ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 24, 2014-11-17 10:00

שולי מועלם-רפאלי: שלום לכולם.

שולי מועלם-רפאלי: יום שני כ"ד בחשוון תשע"ה, 17 בנובמבר 2014, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מקיימים היום דיון המשך, דיון מעקב לדיון שקיימנו ב-12 בנובמבר 2013, בנושא של ההסברה, מניעה והעלאת המודעות, שינוי שיח.

שולי מועלם-רפאלי: כל המילים היפות שכל הזמן כולנו משתמשים בהן במערכת החינוך ביחס לזנות.

שולי מועלם-רפאלי: חבריי ממערכת החינוך, אני מדגישה את זה כי גם בתשובות שהתקבלו בוועדה יש תחושה, שלי, אני מניחה שתכף תבטלו אותה, אבל יש לי תחושה של חוסר רצון להגיד את המילה זנות.

שולי מועלם-רפאלי: יש דברים טובים ואחרים שכבר נגענו בהם לפני שנה גם בוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: בעיקר בעיקר נראה לי שאנחנו התכוונו, וגם הסיפור הקשה שהיה בקריית גת מאז הפעם הקודמת, גם סיפורים קשים אחרים שאולי קיבלו פחות מקום בתקשורת מביאים אותנו שוב לרצון לגעת במניעת זנות.

שולי מועלם-רפאלי: לעלות את המודעות בשיח על זנות, לדבר גם על כישורי חיים וגם על שוויון בין המינים וגם על כבוד ההדדי וגם על מניעת ניצול.

שולי מועלם-רפאלי: נראה לי שאם לא נדבר על זנות הנושא יישאר בגדר כותרות מבלי שנצליח להביא את הילדים שלנו ואת הצוות החינוכי לעשות את ההיקש בין הדברים היפים שמדברים עליהם במערכת, לבין מניעת זנות, ניצול של קטינים בזנות, התדרדרות של קטינים וקטינות לזנות ועל מהו התפקיד שלנו.

שולי מועלם-רפאלי: בעיקר שלכם מנהיגי חינוך ושומרי סף מרכזיים במניעה להתדרדרות הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: נמצאים אתנו, כמובן, אנשי משרד החינוך.

שולי מועלם-רפאלי: בדיון הקודם היה אצלנו סגן השר, השר גם כתב מכתב תשובה למסקנות הוועדה שנשלחו אליו, במכתבו הוא מאמץ את מסקנות הוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: המכתב נמצא לפני כאן וגם בפניכם כמובן.

שולי מועלם-רפאלי: השר באמת רוצה לעשות את השינוי שעלה מתוך הוועדה הקודמת.

שולי מועלם-רפאלי: בעצם המטרה היא להבין מחברינו ממשרד החינוך, הארגונים, משרד הרווחה, משטרה איך התקדמנו בשנה שחלפה מאז השיח שלנו למניעת זנות, מניעת התדרדרות לזנות של קטינים בתוך מערכת החינוך במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: אבקש ממך אריאל לפתוח.

שולי מועלם-רפאלי: אחר כך נראה גם את המצגת שהילה תציג, נשמע את משרד הרווחה ואת הארגונים.

שולי מועלם-רפאלי: יש לנו את הזמן לדיון מעמיק, אני מקווה.

שולי מועלם-רפאלי: בבקשה אריאל.

<אריאל לוי: בוקר טוב.

<אריאל לוי: אני נמצא ארבע וחצי חודשים בתפקיד מנהל המינהל הפדגוגי.

<אריאל לוי: אני יכול להגיד שבארבעה חודשים הללו חלק מהנושאים שנדרשתי וטיפלתי היה גם נושא התנהגות מינית מסכנת וגם נושא הזנות.

<אריאל לוי: קראתי והתעדכנתי מהצוות המקצועי על מה שהיה בשנים האחרונות.

<אריאל לוי: אני רוצה לומר שלפחות לפי אמת המידה שלי יש התקדמות בארבעה תחומים מרכזיים של הנושא הזה.

<אריאל לוי: גם בתחום הכשרת הצוותים, גם בתחום ההטמעה והכשרת בני הנוער בחלקים הללו, גם פיתוח של חומרים וגם במסגרת ההסברה.

<אריאל לוי: הילה תציג את העשייה שלנו.

<אריאל לוי: אני לא רוצה לדבר במילים גבוהות, כי אחת הבעיות היא המילים הגבוהות.

<אריאל לוי: אני רוצה לגעת בנקודה הספציפית ולהגיד את עמדתי.

<אריאל לוי: אני חושב שכמו שאנחנו במשרד החינוך מתעסקים בכל אלימות בנפרד ובסוגים שונים של אלימות, אנחנו גם מבינים את הערך של עיסוק באלימות.

<אריאל לוי: נושא הזנות הוא נושא בסוגיה קצת יותר מורכבת וגדולה שמביאה ילדים לזנות - - -

שולי מועלם-רפאלי: מהי הסוגיה מבחינת מערכת החינוך?

<אריאל לוי: התנהגות מינית מסכנת.

<אריאל לוי: אנחנו רואים את זה כדבר מרכזי, שימי לב שגם במצגת כתוב 'זנות', אנחנו לא פוחדים מהמילה.

<אריאל לוי: יחד עם זאת הצוות שמטפל בזה לא רוצה לטפל רק בסוגיה הזו, היא לא צרה, היא חשובה ביותר.

<אריאל לוי: יחד עם זאת היא נקשרת בהרבה מאוד אירועים שגם עליהם יש אפילו דיונים בתוך בתי הספר.

<אריאל לוי: אני כמנהל בית ספר לשעבר, אם תרצו גם אני אעדכן, הייתה התלבטות האם התנהגות מסוימת הייתה התנהגות שיש בעדה תמורה או שהיא התנהגות מינית מסכנת שאין בעדה תמורה.

<אריאל לוי: זה יכול להוביל לזנות וזה יכול להוביל לזנות.

<אריאל לוי: חשוב לי להגיד שלא נתעסק רק בסוגיה הספציפית, עם זאת המילה מופיעה ואנחנו נציג ספציפית את ההתמודדויות הפלסטיות שמערכת החינוך עסקה בהם בימים האחרונים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חייבת לתקן ולהגיד שהמילה 'זנות' היא ממש לא מילה מצומצמת.

שולי מועלם-רפאלי: כשאנחנו מדברים על זנות, לצערי, בתוכה נכנסת וריאביליות כל כך כל כך גדולה והספקטרום הוא כל כך רחב.

שולי מועלם-רפאלי: אם אני אפגש בהחלטה שלכם כמו שנכתבה כאן, לא להקים יחידה למניעת סחר בנשים או מודעות למניעת סחר בנשים, נראה לי שמדינת ישראל לא גמרה עם זה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חלילה לא יושבים על זרי הדפנה, עדיין גם הוועדה הזאת וגם מקומות אחרים פועלים בנושא ללא הפסקה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מצפה שאם אתם מחליטים כבר להקים יחידה שהיא תהייה יחידה שמדברת על התנהגות מינית מסכנת ומניעת זנות ולא סחר בנשים.

שולי מועלם-רפאלי: אולי מי שכתב את המכתב לא היה מספיק מדויק.

שולי מועלם-רפאלי: לקראת הדיון היום הוועדה קיבלה מכתב ובו ההחלטות שהתקבלו במשרד החינוך.

שולי מועלם-רפאלי: בסופו כתוב: "בתכנית החדשה שולב מערך שיעור לתלמידות ותלמידים בנושא מניעת סחר בנשים.

שולי מועלם-רפאלי: המורות והמורים המשתתפים בתכנית יוכשרו לכך".

שולי מועלם-רפאלי: אני הייתי מצפה שיהיה כתוב שבתכנית החדשה שולב מערך שיעור או שיש מספר מערכי שיעור לתלמידות ותלמידים בנושא התנהגות מינית מסכנת ומניעת זנות.

שולי מועלם-רפאלי: סחר בנשים הוא נושא חשוב.

שולי מועלם-רפאלי: הוועדה הזאת היא הוועדה למניעת סחר בנשים וזנות.

שולי מועלם-רפאלי: במציאות של מדינת ישראל בשנת 2014 אחרי עבודה באמת מופלאה, הלוואי שנצליח לעשות אותה במניעת זנות, עבודה של איגום משאבים, גם מחשבתיים וגם כלכליים וגם של אנרגיות שמדינת ישראל שמה – אנחנו עלינו בדירוג הבינלאומי מ- D ל- A.

שולי מועלם-רפאלי: אתן הרי יושבות כאן באופן קבוע, מצחיק אותי שאני בכלל מסבירה את זה.

שולי מועלם-רפאלי: זה המכתב שהגיע מהמשרד.

<הילה סגל: אנחנו נשמח להציג לך.

שולי מועלם-רפאלי: לכן אמרתי שיש כאן איזו טעות.

<אריאל לוי: מאחר ואני כאן בפעם הראשונה, אני שמח על דברייך.

<אריאל לוי: אני מבקש לומר שמה שקרה בעבודת הוועדה השפיע לא מעט על העבודה שלנו.

<אריאל לוי: אנחנו נציג אותה עכשיו.

<אריאל לוי: אני לא כל כך רוצה לדבר על הקמת יחידות או סגירת יחידות.

<אריאל לוי: אני רוצה שנציג את הפעילות עצמה ונרד לרגע מהמילים הגבוהות.

<אריאל לוי: אני מעביר ברשותך את רשות הדיבור להילה.

שולי מועלם-רפאלי: בהחלט.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מעבירים את השרביט להילה שתציג בפנינו את המצגת.

שולי מועלם-רפאלי: יהיו הערות.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נשמח להערות טובות שאין צורך להעיר.

<אריאל לוי: כמובן.

<אריאל לוי: אני מבקש לומר מילה אחת.

<אריאל לוי: אני רוצה לתקן רושם שנוצר.

<אריאל לוי: כשאמרתי זנות לא התכוונתי שהתחום מצומצם, לא לזאת הכוונה.

<אריאל לוי: הכוונה הייתה שחלק מהמעגלים השונים שמגיעים ילדים למצב זנות כרוכים בהיבטים נוספים שמחובותינו להתייחס אליהם.

<אריאל לוי: לא התכוונתי למובן שזה נושא צר.

<אריאל לוי: אני מבקש שזה גם ייכתב וגם יאמר.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: בבקשה, הילה.

<הילה סגל: שלום, אני ראש היחידה למיניות ומניעת פגיעה בילדים ובני נוער בשפ"י.

<הילה סגל: אני אתחיל בכך שמערכת היחסים שלנו, משרד החינוך, עם הוועדה היא מערכת יחסים ארוכה ולכן במצגת באמת לא נכנסנו לתפיסה ולא להסברים ארוכים.

<הילה סגל: זו מצגת שבה אנחנו רוצים לתאר בפניכם את מה שאנחנו הולכים לעשות בנושא של מעורבות קטינים בזנות.

<הילה סגל: נהייה ממוקדים.

<הילה סגל: אפשר לראות שכמו שאמר קודם אריאל, אנחנו נגענו בארבע נקודות עקרוניות.

<הילה סגל: הראשונה, פיתוח.

<הילה סגל: נכתבה ערכה של שיעורים בדיוק בנושא שעליו דיברת.

<הילה סגל: זאת אומרת, התנהגות מינית מסכנת ומעורבות קטינים בזנות.

<הילה סגל: יש בה חמישה שיעורים בחטיבה העליונה בדיוק כפי שכתוב כאן "בהתנהגות מינית מתוך פיתויים ולחצים" כולל המילה זנות קטינים וכולל התייחסות לתופעה, כן על הרצף, כן השיעורים מתחילים.

<הילה סגל: בשיעורים, האלה התייעצנו עם "עלם" וקיבלנו את ההערות שלהם.

<הילה סגל: הן היו הערות טובות.

<הילה סגל: כן אנחנו רוצים לעשות את זה ברציפות, כן שכשמדברים איתם על התופעה אנחנו לא רוצים שזו תהיה חוויה שזה משהו מנותק ומשהו זר אלא משהו שמחובר למציאות שלהם, אחרת באמת נפספס.

<הילה סגל: זה כן חלק מתכנית החובה של כישורי החיים.

<הילה סגל: הנושא נכנס כחלק מהנושא כנושא חובה וזאת הערכה.

<הילה סגל: אנחנו עוסקים בהטמעה כחלק מהתכנית.

<הילה סגל: להשאיר אותה על המדף זאת לא הכוונה.

<הילה סגל: בדצמבר אנחנו נעשה הטמעה לאנשי היחידה המקצועית שלנו בשיתוף עם "עלם".

<הילה סגל: אלה הם בדיוק האנשים שיעשו את ההכשרה למחנכים, ליועצים, לפסיכולוגים.

<הילה סגל: אפשר לראות כאן את ההכשרה שלנו, תכף אושרה תתייחס לעבודה שלהם ביחידה למגדר ושוויון בין המינים.

<הילה סגל: השנה אנחנו מכשירים 350 יועצים חינוכיים.

<הילה סגל: יחידת חובה בתוך ההכשרות שלו בדיוק מתייחסת לתופעה של התנהגות מינית מסכנת ומעורבות קטינים בזנות.

<הילה סגל: הדבר אחרון הוא באמת ההסברה.

<הילה סגל: אנחנו בשתי היחידות, היחידה של אושרה והיחידה שלי, מפתחים כרגע עלון מידע לאנשי חינוך שייתן התייחסות ממוקדת לתופעות שהועלו כאן בוועדה, עזרים ואיתור של בני נוער מעורבים בזנות.

<הילה סגל: אנחנו שוב מדברים על הרצף של התנהגות מינית מסכנת וזנות.

<מיכל ליבל: מדברים על מעורבות מינית לגבי קטינים שעוסקים בזנות או קטינים - - -

<הילה סגל: גם וגם.

<הילה סגל: במערכים שלנו שלושה מערכים שמתייחסים להיקף התופעה וגם לתופעה שאנחנו מכירים.

<הילה סגל: למשל רקדנית מוזמנת, חשפנית מוזמנת, הולכים למועדון כזה או אחר.

<הילה סגל: זה בהחלט מטופל במסגרת השיעורים.

שולי מועלם-רפאלי: הילה, התכנית שלכם של חמישה שיעורים שיעברו הכשרה בדצמבר, שנת תשע"ה, לצורך העניין מה-1 בינואר, לכמה בתי ספר אמורות להיכנס החמש שעות האלה?

<הילה סגל: אני אומר שוב, הגדרנו את הנושא של התנהגות מינית מסכנת ומעורבות קטינים בזנות, הכנסנו אותם כחובה לטיפול במסגרת התיכון.

<הילה סגל: יכול תיכון להגיד 'אני השנה לא עוסק בזה, אני אעסוק בזה בשנה הבאה', אבל הוא כן חייב לעסוק בנושא.

שולי מועלם-רפאלי: בטווח השנים שבין י' ל-י"ב?

שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, שמבחינת

שולי מועלם-רפאלי: כם חמש שעות על הרצף הזה?

<הילה סגל: כן.

<הילה סגל: כשאנחנו ניסינו עם חמש השעות האלה, בעצם זה להכניס לתוך שיח שלנו אותו אנחנו מחייבים מאז ומעולם, נושא יחסים וכל מה שהזכרת קודם ואמרת שזה עמום מידי.

<הילה סגל: כן בסופו של דבר לגעת בחמשת השיעורים האלה בדיוק בנושאים שהוועדה מדברת.

<הילה סגל: אני אומרת שוב, זה פיתוח חדש, זה פיתוח של השנה האחרונה, זה פיתוח שנעשה בעקבות חשיבה, בעקבות הכרות עם מקרים, בעקבות דיבור עם אנשי מקצוע שהם חלק מהוועדה הזאת.

<הילה סגל: אני מבקשת להתייחס לאספקט של הלווי והתערבות אחרי זיהוי, אחרי פנייה, אחרי שאירוע נפתח.

<הילה סגל: כן חשוב לנו להגיד שיש לנו חובה, אני לא יודעת כמה זה ידוע, חוזר מנכ"ל מחייב אותנו בכל מקרה של חשד בניצול.

<הילה סגל: לפעמים זה יהיה ניצול מיני מסחרי ולפעמים לא ולפעמים נצטרך לגשש לפני שנדע מול מה אנחנו עומדים.

<הילה סגל: בכל מקרה בית הספר מחויב להקים ועדה בין-מקצועית ויש שורה של פעולות שהוא חייב לפעול לפיהן.

<הילה סגל: אנשי המקצוע של היחידות שלנו מלווים ורואים שהמענה הוא לא רק מידי, הוא לא רק בהתערבות המידית אלא בהתבוננות לטווח ארוך.

<הילה סגל: חלק מהתפקיד שלהם לעבור ולראות שהתכניות האלה נעשות.

שולי מועלם-רפאלי: במקום שזוהה שהייתה בו בעייתיות, יש לכם איזו תכנית נוספת ספציפית למקום הזה?

<הילה סגל: ממש.

<הילה סגל: חלק מהדוגמאות שהועלו כאן של אירועים שהיו בשנה שעברה, במפורש ישנה התערבות ותכנית שהיא לטווח המידי.

<הילה סגל: אי אפשר להיכנס לכיתה אחרי שאירוע קורה ולהתחיל ללמד שיעורים כאילו לא קרה דבר.

<הילה סגל: יש משבר, צריך לטפל במשבר.

<הילה סגל: בזמנו היינו ביחידה, מיכל מכירה את היחידה שלנו היטב, היינו יחידה של 30 איש, היום אנחנו יחידה של 60 איש.

<הילה סגל: בעצם כל אחד מהמחוזות: דתיים, חילוניים, ערבים, יהודים זה חלק מהתפקיד שלו היום.

<הילה סגל: החל מהשנה שעברה הנושא של התנהגות מינית מסכנת וזנות בקרב בני נוער זה חלק מהגדרת תפקיד ההדרכה בבתי הספר.

<אריאל לוי: ההתערבות שנעשית אחרי אירוע לה יש מספר מעגלים גם לאוכלוסייה הספציפית שהייתה מעורבת וגם למעגל המתבונן המעורב באופן עקיף ובאופן ישיר וגם למעגל הרחב של הקהילה.

<אריאל לוי: חשוב שאנחנו ניקח את זה בחשבון כי לפעמים אילו אירועים מאוד דרמטיים לבית הספר.

<אריאל לוי: כך אנחנו מתמודדים.

<הילה סגל: אני מעבירה לאושרה את רשות הדיבור כדי להתייחס.

<אושרה לרר: אני מבקשת להתייחס לכמה נקודות שהעלו כאן קודם.

<אושרה לרר: למה סחר ונשים ולא זנות.

<אושרה לרר: ההיסטוריה של הטיפול בתוך מערכת החינוך, בכלל כאן בוועדה, היא מתוך סחר בנשים.

<אושרה לרר: כשאנחנו מסתכלות, אני נשענת על תיאוריה, אני לוקחת תיאוריה פמיניסטית ושואלת את עצמי מה זאת זנות בעצם.

<אושרה לרר: זנות היא חלק מאלימות מגדרית.

<אושרה לרר: זנות היא חלק מסחר בנשים ולכן בשבילי ברור ומובן מאליו שאחד הפנים של סחר מנשים הוא זנות.

<אושרה לרר: אם עד אז לא, אני כן אוסיף את המילה זנות.

<אושרה לרר: אין לנו בעיה.

<אושרה לרר: הכנו בשנה שעברה מערכים מפורשים.

<אושרה לרר: להבדיל מהתכניות של הילה התכניות שלנו הן וולונטריות.

<אושרה לרר: בית הספר יכול לבחור או שלא לבחור בתכניות.

<אושרה לרר: אנחנו בהחלט הכנו מערכים שהופצו לבתי הספר שעובדים אתנו בנושא הספציפי - - -

שולי מועלם-רפאלי: כמה בתי ספר עובדים אתכם?

<אושרה לרר: כ- 200 בתי ספר עובדים איתנו ישירות בתכניות שלנו - - -

מיכל רוזין: מתוך 1,800?

<אושרה לרר: במעגל ראשוני.

<אושרה לרר: יש עוד הרבה מאוד בתי ספר שמקבלים מאתנו ימי עיון, השתלמויות.

<אושרה לרר: אני מדברת על תלמידים שפוגשים אותנו.

<אושרה לרר: יש כמובן כנסים שבהם יש תלמידים שפוגשים אותנו מעבר.

<אושרה לרר: כלומר המעגל הוא מאוד רחב.

<אושרה לרר: בדוח הזה של משרד המשפטים שדיברת עליו גם אנחנו משתתפים ולכן אמרתי - - -

שולי מועלם-רפאלי: ברור, לכן אמרתי את מה שאמרתי, מוזר בכלל שאני מסבירה לכם, אני בעצם לא מסבירה כי אתן נמצאות בוועדה הזאת, ברשותכם עוד לפני שאני הגעתי אליה.

שולי מועלם-רפאלי: התחושה הייתה, אתן יודעות, אני לא אפחד ואומר שהתחושה הייתה שמנסים להימנע מלגעת במילה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: אני שמחה לשמוע שלא.

מיכל רוזין: הילה, לכמה בתי ספר הצלחת להגיע בשנה האחרונה?

<הילה סגל: התכנית לא התחילה אז.

<הילה סגל: אנחנו כן עושים כל שנה סקר כישורי חיים ואנחנו מקבלים תמונה מפולחת ומפורטת היטב, של בתי הספר בארץ לגבי כל התכנים וכל התכניות.

<הילה סגל: בסוף השנה הנוכחית, נקבל אינדיקציה של כמה בתי ספר עסקו בנושא ובאיזה היקף.

<יעל גור: אני עובדת סוציאלית ואני מנהלת את מרפאת לוינסקי של משרד הבריאות.

<יעל גור: יש לה גם שולחה ניידת שמעניקה סיוע לאנשים בזנות.

<יעל גור: יש לנו תכנית מאוד גדולה שרצה כבר מספר שנים, תכנית בשם "סקס בטוח בעיר הגדולה".

<יעל גור: התכנית עוסקת בקידום מין מוגן גופנית ונפשית לבני נוער בבתי הספר.

<יעל גור: אני מאוד שמחה שאתם פה, אתה פה רק ארבעה חודשים.

<יעל גור: לי יש תחושה קשה ממשרד החינוך, כבר כמה שנים שלא פותחים לנו את הדלת.

<יעל גור: לא פותחים לנו את הדלת.

<יעל גור: נפגשנו עם כל המפקחות של שפ"י יותר מפעם אחת והסברנו את כל התכניות שאנחנו עושים כולל כספים שאנחנו מגייסים.

<יעל גור: כלומר, משרד הבריאות נותן כסף לרכזת ברבע משרה אצלי במרפאת לוינסקי.

<יעל גור: כל הכסף מגיע מגיוס תרומות דרך חברות תרופות.

<יעל גור: זה לא פשוט למשרד ממשלתי לגייס תרומות, הכול מופנה למשרד החינוך.

<יעל גור: מה שביקשנו מעירית ליבנה זה היה ברכת הדרך ואיזה מייל שהיא שלחה לבתי ספר ומאז אנחנו עושים בעצם שיווק אל מול בתי הספר.

<יעל גור: לא קיבלנו איזו הכרה.

<יעל גור: אנחנו אחים שלכם, גם אנחנו משרד ממשלתי.

<יעל גור: לא נפתחה הדלת בצורה של שיתוף פעולה אמתי.

<יעל גור: לא נעשתה מעולם פנייה ללמוד מהניסיון שלנו לא רק בעבודה החינוכית אלא גם בעבודה עם האוכלוסייה עצמה.

<יעל גור: אני מאוד שמחה שמקיימים כאן את הדיון הזה שעוסק בנושא של מניעת זנות וקידום התנהגות בטוחה גופנית ונפשית בבתי הספר.

<יעל גור: שאוכל סוף סוף להגיד את זה עם קהל כדי שאולי מישהו יעשה מעקב ובאמת יהיה בינינו שיתוף פעולה.

<יעל גור: אנחנו נפגשים כאן המון שנים, אולי לא אתכן אולי עם קודמותיכן, נפגשתי עם מרים שהייתה אחראית על שוויון בין המינים במשרד החינוך.

<יעל גור: אני מכירה את המשרד שלה מכל זווית אפשרית, אבל לא קרה שום שיתוף פעולה.

<יעל גור: לי זה נראה אבסורד.

<יעל גור: זה נהדר שאתם משתפים פעולה עם "עלם".

<יעל גור: הוא בהחלט גורם שאתם צריכים לשתף אתו פעולה, אבל אנחנו משרד הבריאות.

<יעל גור: איך אפשר לדבר על התנהגות מינית מסכנת ומניעתה מבלי להתייחס למחלות מין ו- HIV , מבלי להתייחס להיבט הרחב יותר של מין מוגן גם ברמה הנפשית ולא רק ברמה הגופנית?

<יעל גור: כשהולכים לצרוך זנות זה לא רק הגוף של האישה, זה עוד הרבה מעבר לזה.

<יעל גור: אני יודעת שאתם באים משם ואני ממש אשמח שתרימו את הכפפה כי אני חושבת שאנחנו התכנית הוותיקה בארץ.

<יעל גור: תפור עלי שבניתם לפני, שמקשטת מגירות רבות.

<יעל גור: תעזרו בנו.

שולי מועלם-רפאלי: רגע, אני רואה כאן את חוסר הנחת.

<יעל גור: אין שיתוף פעולה עם משרד החינוך ואני משרד הבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: תכף אריאל יענה.

שולי מועלם-רפאלי: אריאל, אני ארחיב את המעגל מעבר למשרד הבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: יושבת כאן גם עידית מארגון תודעה שנכנסת לבתי ספר, אבל לא דרך משרד החינוך.

שולי מועלם-רפאלי: ברור שלא שהיא לא תהייה שם אם לא הייתם מרשים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מניחה שבחוקי מדינת ישראל לא נכנסים לבתי ספר אם משרד החינוך לא מאפשר את זה.

שולי מועלם-רפאלי: עדיין זה לא בקשר הישיר שמשרד החינוך פותח את הדלת לגופים נוספים שעוסקים בנושא.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה של כולנו היא שבני הנוער שלנו יהיו יותר מודעים, שדברים ישתנו.

שולי מועלם-רפאלי: אני אמשיך להזדעזע בכל פעם מהידיעה שבחלק ממסיבות סיום י"ב מוזמנות חשפניות.

<אריאל לוי: מאחר ואני לא מכיר אותך ולא את התכנית, אני מניח ששפ"י והצוות שעובד בתחום מכיר יותר טוב, אני אעשה בדיקה עם אילו תכניות אנחנו עובדים ועם אילו לא.

<אריאל לוי: אני בטוח שיש סיבות יותר טובות או פחות טובות.

<אריאל לוי: אגב, יש לנו המון שיתופי פעולה עם משרד הבריאות בהמון תחומים אחרים כולל עירית ליבנה וכדומה.

<אריאל לוי: אנחנו נעשה את הבחינה של הדבר הזה.

<אריאל לוי: תקשיבו, כמות הגופים שנכנסים לבתי הספר בנושאים חשובים החל מנושאים של מניעת סמים דרך שאלה של אלכוהול ועד עזרה ראשונה הם מאות רבות.

<אריאל לוי: אני לא בא לשים אותך כרגע ואת הגוף שאת מייצגת עם כל הסל הזה כי את גוף ממשלתי.

<אריאל לוי: צריך לבדוק את זה ואז נתקדם.

<אריאל לוי: אני אדאג שיחזרו אליך עם תשובה גם אם התשובה היא שלילית.

<אריאל לוי: אני פשוט לא מכיר את הרקע, לא שלילי כמובן, פשוט מהם שיתופי פעולה שעושים.

<אריאל לוי: אני רוצה לבחון את זה.

<אריאל לוי: אם אתם רוצים להתייחס יותר ספציפית - - -

שולי מועלם-רפאלי: לדעתי שווה שהבדיקה שלך תהייה על כל הגופים.

שולי מועלם-רפאלי: נאפשר לחברת הכנסת מיכל רוזין לדבר ואז הילה ואושרה תענו בבקשה.

מיכל רוזין: בוקר טוב.

מיכל רוזין: תודה לכולם שהגיעו, זה באמת נושא שאני מלווה הרבה שנים.

מיכל רוזין: זה נושא חשוב ביותר.

מיכל רוזין: אני מבקשת לומר משהו שאולי יפתיע אתכם או לא יפתיע אתכם.

מיכל רוזין: אני חושבת שגם שפ"י וגם היחידה לשוויון בין המינים עושות עבודה מצוינת.

מיכל רוזין: אני חושבת שהן מסורות לעניין, אני חושבת שהעובדה ששולחים אותן כל פעם להגן על עבודתן, זה במידה מסוימת, סליחה, אבל זה מתחיל להיות צער בעלי חיים, סליחה.

מיכל רוזין: באמת, כמו שהמשטרה שולחת בכל פעם נציג והוא צריך להגן על מדיניות המפכ"ל.

מיכל רוזין: צר לי, המחלקות האלה עושות את מה שהן יכולות לעשות.

מיכל רוזין: הן קמות בבוקר והן רוצות לעשות כמה שיותר ושרק יתנו להן יותר תקציבים ויותר אפשרות לעשות.

מיכל רוזין: הבעיה היא לא בשתי היחידות האלה.

מיכל רוזין: סליחה שזלזלתי בעניין המחקר ואמרתי דה-ז'ה וו, אבל כל שנה אנחנו באים לישיבות האלה בכנסת ואומרים לנו 'עכשיו אנחנו מסיימים את הבדיקה כמה'.

מיכל רוזין: אבל להגיד.

מיכל רוזין: את יכולה לשלוח לי מהמחשב ברגע כמה סדנאות נערכו בשנה האחרונה על ידי המדריכות שלך.

מיכל רוזין: את זה את יודעת בוודאות, את מנהלת אותן.

מיכל רוזין: עזבי, אני גם לא רוצה להעמיד אותך במקום הזה כי זה לא תלוי רק בך.

מיכל רוזין: את זה אני מנסה להגיד.

מיכל רוזין: יש שיפור, יש לי ילדים במערכת החינוך.

מיכל רוזין: אנחנו רואים מה היה לפני חמש-עשר שנים, יש שיפור.

מיכל רוזין: נכנסים לבתי ספר, מדברים אתם.

מיכל רוזין: אני לא מתייחסת לתכנית הזאת דרך אגב של כישורי חיים.

מיכל רוזין: לצערי הרב, לדעתי לתכנית הזאת יש לה כישלון גמור.

מיכל רוזין: נוגעים לא נוגעים, הכול זה כמו "אני הוא אחר" בערך.

מיכל רוזין: "אני הוא אחר", אני צריך לדאוג לחבר שלי, אבל כל מה שהוא באמת אחר לא נכנס לבית הספר שלי.

מיכל רוזין: זה בערך אותו דבר.

מיכל רוזין: יש שיפור ואני גם ראיתי ובדקתי עם שלושת הילדים שלי, כל אחד בגיל שונה בית ספר יסודי, חטיבת ביניים ותיכון, כשהיו אירועים כמו אייל גולן, האונס הקבוצתי כן ראיתי פתאום שינוי, כן דיברו על זה בכיתה.

מיכל רוזין: יכול להיות שזה תלוי במורות וכדומה.

מיכל רוזין: אני חושבת ואני לא אוהבת להשתמש בביטויים אליטיסטים, אבל פה אין בררה.

מיכל רוזין: חסרה כאן רוח המפקד, חסר פה שר החינוך, הנהגת משרד החינוך.

מיכל רוזין: זה שהם יעשו עבודה מצוינת זה נהדר.

מיכל רוזין: הן קמות בבוקר, זה התפקיד שלהן וזה מה שהן עושות.

מיכל רוזין: הן עושות עבודה מצוינת, אבל יש להן כלים מסוימים שאתם הן יכולות.

מיכל רוזין: אם לא באה רוח המפקד ואומרת, חבר'ה אנחנו כאן בצרה גדולה מאוד עם בני הנוער שלנו.

מיכל רוזין: שלא נדבר על זה שבתי הספר והמורות, בעיקר הן מורות.

מיכל רוזין: איך הילד שלי אומר לי? "אימא, מה שאני יודע את עוד לא ללמדת" ולא משנה שהוא לא יודע כלום ממה שאני יודעת.

מיכל רוזין: בתחושה שלהם, הוא כבר אומר, "אנחנו קוראים הכול, אנחנו רואים הכול, אנחנו יודעים הכול, מה את יכולה לספר לי שהוא לא פתוח בפניי".

מיכל רוזין: זה לא כמו שאנחנו גדלנו שבאמת לא ידענו אם לא דיברו אתנו, ולא דיברו אתנו.

מיכל רוזין: אבל היום, מצד אחד יש להם עומס אדיר של מידע ומצד שני לא באמת מדברים אתם.

מיכל רוזין: כשכבר מדברים אתם במערכת החינוך, תסלחו לי זה באמת לעג לרש, הם עושים בדיחה על איך שמדברים אתם, על איך שאומרים.

מיכל רוזין: את מדברת על מיניות בריאה, 'קונדום' מורות לא מסוגלות להוציא מפה, הן לא מסוגלות להוציא את המילה הזאת.

מיכל רוזין: אני אומרת לך, קונדום זה כבר משנות ה-80 וכבר הלכנו הלאה לדברים אחרים יותר מסוכנים.

מיכל רוזין: יש תחושה שחסרה רוח המפקד, שמלמעלה פוחדים לגעת בדברים האלה.

מיכל רוזין: בסופו של הדבר, המורות, המנהלות, היועצות, מה לעשות אולי הן מדור אחר, הן לא מצליחות לגעת בילדים, הן לא מצליחות לדבר איתן בגובה העיניים.

מיכל רוזין: אני זוכרת שהייתה לי מורה בכיתה ו' שפתאום באה לכיתה והתחילה לדבר על זה שהיא קיבלה מחזור, כולם היו בשוק וההורים בבית "איך היא מדברת אתכם על כזה דבר"?

מיכל רוזין: .

מיכל רוזין: היום בדיעבד אני אומרת וואו, איזו מורה, אף אחד לא דיבר אתנו על הדברים האלה בכלל.

מיכל רוזין: פעם בשנה קראו לנו לאחות בית הספר, היא עשתה הרצאה ושלום על ישראל.

מיכל רוזין: פתאום מישהי מבוגרת מדברת אתנו כאילו היא החברה שלנו ומתוך ידע וניסיון.

מיכל רוזין: זה העניין, לדבר אתם בגובה העיניים.

מיכל רוזין: למה הסדנאות של מרכזי הסיוע עובדות, כי מדברים אתם בגובה העיניים.

מיכל רוזין: אני לא באה בטענות, לא כל המורות הוכשרו לזה ויכולות אוטומטית להיכנס לזה, כאן יש בעיה מערכתית.

מיכל רוזין: פעם אחת מדברים על זנות ופעם אחת על אונס ופעם אחת על הטרדה מינית.

מיכל רוזין: זה לא חשוב.

מיכל רוזין: יש פה בעיה קשה שהילדים שלנו מוצפים, מוצפים במידע ואנחנו הרבה הרבה אחריהם.

מיכל רוזין: רוח המפקד, אם לא יקום שר החינוך ויגיד 'אני מקצה לזה משאבים'.

מיכל רוזין: אני תמיד אומרת שאפשר להגיד מילים יפות, אבל אם לא שמים כסף זה לא שווה כלום.

מיכל רוזין: ככה זה ואין מה לעשות.

מיכל רוזין: במדינה, משרדי ממשלה יכולים להגיד עד מחר שהם עושים וחשוב להם וכדומה, אם הם לא שמים על זה כסף זה לא קיים.

מיכל רוזין: אני חושבת שבכך אתם נכשלים שוב ושוב.

מיכל רוזין: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: אתה רוצה להגיב על זה, או אולי אתה בעיקר מקשיב?

<אריאל לוי: ראשית אני מקשיב.

<אריאל לוי: אני חושב שהבחנה שניתנה כאן, אני הייתי מגדיר אותה אחרת גם לגבי גובה העיניים גם לגבי המורה וגם לגבי המנהלים.

<אריאל לוי: אני חושב שמבחינת סדרי העדיפויות, תחשבו גם מה מועמס על התיכון מבחינת תרבותית-חברתית שאנחנו כאנשי חינוך אמורים לעסוק בהם.

<אריאל לוי: אני ניהלתי תיכון עד לפני כמה שנים, ציינתי את זה קודם.

<אריאל לוי: תחשבו רק על סוגיות של אלימות, של מיניות, של סמים, של נהיגה זהירה, של אורח חיים בטוח, של תאונות – כשאתה שם את כל זה על סל אחד שלם ומסתכל כרגע על כל תמונת התיכון ושואל את עצמך חוץ מללמד עברית, תנ"ך, מתמטיקה וכדומה, יש כאן סוגיה מאוד מאוד מורכבת של מיקוד.

<אריאל לוי: אני כן יודע בוודאות שסוגית המיניות עולה מאוד מאוד חזק בבתי הספר.

<אריאל לוי: חלק מהיועצות מאוד מוכשרות לעשות את זה, חלק לומדות לעשות את זה.

<אריאל לוי: אני מאוד מסכים אתך בדבר אחד, אנחנו כל הזמן צריכים להיות מאוד מאוד מעודכנים גם ברובד השיח וגם - - -

שולי מועלם-רפאלי: לכן נתבקש שיתוף פעולה, עם כל הארגונים שפועלים מחוץ למשרד.

שולי מועלם-רפאלי: לכן מתבקש שיתוף הפעולה.

<אריאל לוי: אני גם רוצה להגיד מילה על מה שחברת הכנסת אמרה.

<אריאל לוי: יש גם שאלה של מגזרים, אוקיי, יש כאן גם שאלה של מגזרים.

<אריאל לוי: מבחינתך לדבר על קונדום זה בסדר, אבל לא בכל מגזר - - -

שולי מועלם-רפאלי: תתאם את זה למגזר.

<אריאל לוי: אני מציין שיש גישות שונות של איך ניגשים לשיח.

<אריאל לוי: זה חלק מהפיקוח.

<אריאל לוי: אגב, חלק מהפיקוח של שפ"י הוא גם פיקוח דתי ואנחנו עושים את ההתאמות.

<אריאל לוי: אני רק אומר שלמשימה הזאת יש לה הרבה - - -

שולי מועלם-רפאלי: אתה יודע, גם מיכל רוזין וגם אני האחרונות שחושבות שצריך לעשות כאן 'פריש מיש', וללמד את כולם אותו דבר.

שולי מועלם-רפאלי: בוא נדבר על 80, 20 שמקובל במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: בשביל ה- 80% בואו נעשה את התכנית המתאימה.

<אריאל לוי: אגב, אני לא חושב שאת טועה.

<אריאל לוי: אני רק חושב שעלינו להיות מאוד מעודכנים.

<אריאל לוי: חלק מהתכניות האלה מתחילות בינואר בצורה הרבה יותר מעודכנת מאשר בעבר.

<אריאל לוי: אני חייב להודות שזאת תמונה שלמה.

<אריאל לוי: תסכלו מהזווית של מנהל בית הספר ושל היועצת ושל המורה, זאת תמונה שלמה שמתמודדת עם הרבה מאוד תחלואים של החברה במסגרת התכנית החינוכית.

<אריאל לוי: לדעתי דווקא בתחום הזה מאז שאני הייתי מנהל בית ספר, יש התקדמות מאוד גדולה ועם זאת היא לא מושלמת.

מיכל רוזין: אני חושבת שפספסת את הנקודה הכי חשובה בדברים שלי.

מיכל רוזין: בדיוק, כשאתה אומר לי, 'תראי, אני צריך לעסוק גם בזה וגם בזה וגם בזה ולמצוא במערך השיעורים שלי שיעור לעשות על סמים ושיעור על זה'.

מיכל רוזין: בכול אתה צודק, אבל מה שאמרתי, אם מורה שהוא מחנך, מדברים כל הזמן על 'למידה משמעותית' חינוך, חינוך.

מיכל רוזין: לכן נתתי את הדוגמה של המורה שלי בכיתה ו', עובדה שאני זוכרת את זה כדבר כל כך משמעותי בחיי.

מיכל רוזין: כאשר בא מורה לכיתה, הוא לא צריך עכשיו לדבר על זה.

מיכל רוזין: כשאני שומעת מורה לספרות, אפרופו אושרה, מסבירה שיר של דליה רביקוביץ או לא משנה של מי, והיא נותנת הסבר, היא אומרת 'כן, הגבר שם היה שוביניסטי', או שאני לא זוכרת שהבן שלי הביא, אמרתי לו 'תקשיב, לא מוכנה, אפילו גם אם תכשל במבחן, זה לא מה שאתה כותב בניתוח של השיר הזה, עכשיו אני אנתח לך את השיר מנקודת מבט מגדרית'.

מיכל רוזין: אתה מבין, הנקודה היא שאם הראש הוא מגדרי, אם הראש רואה את הדברים האלה, אם המחנכת - - -

שולי מועלם-רפאלי: יאמר לפרוטוקול שכל ניסיונות הוועדה לזמן את המנכ"לית ואת השר למרות שהנושא הזה, לדעת כל המכתבים שקיבלנו, הוא בסדר עדיפות מאוד גבוה, לא צלחו.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא אומר שאנחנו לא מסתפקים בך ולא בחברות הקבועות.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהאמירה של מיכל על הנהגה חינוכית היא בפתחכם.

<הילה סגל: אני מבקשת לומר שיש במשרד עבודה מאוד אינטנסיבית שהיא לא באחריותי, אני יכולה לברך עליה בנוגע להסדרת העבודה וקשרי העבודה עם המגזר השלישי, עם עמותות וארגונים.

<הילה סגל: לדעתי הושקעה בה מחשבה מאוד רצינית.

<הילה סגל: היום יש יותר מ-6,000 גופים ועמותות ואין ספק שיש גופים שעושים עבודה מדהימה.

<הילה סגל: אני מכירה את התכנית של לוינסקי, לא נפגשנו מעולם.

<הילה סגל: בין היתר אני מכירה, מוקירה ויודעת.

<הילה סגל: אני מבקשת לומר שהעבודה שלנו, היא עם הרבה כבוד והערכה לכל הארגונים ולהתמתחות שלהם, היא לדאוג שאנשי החינוך בתוך מערכת החינוך יקבלו את הידע ושיהיו מעודכנים.

<הילה סגל: אנחנו עושים שם עבודה משמעותית ויש מורות שמדברות בגבוה העיניים ויש סדנאות.

<הילה סגל: האמירות הן מאוד גורפות וכואבות.

<הילה סגל: אנחנו רואים שבבתי הספר יש היום גם - - -

מיכל רוזין: אמרתי גם מחמאות טובות, יש גם דברים טובים.

מיכל רוזין: זה צריך להיות משולב ולא "עכשיו אני מדבר על זה".

<הילה סגל: אני לא נכנסת לזה, אני מסכימה.

<הילה סגל: אני אומרת שוב, כן, אנחנו רוצים לעשות למידה מהעמותות ואנחנו עושים המון.

<הילה סגל: אנחנו מביאים אותם ליחידה המקצועית ורוצים שהמקצועיות תהייה בתוך המערכת.

שולי מועלם-רפאלי: תודה הילה.

שולי מועלם-רפאלי: עידית בבקשה.

<עידית הראל שמש: שלום, אני ממכון תודעה.

<עידית הראל שמש: האמת שאותי די מרגש בדיון של משרד החינוך לראות את המילה זנות גם אם היא מילה שישית והיא בצד, אבל סוף סוף היא נכנסה.

<עידית הראל שמש: סחר בנשים, אני מסכימה אתך שסחר בנשים קיים, אבל הוא מתקשר לנשים זרות שהובאו לכאן.

<עידית הראל שמש: וממה שאנחנו מכירים כתופעה שהייתה בתחילת שנות 2000.

<עידית הראל שמש: לתלמיד בית הספר, תלמידי התיכון, זה משהו שלא קשור אליהם.

<עידית הראל שמש: אני באמת שמחה על קיום הדיון וקוראים לילד בשמו.

<עידית הראל שמש: אני חושבת שמעבר למעורבות בזנות, אחת המטרות שלנו היא לעצור את דור הלקוחות הבא.

<עידית הראל שמש: במיוחד, ונקווה, כשתיכנס החקיקה זה יהיה כבר עבירה על החוק.

<עידית הראל שמש: אני לא יודעת איזה משקל זה של מעורבות וכמה זה נושא של צריכת זנות.

<עידית הראל שמש: היום בני נוער חושבים שאישה בזנות, חשפנית, היא סטודנטית שעושה מלא כסף והיא בוחרת, היא אוהבת את זה והיא נהנית מזה ובמקום ללכת לעבוד במלצרות היא מעדיפה לעסוק בזה.

<עידית הראל שמש: אלו הן עמדות שצריך לשנות.

<עידית הראל שמש: אני מקווה שזה יהיה חלק מהתכנית.

<עידית הראל שמש: אנחנו כמובן נשמח לשתף פעולה ולתת מניסיוננו.

<עידית הראל שמש: אנחנו נכנסים לבתי ספר ופונים אלינו, יש איזה צורך גם של המורים וגם של התלמידים.

<עידית הראל שמש: מלוות אותנו כאן שלוש תלמידות שעושות סרט לתעודת הבגרות על נושא הזנות.

<עידית הראל שמש: הנושא מעניין אותם, הם רוצים לדעת ולהבין.

מיכל רוזין: כל הסטודנטים והתיכוניסטים שפונים אלי, אותם אני כעת שולחת ישר אליך.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין, אנחנו מקדמות ומקדמים אתכם בברכה, יישר כוח לבחירת הנושא האמתי הזה.

<עידית הראל שמש: אני חוזרת לאותה ישיבה שישב כאן סגן השר ודיבר באמת בהמון נחישות ורצון לעסוק בנושא הזה.

<עידית הראל שמש: אני שואלת, עד כמה באמת.

<עידית הראל שמש: אני שומעת שלא כל התכנית היא חובה, חלקה וולונטרית.

<עידית הראל שמש: עד כמה אפשר להגיד שתוך שנתיים כל תלמיד בתיכון בארץ ייחשף לנושא הזה.

<עידית הראל שמש: עד כמה זה ריאלי שזה יקרה.

<אריאל לוי: הילה, תקני אותי אם אני טועה.

<אריאל לוי: במהלך של שלוש שנים כל תלמיד בתיכון ייחשף לפחות ב-5 יחידות חובה.

<אריאל לוי: כפי שנאמר כאן - - -

שולי מועלם-רפאלי: 5 שעות.

<הילה סגל: לא מגישים לבגרות על זה.

<אריאל לוי: הדבר לא טמון אך ורק באיך נראה השיעור.

<אריאל לוי: חלק מהעבודה שאנחנו עושים סביב ההטמעה וסביב ההסברה נוגע להמון מישורים שהם לא בשיעור הפורמאלי.

<אריאל לוי: לדוגמה, מה שהבנות כרגע עושות הוא דבר מדהים.

<אריאל לוי: גם במסגרת המעורבות והמחויבות האישית בתכנית החדשה של 'ישראל עולה כיתה' אחת האפשרות היא לעסוק בתכנים מהסוג הזה, להתנדב בקהילה או בבית הספר למען פעילויות כאלה, זה יוכר לבגרות.

<אריאל לוי: יש לנו עוד דרך לעשות בעניין הזה, אבל לא הכול מתחיל ונגמר ביחידות למרות שזה סימבול ורצינות של מערכת החינוך לטפל בזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שלזה בדיוק התכוונה חברת הכנסת מיכל רוזין, כשהיא אמרה שלא לדבר על זה רק ב-"עכשיו נכנסו לכיתה וזאת השעה שלנו לדבר על זה", אלא באמת באיזשהו מעגל יותר הוליסטי של שיח שמשתנה, של דברים ששמים אותם על השולחן ואז הכול עובר פאזה.

שולי מועלם-רפאלי: עובר שינוי תודעתי גם בקרב הילדים תלמידים שלנו וגם בקרב הצוות החינוכי שהוא המודל המוביל בשביל הילדים שלנו.

שולי מועלם-רפאלי: אני עדיין - - -

מיכל רוזין: לאיתור, לזיהוי בעיות, שיבואו אליו, שידברו אתו.

<אריאל לוי: במסגרת המחקר שיש לנו, גם מנתוני המיצ"ב וגם ממסגרות אחרות, עולה שהדמויות בבית הספר הן מאוד מאוד נגישות לתלמידים, בטח סביב אירועים מיניים טראומתיים.

<אריאל לוי: אני יכול לציין שלפעמים זה לפני ההורים, אז פונים או למשטרה או לגופים אחרים.

<אריאל לוי: אני אומר שדווקא הדמויות האלה הן מאוד נגישות.

<אריאל לוי: אני מסכים שיש לנו להשתפר לגבי הדברים שאמרת קודם.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להבין, הפרקטיקה של מה שאת אומרת היא, כשסיפור מתפוצץ בתקשורת אתם ידעתם עליו קודם?

שולי מועלם-רפאלי: בגדול, 70%, אותם 70%.

<הילה סגל: אני אשמח להתייחס לזה אחרת ולהגיד - - -

שולי מועלם-רפאלי: סליחה, אם נראה שעשיתי את זה בכוונת מכוון, זה לא.

שולי מועלם-רפאלי: תסבירי לי, כשאת אומרת ש-70% מהמקרים מגיעים ממערכת החינוך, זאת אומרת, שרק אנחנו מופתעים בכל פעם?

שולי מועלם-רפאלי: אתם מודעים לדברים?

<הילה סגל: בחלק גדול של המקרים בוודאי, בוודאי.

<הילה סגל: אני מבקשת לומר שבמקרים מסוימים ילדים באים ופונים.

<הילה סגל: אגב, אחד המחקרים שאני בטוחה שאנשים מכירים, הוא מחקר של פרופסור רחל הלר פרופסור צבי איזיקוביץ.

<הילה סגל: אנחנו יכולים לראות את הפער כששואלים אותם 'למי תפנה' שם באמת מצבנו לא משהו, אבל כששואלים אותם 'למי הפניה הייתה הכי אפקטיבית' – שם מקומנו מצוין.

<הילה סגל: אנחנו במקום השני, קודם ההורים ואחר כך המחנכים.

<הילה סגל: לא רק בפנייה של הילדים אלא גם באיתור של הצוותים החינוכיים שמזהים ומאתרים.

<הילה סגל: אני אומרת שוב, האיתור הוא בהרבה פעמים איתור של ניצול ואז בברור שיעלו דברים נוספים ויהיה מקום לקרוא לזה בשם של מעורבות בזנות, אבל לא נדע את זה בהתחלה.

<הילה סגל: בהרבה פעמים הסימנים של האיתור הם לאלף ואחת מצבי מצוקה, אלו אותם סימנים - -

מיכל רוזין: אני רוצה להסביר למה זה לוגיקה הפוכה, סליחה.

מיכל רוזין: בסטטיסטיקה אנחנו קצת מבינים.

מיכל רוזין: את אומרת שמתוך מקרים שאנחנו יודעים, 70% הם כאלה שהתגלו על ידי מערכת החינוך'.

מיכל רוזין: תודה רבה, אלו הם מי שרואים את הילדים.

מיכל רוזין: השאלה, כמה מסך מהמקרים לא מתגלים.

מיכל רוזין: יכול להיות - - -

<הילה סגל: אני מבקשת לומר שחלק מהמקרים שלא מתגלים לא נופלים רק על חוסר באיתור אלא על קשיים.

<הילה סגל: לפעמים אנחנו יכולים לראות ילד בתפקוד לגמרי רגיל וקורים שם דברים מאוד קשים.

<הילה סגל: זה לא איזה נייר לקמוס - - -

שולי מועלם-רפאלי: זה נכון גם על נושאים קשים אחרים שהחברה חשופה להם.

מיכל רוזין: מקרים שהם הקצה של הקצה.

מיכל רוזין: לקחת אותם ולומר שהרוב התגלו במערכת החינוך, טוב שכך, אבל זה לא מעיד על הכלל.

<הילה סגל: זה אומר שחלק גדול מהמקרים שמאתרים מוצפים על ידי מערכת החינוך?

<הילה סגל: כן.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: דפנה עשת, מפקחת בשירות לשיקום נוער במשרד הרווחה, תנו לנו את הצד שלכם.

<דפנה עשת: השירות שלנו מתמחה בהקמה והפעלת מסגרות לבני נוער בסיכון בקצה הרצף.

<דפנה עשת: השירות הוא שירות אח לשירות למתבגרים, שירות להתמכרויות, חסות הנוער וכדומה.

<דפנה עשת: ההתמחות שלנו היא נוער בסיכון, הפעלה והקמה של מסגרות לבני נוער בסיכון.

<דפנה עשת: במסגרות האלה יש בתי ספר.

<דפנה עשת: המסגרות מתנהלות כמו בתי ספר.

<דפנה עשת: מבחינת הילדים, בבוקר הם באים לבית ספר.

<דפנה עשת: האוכלוסייה שלנו בחלקה היא ילדים מפנימיות שמגיעים ללמוד בבוקר וחוזרים להיות מטופלים.

<דפנה עשת: חלקם ילדים שגרים בבית.

<דפנה עשת: אוכלוסיית קצה, כשאני מדברת על אוכלוסיית קצה, כל הסיפורים שאתם קוראים בעיתונות הם הילדים שאנחנו מטפלים בהם בין אם זה הרצח בפתח תקווה, האונס של הנערה בבני ברק על ידי 13 נערים שאנסו.

<דפנה עשת: אנחנו משמשים חלופת מעצר.

<דפנה עשת: שופטים ממליצים עלינו כחלופת מעצר.

<דפנה עשת: הילדים מגיעים אלינו עם אזיקונים.

<דפנה עשת: 80% מהנערות אצלנו הן נערות עם פגיעה מינית ו- 40% מהנערים בערך.

<דפנה עשת: הם סובלים מטראומה מתמשכת.

<דפנה עשת: יש לנו התמחות מאוד רצינית בנושא הזה.

<דפנה עשת: בכל המסגרות שלנו יש קבוצות - - -

שולי מועלם-רפאלי: כמו מסגרות כאלה קיימות?

<דפנה עשת: אנחנו מדברים על 30 מסגרות בסך הכול.

<דפנה עשת: "מפתנים" ו-"מיתרים".

<דפנה עשת: "מיתרים" מיועדים לנוער מנותק בכלל שלא קם בבוקר.

שולי מועלם-רפאלי: אריאל אמר את מה שאני כבר ידעתי, שזה בשיתוף עם משרד החינוך.

<דפנה עשת: כן, בהחלט.

<דפנה עשת: על זה אני אבקש לדבר כי אולי אפשר ללמוד מהמודלים האלה.

<דפנה עשת: בתוך המסגרות שלנו יש שיתופי פעולה בין שני המשרדים, בין אגף שחר במשרד החינוך ומשרד הרווחה.

<דפנה עשת: המורים העיוניים הם מורים של משרד החינוך.

<דפנה עשת: הסדנאות מופעלות על ידי משרד הרווחה.

<דפנה עשת: כל המעטה הטיפולי הוא של משרד הרווחה.

<דפנה עשת: יש ב"מפתנים" יועצות בחלקי משרה או משרה.

<דפנה עשת: בכל המסגרות שלנו פועלות מסגרות של נערות, אנחנו קוראים לזה 'קפה בנות', אבל הנושאים המרכזיים שהם על השולחן, לא בהיחבא, הם נושאים של זנות, נושאים של התנהגות מינית מסכנת, נושאים של חיזור גורלי - - -

שולי מועלם-רפאלי: מה זה חיזור גורלי?

<דפנה עשת: כפייה של חיזור - -

שולי מועלם-רפאלי: של מישהו עליהן?

<דפנה עשת: כן, אבל באמצעות סחיטה רגשית יותר.

<דפנה עשת: כאילו בסוג של בחירה, אבל לא באמת.

<דפנה עשת: יש עבודה קבוצתית גם עם הבנים, יש מקומות שיש גם 'קפה בנים' יש בנים נפגעי מינית - -

שולי מועלם-רפאלי: כמה בנים, כמה בנות יש?

<דפנה עשת: במסגרות שלנו יש 25% בנות ו-75% בנים.

<דפנה עשת: אני אוכל לציין, הבנים בעיקר מחצינים אלימות קשה, בנות מפגינות אלימות פנימה ומסוכנות מאוד מאוד גדולה, הן מסתובבות בלילות בכפרים וכך הלאה.

<דפנה עשת: יש עבודת מניעה שנעשית בקבוצות, אולי אפשר לחשוב על זה במסגרות אחרות.

<דפנה עשת: אנחנו לא מחזיקים מעצמנו 'מסגרות נורמטיביות'.

<דפנה עשת: כל ילד שהתפנה רגשית ועבר אצלנו תהליך, אותו אנחנו משתדלים לשלב במסגרות יותר נורמטיביות כמו מרכזי חינוך, כמו מרכזי נעמ"ת.

<דפנה עשת: יכול להיות שאפשר לקחת משהו מתוך זה לתוך מסגרות שהן יותר נורמטיביות מבחינת קבוצה.

<דפנה עשת: אני אציין משהו שנאמר כאן בנושא של השיח.

<דפנה עשת: אני גם אספר מה אנחנו עושים מבחינת טיפול כי יש לנו נערות שעוסקות בזנות.

<דפנה עשת: עם הבנות האלה זה דרך קבוצות מניעה, זה טיפול ממוקד של השירותים שלנו בתוך הקהילה עם רצף טיפולי וכדומה.

<דפנה עשת: אני חושבת שהחלק של הכשרת הצוות יותר מאשר 5 שעות שנתיות לילד, יש לזה משמעות הרבה יותר גדולה כי זה הרבה יותר מה-5 שעות האלה.

<דפנה עשת: אני מתחברת כאן למה שאמרת לגבי המחנכת.

<דפנה עשת: השיח הבלתי אמצעי עם מורה, לא משנה איך, למשל היא עברה במסדרון ושמעה או ראתה ילדים מצלמים אירוע של חשפנית שהיו בו או העבירו ערב עם נערה, היא פותחת את האוזן ומקשיבה ואחר כך היא מסוגלת ליצור שיח ולא שהיא עוברת במסדרון ומתעלמת כי אין לה את היכולת ואת הכלים לעורר שיח.

<דפנה עשת: למורה שפועלת תהייה משמעות הרבה יותר גדולה בדיוק כפי שסיפרת, מאשר ה-5 שעות האלה.

<דפנה עשת: אני חושב שכדאי למשרד החינוך להשקיע הרבה מאוד בהכשרה של הצוותים בחלק הזה.

<דפנה עשת: בראש ובראשונה קודם כל צריך ללמוד לפתח סוג אחר של אוזניים.

<דפנה עשת: כשמסתובבים במסדרון להקשיב ברוב קשב למה שהנוער הזה מביא ואחר כך למצוא את המקום להתייחס לדברים האלה.

<דפנה עשת: הרי בסופו של דבר חלקן של הסוגיות האלה הן סוגיות מוסריות, לא כולם מגיעים לפגיעה.

<דפנה עשת: בעיניי זה מאוד משמעותי.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: כן יעל, ביקשת להוסיף.

<יעל גור: כן, אני מבקשת להוסיף.

<יעל גור: קודם לא דיברתי על מספרים.

<יעל גור: אני אתייחס גם לעבודה שאנחנו עושים יחד עם אגף 'לשירותי תקון ונוער מנותק'.

<יעל גור: אני נפגשתי עם רחל שרביט בשנה שעברה ועם כל ראשי התחומים שעובדים תחתיה.

<יעל גור: האחות הקטנה של 'סקס בטוח בעיר הגדולה' ובתי ספר זה בהיקף של 700 הרצאות בשנה ב-150 בתי ספר.

<יעל גור: אני אומרת "אחות הקטנה" כי היקף הפעילות קטן יותר, אבל לא פחות חשובה הפעילות שלנו עם בני נוער במסגרות של נוער בסיכון.

<יעל גור: מדובר על כ-80 מפגשים בשנה.

<יעל גור: מפגש הוא סדנה של שישה מפגשים כשאנחנו פוגשים גם את הצוות הכולל את המנהל או מנהלת המסגרת.

<יעל גור: למשל, אורטל מבית אריאל שישבה כאן בדיון האחרון הייתה אצלנו עם כל הצוות שלה בסדנה.

<יעל גור: אחר כך אנחנו עובדים גם עם הנערות עצמן.

<יעל גור: יש לי כאן רשימה, אני לא יכולה להקריא את כולה, יש כאן לפחות 30 מסגרות שונות.

<יעל גור: אנחנו עומדים בקשר גם עם טלי יוגב ואיילת כוכבי.

<יעל גור: אני חייבת לומר משהו שאני בטוחה שהחברות הוותיקות שמכירות את הוועדה הזאת יצטרפו אליו.

<יעל גור: הוא אפילו לא קשור רק לנושא החינוך.

<יעל גור: אני חושבת שבכל הנושאים שאנחנו שמטפלים בכל מה שקשור לזנות וסחר בנשים, בסופו של דבר יש איזה באג בחיבור בין כל השירותים.

<יעל גור: אני אומרת את זה גם בכאב אחרי 13 שנה של עבודה עם נשים בזנות גם מול הרווחה על רצף השירותים.

<יעל גור: אני ונעמה חברות ועובדות יחד, אבל עדיין שיתוף הפעולה של גורם שיושב מלמעלה ומתכלל את העבודה הזאת.

<יעל גור: לא יתכן שאנשים - - -

שולי מועלם-רפאלי: בעזרת ה', בעזרת ה', אולי בחוק הכללה של הכוח ניצור את הדבר הזה.

<יעל גור: מכינים עלונים שכבר קיימים במשרד אחר, עושים עבודה.

<יעל גור: אני כל כך שמחה לשמוע את הדברים שאת אומרת והרוח שאת מביאה לתוך זה, כל כך עצוב לי שלא נפגשנו חוץ מפה.

<יעל גור: כלומר, למה אנחנו צריכות להיפגש פה?

שולי מועלם-רפאלי: מה שיעל אומרת, זה גם מה שאנחנו חווים בוועדות אחרות.

שולי מועלם-רפאלי: בעצם אנחנו הופכים להיות התיווך או החצר ובעיקר של אלה ששותקים במפגש בין אנשי המקצוע שבאים מהשטח האמתי, משרד החינוך, משרד הרווחה, ארגונים, ולצורך העניין משרד הבריאות.

<יעל גור: כשאני פונה לגורמים הבכירים אצלי במשרד, הם אומרים לי 'תפגשי את הבכירה ביותר'.

<יעל גור: פגשתי את רחל שרביט, ישבתי בישיבה אתה.

<יעל גור: היא נתנה לי שיעורי בית, אמרה לי 'את יודעת מה, חבל שאתם תרוצו בכל המסגרות שלנו.

<יעל גור: תכני לי הכשרה לעובדים סוציאליים שנעביר אותה, נכניס אותה לספר התכנית'.

<יעל גור: כתבנו כזאת הכשרה עם סילבוס – תכנית הכשרה לעובדים סוציאליים איך לדבר על מין מוגן גופנית ונפשית לבני נוער שחווה כבר פגיעה.

<יעל גור: זה לא אותו דבר כמו לבתי ספר.

<יעל גור: מדובר בנערות שעברו פגיעה מינית, נערים שכבר - - -

<הילה סגל: זה גם חלק מבית הספר.

שולי מועלם-רפאלי: נכון, אבל עדיין לשמור על כך שאת רוב הילדים שכמו שדפנה אמרה בבתי הספר שאנחנו רוצים אותם במקום נורמטיבי או במקום הרגיל.

שולי מועלם-רפאלי: להעביר להם את הדבר הזה עוד לפני שהם חלילה נוגעים בתחילת הרצף של התנהגות מינית מסכנת וזנות.

<יעל גור: אני לא רוצה לתת את הרשימה של אנשים שפגשתי.

<יעל גור: אני לא רוצה לפגוע באף אחד, אבל אולי רוח המפקד צריכה להיות כזאת שאומרת, בואו נסתכל על כל המשאבים שיש מסביבנו.

<יעל גור: נשים את האגו בצד, יש כאן ארגונים ממשלתיים וגם לא ממשלתיים שיש להם ידע, נעשה איגום של כל הדבר הזה לאיזו תכנית לאומית.

<יעל גור: זו צריכה להיות אסטרטגיה של משרד החינוך, של משרד הבריאות, של משרד הרווחה כדי למנוע את דור הלקוחות הבא וגם את דור המעורבים בזנות הבא.

<יעל גור: אם זו לא תהייה תפיסה אסטרטגית נמשיך להיפגש כאן בכל פעם עם פנים חדשות וכל אחד ימשיך לעשות את מה שהוא שעושה לבד.

שולי מועלם-רפאלי: תודה יעל.

שולי מועלם-רפאלי: בבקשה, עורכת הדין ליאת קליין ואחר כך אריאל תוכל להגיב.

<ליאת קליין: גם אני שותפה להתרגשות ולתהליך שקורה.

<ליאת קליין: אנחנו נמצאות כאן הרבה מאוד זמן ועוקבות מאוד אחרי התהליכים.

<ליאת קליין: אני מבקשת לומר שיש כאן אמירה, למשל שתוך שלוש שנים כל תלמיד יעבור הכשרה של הדברים האלה.

<ליאת קליין: זה חשוב ורק ברכות על העשייה הזאת.

<ליאת קליין: אבקש להתייחס לשלוש נקודות שעלו כאן.

<ליאת קליין: אני לא רוצה לעשות שיווק, אבל היום התפרסמו הנתונים של איגוד הסיוע, נתונים השנתיים שלנו ושיהיה כאן דיון.

<ליאת קליין: שוב מעניין לראות שגם השנה יש עלייה בגידול בפניות אלינו.

<ליאת קליין: התופעה הזאת הולכת וגדלה.

<ליאת קליין: 64% מהפניות שלנו מצביעים על פגיעה בילדות.

<ליאת קליין: אלימות מינית היא תופעה מאוד מאוד רחבה וכולנו יודעים להגיד שלא משנה מהן הסיבות זו תופעה שאינה מדווחת מספיק.

<ליאת קליין: קשר השתיקה שהופך את הפגיעה המינית, קשר שהוא אולי גדול, בטח כשאני מדברת על נקודות בקצה הרצף ותופעות של זנות שגם הן מגיעות אלינו.

<ליאת קליין: בוודאי נקודת המוצא שעלתה כאן, שאין תחליף למורה, זה נכון כמובן.

<ליאת קליין: ההכשרה של הצוותים החינוכיים, בוודאי שאני מצטרפת לכך.

<ליאת קליין: אין תחליף למורה וגם לאותן יחידות הנלמדות בתוך בתי הספר.

<ליאת קליין: אני אציין כאן שבגלל שמספר הטלפון שלי מפורסם בהרבה מקומות, בין הגורמים שפונים אלי הם גם מורים ומורות שמדברים איתי על הקושי שלהם להתמודד.

<ליאת קליין: צריך לזכור את הקושי של המורה לעסוק בדברים האלה, זה לא זהירות בדרכים וזה לא סמים, למרות שכל הנושאים חשובים, יש רגישות מיוחדת לדבר בנושאים האלה.

<ליאת קליין: המורכבות בעיסוק במיניות היא מאוד קשה גם למורות ולמורים עצמם .

<ליאת קליין: גם לתלמידים הקושי לפנות למורה הוא אחרת מלפנות לגורם חיצוני.

<ליאת קליין: צריך לזכור את זה.

<ליאת קליין: הנתונים לא כל כך לטובתנו.

<ליאת קליין: לצערנו יש גם מורות שעברו פגיעה מינית והקושי שלהן לגשת לנושאים האלה בתוך כיתה ולהתמודד איתם, זה להטיל הרבה מאוד על כתפי המורה בזמן אמת.

<ליאת קליין: נכון להיום, מרכזי הסיוע מקיימים לא מעט סדנאות, כ- 11 אלף סדנאות מדי שנה.

<ליאת קליין: זה משתנה בהתאם לאזורים ובתי הספר השונים.

<ליאת קליין: אני מבקשת לומר משהו על איך אני רואה, אני התחלתי את דרך כמתנדבת במחלקה החינוכית במרכז הסיוע בירושלים, הייתי שם בסדנאות, ישבתי מול תלמידים.

<ליאת קליין: אני אתחיל ואומר שלא הייתה סדנה אחת שהעברתי שלא הייתה לי פנייה אחרי הסדנה, מקרה של גילוי עריות.

<ליאת קליין: כאו צריך לומר משהו על המגזרים, נכון שהשפות צריכות להיות שונות.

<ליאת קליין: פגיעה מינית היא חוצה מגזרים, היא נמצאת בבתי כל המגזרים כולם, דווקא במגזרים האלה יש חשיבות יותר גדולה לאפשר את השיח הזה כי אין בבית הספר.

<ליאת קליין: כמעט בכל סדנה שהעברתי ניגשו אלי תלמידה או תלמיד שסיפורו לי את הסיפור האישי.

<ליאת קליין: פניתי לצוות החינוכי ונעשה שיתוף פעולה.

<ליאת קליין: כלומר, התכניות האלה הן בשורה ענקית.

<ליאת קליין: בהתמדה אנחנו רואות את זה שנים, זה קורה רק בזכות העשייה שלכם ושל שפ"י, זו ברכה גדולה.

<ליאת קליין: אני חושבת שדווקא בנושאים האלה, בשונה מנושאים אחרים, יש חשיבות לגורם חיצוני שעבר הכשרה.

<ליאת קליין: כמה מילים על מרכזי סיוע, אני בטוחה שזה נכון גם לגבי נושאי סחר בנשים וזנות.

<ליאת קליין: כשמתנדבת נכנסת לכיתה, זה אחרי שהיא עברה לפחות במשך חצי שנה הכשרה לנושא הזה, איך מדברים עליו והעיבוד, על איך מתמודדים בכל הרבדים עם הילדים שעברו פגיעה, יש גם ילדים שלא עברו פגיעה.

<ליאת קליין: במשך חצי שנה, זה תהליך ואין לזה תחליף - - -

שולי מועלם-רפאלי: ליאת, אי אפשר להתעלם מכך שאנחנו עדיין חושבים שאין תחליף למקום של מורה מול כיתה.

שולי מועלם-רפאלי: גם המומחיות המופלאה של כל מי שעוסקת בזה בשטח, בארגונים ובמשרדים השונים.

שולי מועלם-רפאלי: מבחינתי, עדיין שומר הסף הראשון הוא המחנך.

שולי מועלם-רפאלי: אני מאוד הולכת עם דפנה, להשקיע יותר בהכשרה של המורים.

שולי מועלם-רפאלי: מבחינתי, זו הקריאה המרכזית.

שולי מועלם-רפאלי: לנו יש את ההוקרה וההערכה לכל מי שעוסק בזה באופן היותר עמוק ומקצועי.

שולי מועלם-רפאלי: בעייני זה לא תחליף להכשרה חוזרת ונשנית, אותן אוזניים קשובות ולב קשוב ועיניים שסורקות בחצר גם את הדברים מלמטה - הכול זה מורים.

שולי מועלם-רפאלי: אריאל, אני יודעת שאני מעמיסה על המורים עוד משהו.

שולי מועלם-רפאלי: מבחינתי הם הגורם, הם הגורם.

<ליאת קליין: לפעמים עוזר שיש גורם נוסף.

שולי מועלם-רפאלי: אני מסכימה אתך לגמרי.

<שולה אגמי: אני ממרכז השלטון המקומי.

<שולה אגמי: אני מבקשת להצטרף למחמאות, אני חושבת שנעשית עבודה יפה, בגלל הבעיה הייתי רוצה דווקא לראות בוועדה הזאת, וועדה שעושה עבודה נהדרת, גם את שר החינוך, גם את שר הרווחה וגם את המשטרה.

<שולה אגמי: ישנה כאן בעיה שצריך להתייחס אליה, בעיה מאוד קשה שהולכת ולא יודעים איך פותרים אותה.

<שולה אגמי: כל הנושא, כל מה שנעשה, נעשית עבודה יפה כולל על ידי המשטרה, הכול טוב ויפה.

<שולה אגמי: השאלה שנשאלת, איפה אנחנו מפספסים?

<שולה אגמי: איפה אנחנו מפספסים כאן?

שולי מועלם-רפאלי: שולה, אולי כמי שנאבקה קשות לקראת דיון אחר בוועדה עם השלטון המקומי על נוכחות של ראשי ערים.

שולי מועלם-רפאלי: בדיון שהיה פה אך לפני שבועיים הסבירה לאוזנינו נציגת ראש העיר ירושלים שבירושלים אין זנות, 'את ה-7-8 זונות שלנו נשלח לסלעית בתל אביב'.

שולי מועלם-רפאלי: אני דווקא חייבת להרים את ההנחתה שזרקת כאן, אולי נתחיל בשיתוף פעולה של כל הגורמים ובתוכם השלטון המקומי.

שולי מועלם-רפאלי: בתוכם, ראשי הערים שמסרבים שוב ושוב לשלוח את הנציגים שלהם לוועדה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: מסבירים כאן בוועדה, רק לפני שבועיים, על ירושלים ולא דיברנו על כפר קטן נווה דניאל בו גרים 450 משפחות ומן הסתם בביתי, לא הבית הפרטי אלא בבתי הקהילתי, אמצא ומוצאת את הבעייתיות.

שולי מועלם-רפאלי: בירושלים הגדולה, העצומה, המרובדת, המגוונת מבחינת אותן קבוצות, נאמר כאן מפורשות שבירושלים לא צריך מענים כי 'את ה-7-8 זונות שלנו נשלח לתל אביב'.

שולי מועלם-רפאלי: אני מרימה את ההנחתה שלך ואומרת שהתהליך חייב להיות בכך שנשתף פעולה עם כל הגורמים ביחד.

שולי מועלם-רפאלי: המניעה, העלייה במניעת סחר בנשים, אריאל, אני אסביר לך מה שכל יושבי ויושבות השולחן הזה יודעים, השינוי במניעת סחר בנשים בדירוג הבינלאומי מ- D ל-A, התרחש כשמדינת ישראל החליטה שיש פה עניין לאומי, אסטרטגי, שיתוף פעולה של כל המשרדים, עם גוף, עם אישה במשרה מלאה והרבה צוות שאמר 'אנחנו לא יכולים לחיות במציאות שבה מדינת ישראל מאפשרת סחר בנשים או כחלק מהמעגל הנוראי של סחר בנשים'.

<שולה אגמי: זו בעיה מאוד קשה, כשכל אחד חושב ואומר 'אני לא אטפל בעיר שלי ואני אשלח לתל אביב'.

<הילה סגל: אבל יש מודלים אחרים שבהם כולם יושבים.

שולי מועלם-רפאלי: אני אשמח למודלים האלה ואפשר גם ללמוד מהם.

<שולה אגמי: אני חושבת שלישיבה הבאה צריך לזמן גם את שר הרווחה, גם את שר החינוך, את כולם ולראות איך פותרים את הבעיה הזאת.

<עידית הראל שמש: ושלא נדבר על ראשי ערים שנותנים רישיון עסק למועדון חשפנות.

שולי מועלם-רפאלי: אריאל, אני אומר משפט אחרון ואחריו אעביר לך את רשות הדיבור.

שולי מועלם-רפאלי: לא סתם אמרתי, שאם לא תהייה כאן החלטה אסטרטגית לאומית למלחמה בזנות על כל האלמנטים שלה, שמועדוני חשפנות לא יקבלו רישיון עסק ושלקוחות יופללו וזונות ישוקמו, בעזרת ה' נביא קודם כל לאמירה עקרונית אחת שאומרת 'אנחנו נגד קיום של זנות במדינת ישראל'.

שולי מועלם-רפאלי: סליחה, כיוון שאני התחתנתי פעמיים עם בנים, אני אומרת באחריות, אני לא יכולה לסבול את האמירה שאומרת 'זה היה מקדמת דנא'.

שולי מועלם-רפאלי: סליחה, בואו נכבד את השותפים שלנו, גם נשים וגם גברים, גם דברים שהיו מקדמת דנא ראינו שאפשר לשנות אותם בתהליכים אמתיים.

שולי מועלם-רפאלי: גם רצח היה מהפרשה הראשונה בתורה ועדיין מדינת ישראל אומרת מפורשות 'אנחנו נגד רצח'.

שולי מועלם-רפאלי: אריאל בבקשה.

<אריאל לוי: אני מבקש לומר כמה מילים שחשוב להגיד אותן.

<אריאל לוי: מה שעולה כאן בדיון הוא דבר מאוד מעניין עבורי.

<אריאל לוי: העובדה שיצאה נציגת מרכז הסיוע, היא לא דיברה על זנות, היא דיברה על פגיעות מיניות.

<אריאל לוי: שימו לב.

<אריאל לוי: דיברנו לפני שנייה על נוער בסיכון שבמסגרת העבודה של נוער בסיכון, אגב, כל מה שגברתי דפנה - - -

מיכל רוזין: זה כן נכנס.

מיכל רוזין: זה בהחלט נכנס לסדנאות של מרכז סיוע.

<אריאל לוי: העובדה שאנחנו עוסקים בנוער בסיכון ביחד, גם משרד החינוך והרווחה ביחד עם אותם "מפתנים" ואותם "מיתרים" וקידום נוער והעבודה שנעשית הרבה מאוד עם התנהגויות מסכנות, כל הדברים מגיעים גם לחלקים שקשורים לדימוי גוף, התנהגות מסכנת וכדומה.

<אריאל לוי: אני מסביר את כל זה כי זה רק מוכיח שחלק מההתעסקות היא הרבה יותר רחבה.

שולי מועלם-רפאלי: ברור.

<אריאל לוי: אני אומר משהו שהוא כאילו טריוויאלי.

<אריאל לוי: הצגנו היום משהו שהוא מאוד מאוד ממוקד בסוגיה הזאת.

<אריאל לוי: אבל, קבוצות טיפוליות שנמצאות בבתי הספר על קצה רצף, זה דבר שהוא שכיח.

<אריאל לוי: בבתי כלא יש גם לכם ולגם לנו הרבה עבודה.

<אריאל לוי: אני מנסה לומר שחלק מההתמודדות היא התמודדות עם מערך סיכונים יותר רחב.

<אריאל לוי: זה חלק מהדיאלוג והטנגו שאתם מנהלים כנראה במהלך השנים האחרונות.

<אריאל לוי: אני כן רוצה לברך על היוזמה, במידה ויקום גוף לאומי להסתכל שהוא יהיה ממוקד לעניין הזה, זה יהיה מצוין.

<אריאל לוי: אני רוצה לומר משהו על עבודה בין-משרדית שיש לנו גם עם משרד הרווחה וגם עם מקרים, אנחנו רגילים לעבוד בעבודה בין-משרדית.

<אריאל לוי: היא לא תמיד טובה, אבל דוגמת 'שמיד' היא דוגמה מצוינת.

<אריאל לוי: היום בעקבות 'וועדת שמיד' יש תקציב ענק לנוער בסיכון לעבודה בין-משרדית.

<אריאל לוי: עדיין נערים בסיכון לא נעלמו.

מיכל רוזין: מזל שיש נדבנים ששמים כסף.

<אריאל לוי: חלק מנדבנים וחלק מהמשרדים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזו צריכה להיות האמירה של המדינה.

<אריאל לוי: אני מסכים.

<אריאל לוי: אני בהחלט מברך - - -

מיכל רוזין: לצערי, היוזמות באות מצד הכסף ואז המדינה משתתפת.

<אריאל לוי: מיד אתן למחוקקות להתייחס.

<אריאל לוי: אני אתייחס כאיש מקצוע.

<אריאל לוי: אני בהחלט חושב שאנחנו כאנשי מקצוע, כגוף, נשים את המוקד כמו שהוצג כאן כרגע.

<אריאל לוי: לנו זה בהחלט יסייע.

<אריאל לוי: יחד עם זאת, בתחום החינוך זה תמיד יפגוש עוד מישורים, כך צריך להתייחס לזה.

מיכל רוזין: אני מתנצלת, אני הולכת לשמוע את האח שלך שאולי הוא מודיע על פרישה מהממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: לכי לשלום.

שולי מועלם-רפאלי: חשבתי שאת הולכת לבשר לי איזו בשורה.

שולי מועלם-רפאלי: למי שלא הבין את הירידה הפוליטית, "יש עתיד" הולכים לעשות מסיבת עיתונאים.

שולי מועלם-רפאלי: לנצח, לנצח, לנצח הם יוגדרו אחים שלנו.

שולי מועלם-רפאלי: ברוך ה', אנחנו פועלים בשיתוף פעולה.

שולי מועלם-רפאלי: נציג המשטרה, ליאור, אני מתקדמת לקראת סגירת הדיון.

<ליאור שלו: שלום, אני מהמשטרה ואני לא חדש בוועדה הזאת, השתתפתי בעבר וכעת אני ממלא מקום של רובי שהוא קבוע בוועדה.

<ליאור שלו: אני מוכרח לציין ששמעתי דברים יפים וגם מהצד האישי - - -

שולי מועלם-רפאלי: מהו שיתוף הפעולה הקיים בין המשטרה למערכת החינוך?

<ליאור שלו: מבחינת המשטרה, קיים שיתוף פעולה טוב מאוד.

<ליאור שלו: לאחרונה מונה בכל מחוז קצין מניעה.

<ליאור שלו: כרגע הוא בהליך כניסה לתפקיד.

<ליאור שלו: זה משהו שעבורו כן יש כסף, כמו שאמרה חברת הכנסת מיכל רוזין.

<ליאור שלו: הממונים כרגע נמצאים בהליך כניסה לתפקיד, הם כבר נכנסנו לכל נושא - - -

שולי מועלם-רפאלי: הוא ממוקד על נושא התנהגות מינית מסכנת, או, על כל הרצף?

<הילה סגל: אנחנו עובדים בקשר עם המשטרה.

<הילה סגל: ההנחיות שלנו בהרבה פעמים הן להיוועץ דווקא עם אנשי הרווחה גם כשמדובר בחובת דיווח.

<הילה סגל: ההנחיות הן מתוך התבוננות רחבה, בוודאי שיש מקרים.

<הילה סגל: אנחנו עובדים עם ויקי שעובדת עם קציני מניעה.

<הילה סגל: יש איתם שיתופי פעולה.

<הילה סגל: הייתה פה עבודה משותפת באחד המקרים שהזכרת קודם.

<מיכל ליבל: אני מבקשת לברר אם ישנה אפשרות לקבל עותק של הערכה שאתם מציגים.

<הילה סגל: הערכה תעלה לאתר של שפ"י, היא תהייה גלויה ופתוחה.

<הילה סגל: אם תהיינה הערות נשמח לקבל.

<הילה סגל: אנחנו לא מוציאים אותה על עותק נייר גם מטעמי סביבה וגם מטעמי תיקונים.

<מיכל ליבל: אולי אפשר להפיץ אותה דרך הוועדה.

<מיכל ליבל: להעביר לאריאלה כדי להפיץ לכולם.

<מיכל ליבל: לדעתי זה יהיה מצוין.

<מיכל ליבל: דבר נוסף, קצת לחזור אחורה ואולי זה לא מתאים לעכשיו.

<מיכל ליבל: אני מבקשת לחזק את מה שעדית אמרה 'האם הערכות האלה מתייחסות גם למיתוסים שיש על הזנות'.

<מיכל ליבל: בתור בנאדם שמדבר על זנות כמעט עם כל בן אדם שהוא פוגש: נהגי מוניות, מוכרים, נהגים באוטובוס וכולם.

<מיכל ליבל: כולנו יודעים שאנשים חושבים על זנות כל מיני דברים שאין להם שחר.

<מיכל ליבל: היום קיימות הרבה צורות של מידע כולל מידע ויזואלי שהוא יותר קל להעברה.

<מיכל ליבל: אני לא יודעת אם אתם מכירים את הסרט שעשו בערוץ 1, 23 דקות מאלפות לדעתי, על מהי המציאות של זנות, כמה דקות שגם מעוררות מאוד אמפתיה.

<מיכל ליבל: אני מבקשת לומר על זה משהו, לדעתי, אפשר להראות לבני נוער - - -

<הילה סגל: אני מבקשת לציין, אני משוכנעת שתהיינה כאן המון הערות לתכנית שלנו והמון צורך בהרחבה, בסך הכול זה חמש יחידות.

<הילה סגל: אני כן אגיד שיש בה התייחסות לסוגית הצריכה.

<הילה סגל: הדברים, הרי הדברים הם לא לא קשורים האחד לשני.

<הילה סגל: אם תהייה יכולת של בני נוער להבין את הקשר ביני לבין התופעה הזאת, את הקשר של ניצול לבין תופעה של מעורבות קטינים בזנות – הדברים יתחברו.

<הילה סגל: קיימת התייחסות, שוב, בחמשת הפרקים אנחנו לא עוסקים במרכז הכובד, אנחנו מתייחסים אליה.

<הילה סגל: זה יותר בא לידי ביטוי בתכנית של היחידה לשוויון בין המינים, אבל הדברים מתחברים בסופו של דבר.

<הילה סגל: הם לא מנותקים האחד מהשני.

<הילה סגל: אם אני אדע להבין את הקשר בין ניצול לפגיעה בכלל ושאני אדע אחר כך לחבר את זה לצרכנות, אז זה יהיה הרבה יותר רלוונטי.

<הילה סגל: אם אני מתחילה מהמקום של ההסברה אנחנו נאבד אותם, זו תהייה מן תופעה תלושה ולא קשורה אליהם.

<הילה סגל: לא הסברתי טוב?

<אושרה לרר: בנוגע לשאלתך, אני מבקשת לציין שהתכניות שלנו יוצאות מתוך הנחה, שיש הבנות חברתיות המאפשרות תופעות חברתיות של אלימות מגדרית למינה החל מהטרדה מינית וכלה בתופעת הקצה שנקראת זנות.

<אושרה לרר: אכן, בגלל זה אנחנו עוסקים גם במיתוסים וגם במיתוסים חברתיים שהם חלק מהבנייה תרבותית חברתית שמאפשרת לתופעה הזאת להמשיך ולהתקיים ולהגיד שהיא מקדמת דנא ועוד כל מיני אמירות מופרחות - - -

שולי מועלם-רפאלי: שהן רוצות את זה, שהן בוחרות ושזה מתוך בחירה - - -

<אושרה לרר: כן ושהן מרוויחות הרבה כסף או שהן מגיעות לזה בגלל סמים.

<אושרה לרר: בעצם כל הדברים האלה הם דברים שאנחנו מתייחסים.

<אושרה לרר: בהקשר לזה, אני מבקשת לומר משהו גם על ארגוני הנשים.

<אושרה לרר: אנחנו פוגשים כל ארגון נשים וכל ארגון שפונה אלינו.

<אושרה לרר: אנחנו פגשנו את "אישה לאישה", "סלעית", "שדולת הנשים", "תודעה", זו רשימה מקרית.

<אושרה לרר: עשינו סיור בדרום תל אביב כדי להכיר את התופעה, פגשנו את "קואליציית נשים", "רוח נשית", את "מרכז דפנה" וכן הלא וכן הלאה.

<אושרה לרר: התפקיד שלנו הוא ללמוד מכם ולעשות מזה את התובנות החינוכיות שלנו.

<אושרה לרר: בראש ובראשונה התפקיד שלנו לתרגם את זה למעשה החינוכי היומיומי.

<אושרה לרר: לקחת את כל הידע שצברתם ולהפוך אותו לתכנית חינוכית שמתאפשרת בתוך מערכת החינוך, בתוך הקשר האינטימי והקרוב של מורה תלמיד, מורה תלמידה.

<אושרה לרר: זה התפקיד שלנו.

<אושרה לרר: גופים שרוצים להיכנס נכנסים, את אמרת שיש לך 700 הרצאות וזה בסדר, אף אחד לא חוסם לך את הדלת.

<אושרה לרר: נהפוך הוא, אנחנו עוד נפתח אותה בעזרת המאגר שדובר כאן.

<אושרה לרר: אנחנו נשמח - - -

<יעל גור: זה לא הגיוני לגייס משאבים מחברות תרופות כדי שמשרד החינוך ייהנה מהם.

<יעל גור: אתם לא תעשו את הפעילויות האלה מתקציב כל שהוא?

<אריאל לוי: רוב התקציב מופנה כרגע לדברים שהצגנו.

<אריאל לוי: יכול להיות שבעוד שנה נחליט אחרת כמו למשל להכשרת צוותי חינוך, יועצות ול-900 מורים.

<אריאל לוי: אגב, זה לא פוסל - - -

<יעל גור: גם ברשימה שציינת עכשיו לא שמעתי את משרד הבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: לכן אנחנו עושים את הדיון הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת לסגור את הדיון.

שולי מועלם-רפאלי: לפני שאני אסכם בצורה פורמאלית אגיד: אני חושבת שכמי שמאמינה בתפקיד החשוב ביותר של מערכת החינוך במדינת ישראל, אני לא רוצה שניקח את הדיון שהתקיים כאן למקומות של כן לא עשינו לא עשינו, מקשיבים לנו לא מקשיבים לנו.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה של כולנו היא אותה מטרה, מערכת החינוך שהנוער והילדים של כולנו שמתחנכים בה היא מערכת שלא מנותקת מהאחריות של כולנו, בראש ובראשונה של ההורה.

שולי מועלם-רפאלי: כאנשי ציבור, כאנשי מקצוע מומחים בתחום.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהמטרה של כולנו כאן היא אותה מטרה והיא לבער מן השורש תופעות שלדעת כל דעלמאה לא ראויות שיהיו בחברה הישראלית.

שולי מועלם-רפאלי: לדעתנו, הדרך הנכונה לעשות את זה היא דרך מערכת החינוך.

שולי מועלם-רפאלי: אני תמיד אלך לילדות שלי, אני קצת יותר גדולה מכם ואולי בגיל שלך, להיזכר שכשהיינו ילדים הקמפיין שאותו כל הזמן אני נותנת כדוגמה, הוא "צא לנוף אך אל תקטוף".

שולי מועלם-רפאלי: מקדמת דנא עשו פה זרים מכלניות.

שולי מועלם-רפאלי: נכון, יותר קל להסביר למה אסור לקטוף כלניות מאשר לדבר עם נערים שהולכים למועדון חשפנות בתל אביב ושיושבים בשקט בשקט.

שולי מועלם-רפאלי: ובדיוק, מסכנים, נפל עליהם ביקור של הוועדה למניעת סחר בנשים וזנות וחברת הכנסת מועלם שאלה אותם 'מאיפה אתם?

שולי מועלם-רפאלי: ההורים שלכם יודעים שאתם פה?

שולי מועלם-רפאלי: ' והם לא ידעו מאיפה נפלתי עליהם.

שולי מועלם-רפאלי: לצורך הפרוטוקול, כולם הם מעל גיל 18, בסדר?

שולי מועלם-רפאלי: עדיין הם שייכים לכולנו.

שולי מועלם-רפאלי: נעשים דברים מאוד קשים שכולנו רוצים למנוע, למגר אותם, לטפל במי שעבורו נדרש הסיוע של כולנו ובעיקר של מערכת החינוך.

<עידית הראל שמש: התכנית הלאומית להוצאת נשים ממעגל הזנות מתקצבת את פעילות משרד החינוך, לדעתי, ב- 150 אלף שקלים.

<עידית הראל שמש: זה משהו - - -

<הילה סגל: אני אשמח להתייחס.

<הילה סגל: אנחנו מקבלים, אבל ראשית לציין שבשנתיים האחרונות לא קיבלנו אפילו שקל לתכנית הזאת.

<הילה סגל: שנית, אני מבקשת לומר שהתקציב הזה מתפצל בין היחידה לשוויון בין המינים לבין היחידה שלנו.

<הילה סגל: התקציב הזה הולך לטיפול בקטינים נפגעי פגיעה מינית.

<הילה סגל: אנחנו יודעים את הקשר בין פגיעה מינית בילדות - -

<עידית הראל שמש: כן, אבל יש להם תקציב.

<עידית הראל שמש: התכנית לאומית מחולקת לשתיים: לנפגעי תקיפה מינית ולזנות.

<הילה סגל: אנחנו מקבלים עבור נפגעי תקיפה מינית.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נפנה שאלה לגברת ורד סוייד - - -

<אושרה לרר: ורד מקבלת מאתנו כל שנה דוח לאן הולך הכסף.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

שולי מועלם-רפאלי: אותי מעניין לקבל ממנה תשובה לאן החלק השני הולך.

<הילה סגל: הכסף הזה הולך להכשרת צוותים וכל הדברים שציינו קודם.

<הילה סגל: כשנוציא את העלון זה יהיה מהכסף הזה, כשיש יחידה בכל השתלמות של מורים ומורות בנושא זנות זה מהכסף הזה, הרצאות לצוותים זה מהכסף הזה.

<הילה סגל: היחידה שלנו מקבלת לטיפול בנפגעי תקיפה מינית, היחידה לשוויון בין המינים מקבלת לטיפול בזנות, זה ההקשר.

<עידית הראל שמש: אבל אם שנתיים לא קיבלת למה לא אמרתם?

<הילה סגל: אמרנו במקומות שהיה צריך להגיד.

<הילה סגל: אולי לא אמרנו לארגונים.

שולי מועלם-רפאלי: לארגונים לא צריך, אולי לוועדה שווה לעלות בעיות מהסוג הזה.

שולי מועלם-רפאלי: כדאי, לא שווה, שווה זו מילה וולונטרית.

שולי מועלם-רפאלי: ראוי ונכון לכתוב מכתב לוועדה, אנחנו עוקבים אחרי הרשות הזאת וכדאי ליידע את הוועדה שכבר שנתיים אתם לא מקבלים את הכסף הזה.

שולי מועלם-רפאלי: זה דבר בעייתי לכל הדעות.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת לפתוח בברכות למשרד החינוך על הכנסת המילה זנות כחלק מההסברה שמעוברת בבתי הספר, בתיכוניים ושילובה כחלק מאותו רצף של התנהגות מסכנת בקרב בני נוער שמעורבים בזנות כצרכנים וגם כספקים.

שולי מועלם-רפאלי: תתקנו אם יש מילה יותר עדינה, כן מעורבים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מברכים על התכנית החדשה של חמש שעות לימוד שיועברו לתלמידי י', יא', יב'.

שולי מועלם-רפאלי: בעזרת ה' אני מקווה שבהמשך הדיווח על התכנית הזאת נצליח שתוך השלוש השנים הקרובות כל תלמיד ותלמידה במדינת ישראל יקבלו את השעות האלה על כל הרצף המקצועי שאתם חושבים שנכון לקיים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו גם מברכים על ההכשרה של 350 יועצים ו-900 מורים.

שולי מועלם-רפאלי: אני קוראת שוב לחיזוק ההכשרה של מורים ומורות במערכת החינוך.

שולי מועלם-רפאלי: הם הגוף הראשון, הם האדם המרכזי מבחינת התלמידים.

שולי מועלם-רפאלי: ההורים הם תמיד במקום הראשון כפי שאתם אמרתם, אבל במקום השני נמצאים המורים.

שולי מועלם-רפאלי: צריך לחזק את ההכשרה שלהם, לראות, לשמוע, להבין, להיות מסוגלים לנהל שיח לפני שזה עובר למקומות קשים ובעייתיים יותר.

שולי מועלם-רפאלי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לפעול לשיתוף פעולה מלא עם המשרדים שנושקים: רווחה ובריאות והארגונים הוולונטריים.

שולי מועלם-רפאלי: אין מקום בוועדה לקרוא לכם עם מי לשתף פעולה, את מי להכניס לתוך המערכת.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו סומכים על העשייה המקצועית שלכם, על הבחירה שלכם עם אילו ארגונים לעבוד.

שולי מועלם-רפאלי: דעו, בשטח קיימים ארגונים רבים, גופי ידע רבים, אפשרויות רבות להתייעץ ולשמוע ובסוף להחליט את ההחלטות המקצועיות שלכם.

שולי מועלם-רפאלי: אתם אנשי המקצוע, בסוף השאלות מופנות למשרד החינוך ולא לארגונים מופלאים ככל שיהיו.

שולי מועלם-רפאלי: הוועדה מבקשת לדווח לוועדה על סקר כישורי חיים שהוצג כאן קודם.

שולי מועלם-רפאלי: אני אבקש מיושב ראש הוועדה אולי לזמן דיון מיוחד.

שולי מועלם-רפאלי: כפי שפתחתי ואמרתי, אני מקבלת את הבחירה שיש פה נושאים גדולים שנוגעים בסוף גם בזנות על כל הרצף וגם בפעילות מסכנת חיים, אני אציין שצריך להסתכל יותר.

שולי מועלם-רפאלי: כמובן שאני חושבת שזה צריך להיעשות כמו שזה נעשה היום עם התאמה למגזרים שונים, לחברות שונות, חברות מסורתיות כאלה ואחרות.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מקווים שנוכל לקדם יחד, גם עם משרד החינוך, את הקמת הגוף הממלכתי שיטפל בכל נושא הזנות או רצף מעורבות מינית מסכנת.

<אושרה לרר: יש וועדה שמטפלת בזה, זו וועדה בין-מקצועית.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו רוצים להקים גוף לצורך העניין, גוף שיהיה זהה לגוף שהוקם למניעת סחר בנשים.

שולי מועלם-רפאלי: גוף שלם שהמוקד שלו יהיה שמדינת ישראל בוחרת בחירה אסטרטגית ושהיא מקדמת את מיגור תופעת הזנות הן מצד הלקוחות והן מצד הנשים שמעורבות, זאת על כל הרצף הטיפולי שנדרש גם בצרכנים וגם במעורבים.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולכם, הישיבה נעולה.