי ספר שרק בתקופה שלנו חיברנו אותם לחשמל, אבל פועלים כבר מאז שנות ה-70 על גנרטורים – זה קיים.

<מוצלח אבו עסא: יש בתי ספר שעד היום פועלים על גנרטורים.

<מוצלח אבו עסא: יש בתי ספר שניבנו, חדשים, ופועלים על גנרטורים.

<מוצלח אבו עסא: זה מצב קיים.

<מוצלח אבו עסא: לבוא להגיד לך שאנחנו כל המשרדים - - אנחנו מועצה ממונה.

<מוצלח אבו עסא: אי לנו סמכות.

<מוצלח אבו עסא: על הקרקע יש תביעת בעלות.

<מוצלח אבו עסא: משחרר התשתיות זה גוף אחר.

<מוצלח אבו עסא: על החינוך זה משרד החינוך, מחוז דרום, שאנחנו בקושי מכירים את המציאות.

<מוצלח אבו עסא: הכיתות שקיימות שם, ביישובים שלנו, הן כיתות שעשויות מקראוונים.

<מוצלח אבו עסא: גם אני למדתי בהן.

<מוצלח אבו עסא: לא רק סלמה אל אטרש.

<מוצלח אבו עסא: כיתות ישנות, מתחזקים אותן.

<מוצלח אבו עסא: כיתה ארעית מתחזקים אותה 20 שנה, מעל 20 שנה.

<מוצלח אבו עסא: זה מצב קיים, מצב נתון.

<מוצלח אבו עסא: אני חושב, כבודו, כשסיירת אצלנו ראית גם את הדברים מקרוב.

<מוצלח אבו עסא: יש בתי ספר חדשים שנבנו.

<מוצלח אבו עסא: חלק חובר לחשמל, חלק- לא.

<מוצלח אבו עסא: ביום גשום כזה אני בא להגיד שהתלמידים שלנו כמעט לא מגיעים לבתי ספר.

<מוצלח אבו עסא: זה מצב שכולם מכירים אותו.

עמרם מצנע: יש לי שאלה אילך.

עמרם מצנע: הגן הספציפי הזה, שלשמו התכנסנו.

עמרם מצנע: מה קורה שם?

<מוצלח אבו עסא: היישוב אל אטרש הוא יישוב - -.

<מוצלח אבו עסא: זה יישוב שהוכר מ- 2004.

<מוצלח אבו עסא: אין לו תכנית מתאר, אין לו תכנית מפורטת, אין לו תשתיות.

עמרם מצנע: אבל מה קשור תכנית מתאר למצב של הגן?

<מוצלח אבו עסא: הגנים הם גנים ארעיים שקיימים - - -

ג'מאל זחאלקה: - - לשקע חשמל?

<מוצלח אבו עסא: אין חשמל.

<מוצלח אבו עסא: אנחנו מפעילים שם גנרטורים.

<מוצלח אבו עסא: בתקציב שיש לנו, כמועצה, אנחנו מתחזקים אותם.

<מוצלח אבו עסא: לבוא ולהגיד לך שהם ברמה של גנים בעומר?

<מוצלח אבו עסא: לא.

ג'מאל זחאלקה: למה לא?

ג'מאל זחאלקה: מגיע להם.

<מוצלח אבו עסא: גם אני אומר שמגיע.

ג'מאל זחאלקה: מגיע להם לא פחות מעומר.

<מוצלח אבו עסא: גם אני אומר שמגיע להם.

עמרם מצנע: הגן הזה עבר ביקורת בטיחות?

<מוצלח אבו עסא: עבר ביקורת בטיחות.

עמרם מצנע: ועומד בכללי הבטיחות?

<סלמה אל אטרש: לא, הוא לא עומד.

<סלמה אל אטרש: לא עבר.

<סלמה אל אטרש: נמצא כאן עורך דין שליווה אותנו בבית המשפט.

<מוצלח אבו עסא: אני חושב שיש אישורים, זה נתון שניתן לבדוק אותו.

עמרם מצנע: יודע או חושב?

<מוצלח אבו עסא: אני יודע שיש אישור.

<מוצלח אבו עסא: אין גן אצלנו בלי אישור.

<מוצלח אבו עסא: גם קצין הבטיחות של משרד החינוך נמצא כאן.

<מוצלח אבו עסא: אין גן שנפתח ללא אישור.

עמרם מצנע: אישור של מי?

<מוצלח אבו עסא: אישור של בטיחות, הן שלנו והן של משרד החינוך.

עמרם מצנע: יש לכם קצין בטיחות?

<מוצלח אבו עסא: כן.

<מוצלח אבו עסא: יש לנו חברה שמלווה אותנו.

<דכוור עבדאללה: יש אישור מהנדס שהוצג לבית המשפט בשתי שורות.

<דכוור עבדאללה: זה נעשה לצורך הדיון עצמו.

דב חנין: אדוני מכיר את התמונות שחברת הכנסת גמליאל פה- - -?

עמרם מצנע: אני מכיר.

<יהודה רשף: אני מנהל הבטיחות במחוז.

<יהודה רשף: קודם כל אני רוצה להדגיש שכולנו באותו מגרש.

<יהודה רשף: אין ספק שבמגזר הבדואי יש מה לעשות.

<יהודה רשף: מעצם העניין שהם נמצאים באזור מדברי, מעצם העניין שהם נמצאים על קרקע, שאני לא יודע איך היא מוגדרת או לא – זה לא תחום העבודה שלי, אבל במצבה הנוכחי, בהחלט, יש בעייתיות מסוימת מעצם המיקום שלה.

<יהודה רשף: הייתי מחלק את זה לשניים.

עמרם מצנע: לא הבנתי.

<יהודה רשף: המיקום של המבנים, במדבר, בקרקע מדברית.

עמרם מצנע: גם עומר במדבר, גם ירוחם במדבר, גם דימונה במדבר.

<יהודה רשף: אבל ההבדל הוא שבירוחם יש מבנה אבן, מבנה קשיח.

<יהודה רשף: המבנים שהגנים נמצאים זה מבנים יבילים, וזה הבדל משמעותי מאד.

<יהודה רשף: הייתי מחלק את זה לשניים – אחד, האחזקה השוטפת שמתקיימת היום והשני זה הבינוי העתידי.

עמרם מצנע: מדובר על האחזקה השוטפת.

גילה גמליאל: הבינוי העתידי הוא רק 40 מתוך 80.

גילה גמליאל: כלומר, יש לכם לפחות 40, נכון לעת הזו, שאתם צריכים התנהלות שוטפת, אבל גם עצם זה שאין תכנית חומש שמחייבת אתכם להגיע למצב שכל ה-80 גנים יהיו בנויים זה כבר דבר שהוא בעייתי מלכתחילה.

גילה גמליאל: כלומר, צריך לראות את זה שכל הגנים אמורים להיות חדשים.

גילה גמליאל: כולם אמורים להיות שמישים.

עמרם מצנע: זה נושא בפני עצמו.

עמרם מצנע: אנחנו דנים עכשיו ברמת האחזקה של גן פעיל.

עמרם מצנע: האם הוא עבר את כל הבדיקות?

עמרם מצנע: האם לדעתכם הגן הזה בטוח, בטיחותי לילדים?

<יהודה רשף: בהחלט.

גילה גמליאל: אז איך היו שם נחשים, סרטנים, ו - - -

<יהודה רשף: אני רוצה להגיד לך משהו.

<יהודה רשף: יכול להיות שאם הוא היה פונה אלי, אם הוועד היה פונה אלינו באופן אישי ויוצר ישיבת עבודה משותפת, אני מבטיח לכם שלדיון המשפטי הם לא היו מגיעים בכלל.

<יהודה רשף: לכן, חבל שלא פנו אלינו באופן מסודר לפגישת עבודה במחוז - - --

טלב אבו עראר: סליחה, המכתב הזה יצא ב-19 לספטמבר, לשר החינוך.

טלב אבו עראר: לא קיבלתי עד היום תשובה.

גילה גמליאל: סליחה, התשובה מה זה לא מקובלת.

גילה גמליאל: לטעון שאם לא פניתם אלינו ועברתם דרך בית המשפט – זה בסדר?

עמרם מצנע: חברים.

עמרם מצנע: זו לא ועדת כספים פה.

עמרם מצנע: אנחנו רוצים להגיע גם לתוצאות.

עמרם מצנע: אני מבין שיש פה משקעים מעבר לבעיית האסלה בגן.

עמרם מצנע: אני שומע את המוזיקה.

<יהודה רשף: אנחנו אנשים עם הפנים למגזר, מיליונים משקיעים שם - - -

עמרם מצנע: זו בדיוק הטענה, שמשקיעים מיליונים, והתוצאה עצובה.

<יהודה רשף: לא, ממש לא.

<יהודה רשף: רואים את התוצאות בשטח.

<יהודה רשף: תראו את הבינוי בשטח, תראו איזה יופי.

<יהודה רשף: ההתפתחות היא בקצב ממש מסחרר.

<יהודה רשף: בשנה וחצי האחרונות, מאז שאל קאסום קמה, יש כבר התחלת תהליך מאד יפה, גם של בינוי וגם של אחזקה אחרת.

<יהודה רשף: אי אפשר להשוות את אל קאסום היום לאבו בסמה של פעם.

<יהודה רשף: זה עולמות אחרות לחלוטין.

<עקל אל אטרש: אנחנו התושבים.

<עקל אל אטרש: תסתכל עלינו, תסתכל עלינו.

<עקל אל אטרש: איזה משקיעים?

<עקל אל אטרש: אנחנו חיים שם, במקום.

עמרם מצנע: אני ביקרתי בבית ספר תיכון.

עמרם מצנע: מדהים.

גילה גמליאל: כי לקחו אותך לבית ספר המדהים.

<אברהים אל סייד: בתי הספר שנעשו זה בזמנו, של אבו בסמה.

<אברהים אל סייד: לא של אל קאסום.

עמרם מצנע: זה לא משנה מי עשה.

עמרם מצנע: אני מדבר על - - -

גילה גמליאל: אז מה שזה אומר, כשרוצים לבנות בית ספר טוב – אז אפשר.

גילה גמליאל: אין בעיה של אזור.

<יהודה רשף: המצב היום הוא קודם כל לא מסכן חיים, להערכתי.

גילה גמליאל: נחש וסרטנים לא מסכן חיים?

<יהודה רשף: לא.

<יהודה רשף: הוא לא מסכן חיים.

<יהודה רשף: אני לא מדבר עכשיו על סוג נחש, אני לא בתחום הזה, זה לא מענייני.

<יהודה רשף: זוחלים תמיד היו ותמיד יהיו.

<סלמה אל אטרש: אתה מסכים שהילדים שלך יהיו בגן כזה?

<יהודה רשף: אני גם אבוא אליך, יחד אתך, ביחד.

טלב אבו עראר: דבר מקצועית, תעשה לי טובה.

עמרם מצנע: גם בגן בכרמל מצאו נחש, תאמין לי.

עמרם מצנע: בגן הכי מכובד.

טלב אבו עראר: מה, נחשים לא מסכנים חיי אדם?

עמרם מצנע: זו לא הבעיה.

עמרם מצנע: נחשים שיותר מדאיגים אותי זה הולכי על שניים.

<יהודה רשף: המצב סביר.

<יהודה רשף: יש מה לעשות שם.

<קריאה: סביר?

<יהודה רשף: כן, סביר.

טלב אבו עראר: תתבייש לך.

טלב אבו עראר: אל תגיד "סביר".

טלב אבו עראר: תתבייש.

טלב אבו עראר: היה צריך - - -

עמרם מצנע: אני אוציא אותך.

עמרם מצנע: באמת, נו.

גילה גמליאל: יש לי שאלה אליך.

עמרם מצנע: לא, לא.

עמרם מצנע: גילה.

עמרם מצנע: לא שואלים אלא ברשות.

גילה גמליאל: רק לשאול אם הילדים שלך היו לומדים שם, במצב הסביר.

<יהודה רשף: חד משמעית.

עמרם מצנע: תקבלו תכף רשות דיבור.

<יהודה רשף: אני סיימתי.

עמרם מצנע: יש פה מישהו ממשרד החינוך?

<קריאות: הוא ממשרד החינוך.

עמרם מצנע: לא, אבל אתה מהמחוז.

<אילנית שושני: אני ממשרד החינוך.

<אילנית שושני: אני אולי אתייחס למשהו שביקשו קודם שהמשרד ייתכן וזה לגבי העתיד.

<אילנית שושני: לגבי ההווה – יהודה רשף נתן את התמונה.

<אילנית שושני: מבחינתו מתחם הגנים מבחינה בטיחותית הוגדר כ "סביר".

עמרם מצנע: אבל ראיתם את התמונות.

עמרם מצנע: השאלה - - -

<אילנית שושני: רגע, קודם כל אני אציג את עצמי.

<אילנית שושני: אני מנהלת את אגף הבינוי במשרד החינוך, ואני מתקשרת לנושא שאת העלית קודם, וזה – מה העתיד של כל בינוי הקבע במתחמים האלה.

<אילנית שושני: זה תחום האחריות שלי ונעשית עבודה מול אל קאסום, מול נווה מדבר.

<אילנית שושני: אני רואה את זה כמקשה אחת, מול הבדואים בדרום.

<אילנית שושני: נעשית עבודה של איתור מגרשים, של פרוגרמות, של בינוי קבע.

<אילנית שושני: נעשית עבודה בשטח, ורואים אותה, לא רק מדברים עליה.

<אילנית שושני: אני מלווה פרויקטים של בניה באום בטין, באל סאייד - - -

<אברהים אל סייד: מה עשיתם באל סייד?

<אילנית שושני: עכשיו אנחנו מאשרים שם את הפרויקט.

<אילנית שושני: יש תכניות, יש תכניות שכרגע אנחנו עובדים עליהן.

<אילנית שושני: לגבי הגנים – יש 81 גנים בתחומי המועצה, שלגביהם יש אישור לפרוגרמות.

<אילנית שושני: תסכימו אתי שגם הנושא של איתורי שטח והדרישות שלנו לאתר באמת שטח שהוא חום ושניתן לבנות עליו ושאין עליו תביעות בעלות, כל הדברים האלה לוקחים קצת יותר זמן וזה בעבודה משותפת, אנחנו לא מעבר למתרס, אנחנו יחד אתכם.

<אילנית שושני: אושרו 14 פרוגרמות, שזה כ-28 כיתות גן לבינוי קבע.

<אילנית שושני: הדבר הזה הוא תהליך.

<אילנית שושני: אני מעריכה שהוא ייקח - - -

גילה גמליאל: מה סופו?

<אילנית שושני: אני מאמינה שהתקציבים יעברו בתחילת 2015 - - -

גילה גמליאל: אני שואלת כך – קצב הילודה באזור ידוע.

גילה גמליאל: איך אתם מדביקים את הקצב?

<סלמה אל אטרש: יש מעל 3,000 ילדים בין גיל 3 ל-5, הם לא לומדים, לא שוהים במסגרת.

<אילנית שושני: נעשית עבודה משותפת עם המועצה, שאחראית להגיש לנו את הנתונים.

גילה גמליאל: מה הנתונים היום?

<אילנית שושני: הנתונים הם שכרגע אנחנו, מול עבודה שלהם ומול מסמכים שהם הגישו לנו – ניתן היה לאשר 14 פרוגרמות שהן בערך 28 כיתות גן, בערך.

<אילנית שושני: יש פרוגרמות, והרשות צריכה לקדם תכנון.

<אילנית שושני: אחרי תכנון מגיע התקצוב.

<אילנית שושני: זה התהליך, וזה תהליך של שנתיים.

עמרם מצנע: צריך לייחד דיון בפני עצמו לנושא של מוסדות החינוך במגזר הבדואי.

עמרם מצנע: אנחנו התכנסנו לדיון מהיר שיסתיים בתוך חצי שעה, והנושא הספציפי זה - - דווקא רעיון לא רע, לקחת נושא ספציפי שדרכו אתה מסתכל לעומק, פנימה.

עמרם מצנע: בסוף יש כאן גן מסוים שעלה לכותרות.

עמרם מצנע: אנחנו רואים פה תמונות.

עמרם מצנע: השאלה המרכזית שאני שואל – זה ללא ספק את המועצה המקומית ואני מתפלא למה ראש המועצה לא הגיע – זה השאלה של אחזקת גן בסיסית.

עמרם מצנע: האם זו אחזקה של גן?

עמרם מצנע: לבנות מבנים מפוארים ואחר כך לא לתחזק אותם – חבל על הכסף.

<מוצלח אבו עסא: אני אתייחס.

עמרם מצנע: אתה מכיר את הגן?

עמרם מצנע: מתי היית שם בפעם האחרונה?

<מוצלח אבו עסא: לפני שלושה ימים הייתי.

<מוצלח אבו עסא: הגן מתוחזק יחסית, בציוד שיש לנו, בתקציבים שיש לנו.

<מוצלח אבו עסא: יחסית לגנים בדרום הוא טוב.

<מוצלח אבו עסא: אבל יחסית לגנים בבאר שבע הוא לא ברמה של באר שבע.

עמרם מצנע: השאלה למה.

<מוצלח אבו עסא: צריך להחריב את כל הבינוי.

<מוצלח אבו עסא: התחלתי את דברי שהבינוי שם הוא ישן.

<מוצלח אבו עסא: אלה כיתות שהן מעל 20 שנה, ואנחנו מתחזקים אותן.

עמרם מצנע: מה תקציב האחזקה שלכם?

<מוצלח אבו עסא: אנחנו מקבלים תקציב שוטף, כמו כל מועצה רגילה, שיש לה גנים, בניה קשיחה.

ג'מאל זחאלקה: אני מבקש שיחזור בו מהמילה "טוב".

ג'מאל זחאלקה: להגיד, על התמונות האלה מצב "טוב", אתה מעליב אותנו, ממש, מעליב את האינטליגנציה שלנו, ואת הטעם שלנו.

ג'מאל זחאלקה: להגיד שזה טוב, זה עבירה, כמעט.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה אומר שזה טוב, זה אומר שאתה לא מטפל.

ג'מאל זחאלקה: מה שביעות הרצון הזו?

ג'מאל זחאלקה: גם משרד החינוך אשם - - -

עמרם מצנע: חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: איך הוא יכול להגיד לנו שזה טוב - - -

עמרם מצנע: הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה.

ג'מאל זחאלקה: זה זלזול בילדים.

גילה גמליאל: האם זה נכון שזה 752 אלף שקלים, מחלקת אחזקה, במועצה האזורי שלכם, במנהל חינוך?

<כאמל טיבי: כן, זה השכר שלו, שכר של מנהל מחלקת החינוך.

עמרם מצנע: אני רוצה לדעת מה תקציב האחזקה.

<כאמל טיבי: תקציב האחזקה הוא 110 שקלים פר ילד.

<כאמל טיבי: לגן יש תקן של 32 ילדים.

דב חנין: לכמה זמן?

<כאמל טיבי: לשנה.

ג'מאל זחאלקה: זה לגן בסטנדרט.

עמרם מצנע: כן, חברים.

עמרם מצנע: ככה זה בכל המגזרים, שלא תהיינה אי הבנות.

גילה גמליאל: זה לא לשיפוצים, זה לאחזקה רגילה.

עמרם מצנע: אנחנו מסבירים מה הנתונים.

עמרם מצנע: אתם יושבים בוועדת הכספים, נכון?

עמרם מצנע: תדאגו שיהיה תקציב יותר גדול.

<כאמל טיבי: כדי לסבר את האוזן – מדובר במועצה חדשה, שכוננה ב- 6 בנובמבר, 2012.

ג'מאל זחאלקה: זה תקציב אחזקה, לא תקציב שיפוץ.

ג'מאל זחאלקה: צריך שיפוץ.

ג'מאל זחאלקה: יש הבדל בין אחזקה לשיפוץ.

עמרם מצנע: אין הבדל.

עמרם מצנע: מבחינת התקציבים של משרד החינוך אין הבדל.

ג'מאל זחאלקה: אבל פה צריך שיפוץ.

עמרם מצנע: אבל מה שצריך – אתה רוצה רשימה של מה שצריך?

עמרם מצנע: מפה ועד הודעה חדשה.

ג'מאל זחאלקה: אבל איך הוא יכול להגיד שזה טוב?

<מוצלח אבו עסא: טוב יחסית, אמרתי את זה.

<מוצלח אבו עסא: לא היית בהתחלה כשאמרתי את זה.

<כאמל טיבי: אנחנו מועצה חדשה שהתחילה את דרכה בנובמבר, 2012.

<כאמל טיבי: אבו בסמה בוטלה, שתי מועצות - - - והמועצה האזורית אל קאסום כוננה.

<כאמל טיבי: בעלי התפקידים הנוכחיים, נושאי המשרה הבכירים במועצה התחילו דרכם ביולי או יוני 2013.

<כאמל טיבי: כלומר, אנחנו מועצה חדשה לחלוטין.

<כאמל טיבי: עם כניסתנו לתפקיד ירשנו מאבו מסמה, שסיימה את חייה לפי הדוחות המבוקרים, עם גרעון מצטבר של 20.6 מיליון שקל.

<כאמל טיבי: אנחנו לא היינו.

<כאמל טיבי: קיבלנו גרעון מצטבר של 20.6 שהתחלק בין שתי המועצות, חצי חצי בערך.

<כאמל טיבי: כלומר, ירשנו על ההתחלה גירעון של 10 מיליון שקל.

<כאמל טיבי: אנחנו מנסים כל הזמן – אנחנו מועצה שאין לה תשתיות על.

<כאמל טיבי: מי הגשם, כבישים, מדרכות וביוב – לנו אין תשתיות על, בכל היישובים של המועצה פחות או יותר המצב דומה, חוץ משני יישובים שמצבם קצת יותר טוב.

<כאמל טיבי: אנחנו הגשנו תכנית סדורה, פרוגרמה, לשר המתכלל, השר שמיר, להסדרת תשתיות למוסדות הציבור שלנו, קרי בתי ספר, קופות חולים, מבנים רב תכליתיים וכך הלאה, ב-12 ליוני 2014, לבקשתו, אגב.

<כאמל טיבי: הוא סייר אצלנו, ראה את המצב.

<כאמל טיבי: חלק מהמצב הקיים – נחשים, עקרבים, מים זורמים, ביוב – כיוון שאין הסדרה ביסית של תשתיות על.

באסל גטאס: זה ביישוב מוכר, יישוב מוכר.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה את הסוף – מה אנחנו רוצים.

ג'מאל זחאלקה: המצב, התמונה שצייר סלמה היא תמונה ברורה מאד.

ג'מאל זחאלקה: לא שמעתי לא מהמועצה המקומית, כבוד היושב ראש, לא מהמחוז ולא ממשרד החינוך שמישהו יסתור את אחת מטענותיו.

ג'מאל זחאלקה: אם לא היתה לכם טענת נגד, אז סימן שכל מה שהוא אמר הוא אמת לאמיתה.

ג'מאל זחאלקה: זה מצב לא טוב.

ג'מאל זחאלקה: יש לי בעיה כשאומרים "המצב טוב".

ג'מאל זחאלקה: צריך קודם כל להכיר שהמצב לא טוב וצריך לתקן אותו.

ג'מאל זחאלקה: אתה אומר "מצב טוב"?

ג'מאל זחאלקה: זה אומר שצריך לשפץ פה ושם, עניינים שוליים.

ג'מאל זחאלקה: פה המצב לא טוב.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה אף אחד – גם אתה לא רוצה שהילדים שלך ילמדו בגן כזה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, מבחינתנו, בוועדת החינוך, היה לנו עיקרון שטובת הילדים היא מעל לכל.

ג'מאל זחאלקה: אני מתחיל מהילד, לא מהטענות של המועצה, לא מהטענות של משרד החינוך.

ג'מאל זחאלקה: אני רואה את העולם מהעיניים של הילד.

ג'מאל זחאלקה: מגיע לו ללמוד בגן סביר.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים לסדר את העולם לילד, לא לטבוע בסבך הביורוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, צריך פה להכניס את המילה "ערכים" לא רק ביורוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: והערך הוא שהילד – מגיע לו.

ג'מאל זחאלקה: וכאן אנחנו צריכים כל דבר להכפיף אותו.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה.

ג'מאל זחאלקה: זו לא בעיה סמנטית.

ג'מאל זחאלקה: יש הבדל.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים במשרד החינוך שיש הבדל בין אחזקה של מקום לבין השיפוץ שלו.

ג'מאל זחאלקה: מצב שהוא מצב רעוע – צריך לשפץ אותו, שיגיע לסטנדרט, ואז תקציב האחזקה מספיק.

ג'מאל זחאלקה: אבל אם הוא במצב הרבה פחות מהסטנדרט, אני חושב שצריך לסגור אותו.

ג'מאל זחאלקה: אי אפשר לפתוח אותו בלי להגיע למינימום, גם המינימום הבטחחותי.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאסור לסגור את הישיבה היום – ואני מברך את חברת הכנסת גמליאל על היוזמה שלה, אני אומר שאסור.

ג'מאל זחאלקה: אתה דיברת על נושא ספציפי?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים לסיים את הישיבה כשיש פתרון לשביעות רצונם של ההורים ולאינטרס של הילדים.

ג'מאל זחאלקה: ככה צריך לסיים את הישיבה.

ג'מאל זחאלקה: אני מוכן אישית ללכת לעקוב אחרי זה, שתהיה ועדה, או משלחת של ועדת החינוך שתלך אפילו לגן הזה.

ג'מאל זחאלקה: יצאו 4-3 חברי כנסת, ילכו.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהילדים הם מעל לכל.

ג'מאל זחאלקה: שיבינו גם במשרד החינוך שאנחנו מוכנים לעקוב.

ג'מאל זחאלקה: אני, אישית, מוכן ואני בטוח שכמה מעמיתיי כאן מוכנים.

ג'מאל זחאלקה: מוכנים ללכת לאל אטרש, לראות את הגן, יחד עם משרד החינוך ולראות מה חסר, נגיש דוח.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה שנלך הביתה בלי פתרון ביד.

דב חנין: תודה, אני רוצה להמשיך את דבריו של קודמי, חבר הכנסת זחאלקה.

דב חנין: קודם כל ברכות, גילה, על ייזום הדיון הזה.

דב חנין: אני מקווה שלפחות אתם במשרד החינוך רואים שהתמונות שאנחנו רואים - - אנחנו חברי כנסת ממקומות שונים במערכת הפוליטית, אבל הזעזוע מהתמונות הוא משותף.

דב חנין: זה אומר שגם אתם צריכים להבין שיש דברים שאי אפשר להשלים אתם, מעבר לוויכוחים שיש בכנסת.

דב חנין: יש בכנסת ויכוחים על הרבה דברים, אבל כשאנחנו רואים תמונות כאלה אנחנו אומרים – זה לא יכול להיות, כך לא יכול להיראות גן ילדים.

דב חנין: לכן, אדוני היושב ראש, אני רוצה לבקש שהסיכום יכלול שלושה דברים.

דב חנין: הדבר הראשון הוא קביעה ברורה של הוועדה.

דב חנין: התמונות שאנחנו תיארנו מבטאות מצב של גן ילדים שאיננו טוב, וגם איננו סביר.

דב חנין: לא כך צריך להיראות גן ילדים, אנחנו מצפים שגן ילדים ייראה בצורה שמכבדת את הילדים, מכבדת אותנו, מכבדת את מערכת החינוך.

דב חנין: הנקודה השניה - אני מבין את המצוקות של מועצת אל קאסום אבל דווקא במצבים כאלה המדינה חייבת להיכנס לתמונה.

דב חנין: יכול להיות שאין להם כסף, יכול להיות שאין תשתיות, בסדר, בשביל זה יש משרד חינוך.

דב חנין: אם משרד החינוך בעצמו חושב שהמצב הוא סביר, אז הוא בכלל לא מבין את הבעיה.

<דכוור עבדאללה: זו הנקודה.

<דכוור עבדאללה: זו הנקודה החשובה.

דב חנין: אז אני אומר – משרד החינוך חייב להיכנס פה לתמונה.

דב חנין: נקודה שלישית – אדוני, אני מאד מסכים עם מה שאתה אמרת.

דב חנין: הדרך\

דב חנין: , הזום-אין שחברת הכנסת הציע לנו לעשות על הגן הזה – אנחנו כנראה רואים תמונה שהיינו רואים אותה גם בעוד גנים, אם היינו הולכים לגנים אחרים.

דב חנין: אנחנו רואים תמונה, יש כאן זום-אין שמעיד על בעיה רוחבית ובבעיה הרוחבית הזו חייבים לעשות שינוי מאד גדול.

דב חנין: נושא הגנים ביישובים הבדואים – זו התחלת הדרך.

דב חנין: אדם רוצה להיכנס לחברה, להיות חלק מהחברה, הוא צריך את ההתחלה הזו, שגן הילדים נותן, ואם כך נראית ההתחלה, היא נראית איום ונורא.

דב חנין: ולכן אנחנו צריכים אולי להזמין את שר החינוך לבוא לכאן ולנהל אתנו דיון, בעקבות הדיון המהיר הזה, על איך נראים גני ילדים באזורים של היישובים הערבים הבדואים.

דב חנין: אגב, פה אנחנו מדברים על יישוב מוכר.

דב חנין: המצב הוא עוד יותר גרוע אם זה יישוב לא מוכר, אבל בואו נתחיל לפחות ביישובים המוכרים.

דב חנין: עוד נקודה שהזכיר לי חבר הכנסת זחאלקה, והיא נקודה מאד חשובה.

דב חנין: בכל הנושאים של מערכת החינוך –הרי ביישובים הבדואים יש לא מעט כסף.

דב חנין: כסף, למשל, הולך להסעות.

דב חנין: לא רוצים לבנות, אז לא רוצים לבנות פה גן ולא בית ספר, אז מסיעים.

דב חנין: מדובר על עשרות מיליונים שהולכים להסעות כל שנה כדי לא לייצר פתרונות במקום, איפה שהאנשים צריכים.

דב חנין: במקום להשקיע את הכסף הזה בהסעות, בואו נתחיל לבנות כיתות.

דב חנין: אפשר, כמובן, לתגבר את התקציב הזה, אבל תקציב בסיסי כבר יש.

דב חנין: -

טלב אבו עראר: אני מודה על קיום הישיבה ולחברת הכנסת גילה גמליאל.

טלב אבו עראר: אני גם מודה לסלמה שהציג את הדברים.

טלב אבו עראר: האמת היא שמדובר כאן, איך שתיארו חברי, שיש שם מחדלים בטיחותיים שהם אולי ברמה הכי חמורה, הכי מסוכנת שיש.

טלב אבו עראר: אני מתפלא מאד שמשרד החינוך שנותן אמון חזק מאד ברשויות המקומיות שהוא לא בודק, בתחילת כל שנה לפחות.

טלב אבו עראר: מה שיותר גרוע הוא שגם פונים תושבים למשרד כדי לחקור ולבדוק את העניין.

טלב אבו עראר: אני שואל את חברי המלומד שם, שדיבר בשם המחוז.

טלב אבו עראר: כשקיבלת פניה ראשונה.

טלב אבו עראר: קודם כל שלחתי כחבר כנסת מכתב לשר החינוך בשבועיים הראשונים של שנת הלימודים, ולא נעניתי עד היום זלזול מוחלט משני משרדים – משרד החינוך ומי שעומד בראשו במחוז, גברת אמירה חיים, שידעה על זה.

טלב אבו עראר: אין שם אווירה חינוכית.

גילה גמליאל: ברשותך, דיברתי עם אמירה חיים טרם הדיון.

גילה גמליאל: בין מה שהיא אמרה ובין הדברים שנציגים פה אומרים, אלה שני דברים שונים.

<דכוור עבדאללה: נכון.

<דכוור עבדאללה: בין הדברים שאמרו נציגי משרד החינוך בבית המשפט ובין מה שאנחנו שומעים כאן - - -

גילה גמליאל: היא הראתה נכונות לעזור, ופה אני לא שומעת כלום מהנציגים.

<קריאות: - - -

<יהודה רשף: אני אמרתי ל - - שיפנו אלי.

<יהודה רשף: את תופתעי לראות את שיתוף הפעולה, כמה שהוא מתקיים.

<יהודה רשף: תופתעי לראות.

<יהודה רשף: אני נותן לחבר הכנסת לדבר כי אני מאד מכבד את מה שהוא אומר.

<יהודה רשף: אגב, כל מה שהוא אומר – הוא מתפרץ לדלת פתוחה.

<יהודה רשף: הרי זה ברור שאנחנו עם הפנים בעד.

<יהודה רשף: יש פה עשייה מדהימה במגזר הבדואי, מדהימה.

<יהודה רשף: היא לא באה לידי ביטוי, אולי, בחלקים האלה.

טלב אבו עראר: מוזר לי שגם נציגי המועצה מאמתים את מה שהעלה כאן סלמה, והוא צודק בכל מה שהוא אמר.

טלב אבו עראר: אנחנו לא רוצים שהילדים שלנו יפלו קורבנות לוויכוח.

טלב אבו עראר: דיבר כאן חברי דב חנין על מצוקה.

טלב אבו עראר: איזו מצוקה?

טלב אבו עראר: מועצת אל קאסום היא מהמועצות הכי עשירות בעולם.

מסעוד גנאים: העושר כמו צדק, צריך להיראות גם.

טלב אבו עראר: אני לא מכחיש שנבנה בכל יישוב בית ספר.

טלב אבו עראר: אבל מישהו שאל האם יש גישה להגיע לבית הספר בימי החורף, או שתושבי המקום מנותקים מהעולם בחורף?

טלב אבו עראר: מישהו שם עשה גשר?

טלב אבו עראר: ואדי?

טלב אבו עראר: עשיתם משהו שם?

טלב אבו עראר: לכן, מכובדי היושב ראש, אני יודע שחשובים לך הילדים בכל הארץ, כולנו הכרנו אותך שאין בך אפליה בין זה לזה, וכולנו כך, זה הכיוון שלנו.

טלב אבו עראר: אם זה היה גן לתלמידים קטינים יהודים חסרי ישע, יום אחד הוא לא היה ממשיך להיפתח שם.

<דכוור עבדאללה: קודם כל אני רוצה להודות באופן אישי לחברת הכנסת גמליאל.

<דכוור עבדאללה: באמת, כל הכבוד לך, ממש עשית מצווה, לפי דעתי.

<דכוור עבדאללה: לגופו של עניין - אני המום ממה שאמר כאן נציג משרד החינוך.

<דכוור עבדאללה: נראה לי שמשרד החינוך יושב בשני כובעים.

<דכוור עבדאללה: בבית המשפט הם אמרו דבר והיפוכו, וצודקת חברת הכנסת גמליאל, מה שאמרה לה אמירה חיים הם אמרו.

<דכוור עבדאללה: באה לשם נציגה בשם ברוניה שהגדירה את המצב כקטסטרופאלי.

<דכוור עבדאללה: בדיוק ההפך ממה ששמענו כאן.

<דכוור עבדאללה: אני באמת מצטער להגיד לך דבר כזה, אבל לא היית צריך להגיד.

<דכוור עבדאללה: היה צריך לברר קודם, לעשות דיון פנימי.

עמרם מצנע: אל תחלק ציונים, בוא נשמע מה יש לך להגיד.

<דכוור עבדאללה: אני לא מחלק ציונים, אני שמעתי את כבוד היושב ראש שאומר שגם ביישוב יהודי מצאו נחש, יכול להיות, אבל אנחנו מדברים כאן על מצב ספציפי, ואדוני ראה את התמונות.

<דכוור עבדאללה: מה שכן, יש כאן התעלמות סדרתית ממש מצד הנהלת המועצה.

<דכוור עבדאללה: ראש המועצה לא ראה לנכון גם להגיע לבית המשפט וגם לא לדיון כאן.

<דכוור עבדאללה: כך גם מנהל מחלקת החינוך.

<דכוור עבדאללה: זאת הבעיה וכאן צריך לגעת.

<דכוור עבדאללה: זה שורש הבעיה.

<דכוור עבדאללה: הבעיה היא – משרד החינוך אומר שהוא מעביר תקציבים.

<דכוור עבדאללה: באמת העבירו תקציבים.

<דכוור עבדאללה: התקציבים האלה לא מגיעים לייעוד שלהם.

<דכוור עבדאללה: כאן שורש הבעיה, כאן צריך לטפל.

<דכוור עבדאללה: יש חוזרי מנכ"ל של משרד החינוך.

<דכוור עבדאללה: יש תנאים למתן רישיון למוסדות חינוך.

<דכוור עבדאללה: אם מתחייב הדבר אנחנו נגיש עתירה לסגור את הגנים האלה.

<דכוור עבדאללה: אם לא יטופל העניין כאן ואם לא תמצא המועצה לנכון, כפי שהיא מצאה עד עכשיו, כבר חודשיים שהיא לא עשתה כלום, אני נמשיך הלאה ונסגור את הגנים.

<דכוור עבדאללה: עדיף לילדים האלה לשבת בבית, זה פחות מסוכן.

מסעוד גנאים: לא אאריך בדברים.

מסעוד גנאים: אני מצטרף לדברים, ותודה לחברת הכנסת גמליאל על היוזמה לדיון.

מסעוד גנאים: אני מצטרף לכל מה שאמרו.

מסעוד גנאים: רק אוסיף שלנגד עינינו זה טובת הילדים וטובת החינוך.

מסעוד גנאים: כדי להצליח בזה צריך דבר שהוא בטוח, ובטוח לא רק לעשייה החינוכית אלא בטוח לחייהם של הילדים.

מסעוד גנאים: אם המצב כל כך נהדר, ויש כל כך הרבה תקציבים, למה לא רואים?

מסעוד גנאים: בערבית המצרים אמרו - "שומע את הדברים שלך זה מוצא חן בעיניי" אבל כאשר אני רואה את הדברים אני נדהם, משום שיש ניגוד בין הדברים.

מסעוד גנאים: לא נצא מפה עד שלא תהיה המלצה של ועדת החינוך לתקן את המצב הזה שהוא מסוכן לילדים האלה, או לסגור את הגנים.

<עקל אל אטרש: אני יושב ראש ועד ההורים.

<עקל אל אטרש: פניתי למועצה הרבה פעמים.

<עקל אל אטרש: צר לי שאנשים מטייחים פה את הדברים והם עוד מסתכלים עלינו בעיניים.

<עקל אל אטרש: אנחנו לא חייבים להגיע לבית המשפט על אחזקת גן במדינת ישראל.

<עקל אל אטרש: הדברים האלה קטנים, אנחנו פה היום בכנסת שאמורה לעסוק בדברים גדולים יותר, מהותיים יותר.

<עקל אל אטרש: הדברים האלה הם קטנים.

<עקל אל אטרש: אני לא רוצה, חלילה, לפגוע באף אדם, אבל כשתבואו לבקר שם עוד תראו את התמונה יותר ברורה, במציאות.

<עקל אל אטרש: נכון מה שהיה פה, אבל כשתראו את הגננות ועוזרות הגננות בוכות – לי זה קורע את הלב.

<עקל אל אטרש: כהורה, כיושב ראש ועד הורים אני לא יודע לתת תשובה על כל השאלות שנפתחות.

<עקל אל אטרש: גם כשאני רוצה להשבית את בית הספר כראש ועד, אני מתלבט.

<עקל אל אטרש: אני מסתכל על הילדים, על המציאות, על ההזנחה.

<עקל אל אטרש: מה זה שראש המועצה בא לסייר בבית הספר ויוצא, עם האוטו החדש שלו?

<עקל אל אטרש: אין לי בעיה, אבל שיבוא לעשות משהו, שייתן מענה לשאלות.

<עקל אל אטרש: שייתן פתרונות למה שקורה שם.

<עקל אל אטרש: נכון שמדובר במבנים יבילים, קראוונים שנבנו לפני עשרות שנים שם.

<עקל אל אטרש: בשביל זה כינסנו עצרת מול המועצה, כשלא ענו לבקשות שלנו.

<עקל אל אטרש: הבאתי את ההורים.

<עקל אל אטרש: אמרתי, אולי ראש המועצה בקומה העשירית בבית נעם יתעורר.

<עקל אל אטרש: אמרתי לו – אדוני, לא יכול להיות, אתה יושב בקומה העשירית, הילדים סובלים, ועוד מעט תבוא ותגיד לנו – אנחנו לומדים את הנושא.

<עקל אל אטרש: כמו שנאמר פה – למה כל פעם לומדים מחדש?

<עקל אל אטרש: אנחנו, אדוני, מדינה קטנה.

<עקל אל אטרש: הנגב הוא שעה נסיעה מפה.

<עקל אל אטרש: לא צריך כל כך ללמוד.

<עקל אל אטרש: בשביל לבנות גן לא צריך את כל המהומה הזו.

<עקל אל אטרש: לתחזק גן לא צריך את כל העולם הזה כדי שיעמוד על הרגליים.

<עקל אל אטרש: 5-4 חברי כנסת יושבים כאן ונחנו מדברים על גן שיש בו נחשים ואין תחזוקה שם, ואנחנו יום יום רואים את זה.

<עקל אל אטרש: אתם רואים את זה עכשיו.

<עקל אל אטרש: זה כאב לכולכם, אני ראיתי את זה בעיניים של האנשים, אבל מה תגידו שאנחנו באים לשם יום יום ומסתכלים בעיניים לגננות ולעוזרות?

<עקל אל אטרש: מה נגיד שבמדינה נאורה אין חשמל בבית ספר ויגידו לנו – יש גנרטורים.

<עקל אל אטרש: היתה רשות חינוך לבדואים.

<עקל אל אטרש: הייתי חבר בה.

<עקל אל אטרש: כל הזמן שהגשנו בקשות ואמרנו שלא ייתכן שבבית ספר אין חשמל, לא יכול להיות.

<עקל אל אטרש: הגנרטור הזה, הכסף מתבזבז סתם.

<עקל אל אטרש: אנחנו יודעים שמדינת ישראל מתקצבת את הגנים.

<עקל אל אטרש: אנחנו יודעים שזה נופל לתהום.

<עקל אל אטרש: בנגב עושים מה שרוצים, משתוללים.

<עקל אל אטרש: זה מדבר.

<עקל אל אטרש: כל אחד גיבור שם שיש לו תפקיד ויש לו גיבוי.

<עקל אל אטרש: על ילדים קטנים, כל האבו עלי הזה?

<עקל אל אטרש: למה?

עמרם מצנע: התכנסנו לדיון מהיר וכשמו כן הוא, העיסוק הוא בנושא ספציפי, למרות שדרך הנושא הזה עולה כל נושא התשתית החינוכית במגזר הבדואי.

עמרם מצנע: אני דורש מהמועצה ומשרד החינוך, המחוז, תוך שבוע לקיים ביקורת בטיחות בגן ולקבל החלטה האם הגן הזה הוא בטיחותי ויכול לקלוט ילדים, או שסוגרים אותו.

עמרם מצנע: דבר שני, אנחנו, הוועדה, תערוך ביקור במקום, נקבע מועד.

עמרם מצנע: ראש המועצה, הנהלת המחוז ומשרד החינוך יהיו שותפים בביקור הזה.

עמרם מצנע: אני רוצה לראות במה מדובר.

עמרם מצנע: דבר שלישי – תראו, זה נושא שמלווה אותי לא מהיום.

עמרם מצנע: מועצה ממונה זה שהמדינה מנהלת את היישובים.

עמרם מצנע: לא ייתכן שהמדינה, קרי, במקרה הזה משרד הפנים ומשרד החינוך, כי משרד הפנים הוא הממונה על השלטון המקומי, ומשרד החינוך, בהקשר הזה של מוסדות החינוך, לא יתנו את הדעת להיקף המשאבים שעומדים לרשות המועצה כדי לתחזק את המוסדות כמו שצריך.

עמרם מצנע: זה לא עולה על הדעת.

עמרם מצנע: אני מכיר את זה.

עמרם מצנע: הקריטריונים והמדדים שנותנים למועצה הממונה זהים כמו שנותנים למועצות אחרות, בהתאם לסוציואקונומי, וכו'.

עמרם מצנע: זה דבר שהוא מראש לא מחזיק מים, שלא לדבר על כך שאחזקה של מבנים יבילים היא פשוט עצומה.

עמרם מצנע: זה גם, פניה שלי למשרד הפנים ומשרד החינוך ואני מקווה שכשנבקר שם יהיו לנו תשובות יותר מתאימות לעניין.

עמרם מצנע: בהיבט הגדול יותר והכולל של השקעה בתשתיות במגזר הבדואי, אני אומר לכם מתוך הכרות - כולו ניסיתי לדחוף גן ילדים אחד בירוחם עבור השבט שנמצא באזור ירוחם, לקח לי, שאני מכיר קצת את המערכות – חמש שנים.

עמרם מצנע: אל"ף, בגלל גורמים אובייקטיביים.

עמרם מצנע: אתם יודעים מה זה למצוא קרקע שאין עליה תביעות ובעלויות?

עמרם מצנע: אחר כך על הקרקע הזו צריך לעשות תכנית, בלי תכנית אי אפשר לבנות, ובדרך כלל המקומות האלה הם מקומות שאין עליהם תכנית מתאר ומתווה, ואחר כך צריך להשקיע את הכסף.

עמרם מצנע: ואחר כך בא חיבור המים והחשמל, בסוף.

עמרם מצנע: וזה סיפור בפני עצמו.

עמרם מצנע: היינו בביקור בבית ספר יסודי מדהים.

עמרם מצנע: אין חשמל

<'קריאה: באל סעיד זה היה.

עמרם מצנע: בית ספר מדהים זה היה, ללקק את האצבעות.

עמרם מצנע: אין שם חשמל.

עמרם מצנע: והדרך להגיע לשם היא ברכב ארבע על ארבע.

עמרם מצנע: את הבעיות שם אנחנו מכירים.

עמרם מצנע: הפער בין מה שרצוי, בין מה שנחוץ, לבין המציאות הוא מכאן ועד הודעה חדשה.

<סלמה אל אטרש: אז כאן יש מיליארד שקל

עמרם מצנע: נחשים ועקרבים – תראו, באוהלים של הבדואים יש לא פחות נחשים ועקרבים והחיים בכלל במרחב המדברי הזה הם עם בעיות בטיחות מפה ועד הודעה חדשה.

עמרם מצנע: על כן בסוף, הבית, הגן ובית הספר- אנחנו רוצים שבית הספר והגן יהיו באיכות יותר גבוהה, אבל הדרך עוד ארוכה, כולנו מבינים את זה.

עמרם מצנע: השאלה אם אנחנו מתקדמים או נסוגים לאחור ואני לא יודע בדיוק מה התשובה בעניין הזה.

עמרם מצנע: אז אני חוזר ואומר: אל"ף, אני עומד על כך.

עמרם מצנע: משרד החינוך, המחוז, המועצה – תוך שבוע לקיים בדיקת בטיחות.

עמרם מצנע: דרך אגב, אתם צריכים לעשות את זה לגבי כל המוסדות.

עמרם מצנע: ותחליטו – אתם מחליטים, לא אף אחד – אם הוא עומד בתנאי הבטיחות או לא.

עמרם מצנע: אם לא – אתם צריכים לסגור אותו.

עמרם מצנע: עדיף שילד יישב בבית, באחריות ההורים, מאשר שיהיה באחריות הממסד שלא מסוגל לתת תשובות מתאימות.

עמרם מצנע: אנחנו תוך זמן קצר, שבועות בודדים, נעשה ביקור במקום כשהפוקוס הוא באמת על מתקני החינוך, האחזקה שלהם וההפעלה שלהם.

עמרם מצנע: תודה רבה לכם.

עמרם מצנע: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.