ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 279, 2014-11-12 09:00

עמרם מצנע: בוקר טוב לכם, אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

עמרם מצנע: הדיון על סדר היום, עדכון סל התמיכה עבור תלמידים בפנימיות.

עמרם מצנע: מדובר על תלמידים במסגרת המכינה לחינוך התיישבותי ופנימייתי.

עמרם מצנע: בשנתיים האחרונות בוועדה נתנו הרבה מקום והרבה תשומת לב בעיקר לכפרי הנוער.

עמרם מצנע: מי שזוכר, לפני שנה עשינו אירוע שמטרתו לעלות את הנושא למודעות ותודעה יותר משמעותיים.

עמרם מצנע: אני בעצמי ערכתי כמה ביקורים.

עמרם מצנע: הביקור האחרון היה לרגל חנוכת המבנים החדשים למגורי החניכים והחניכות ברמת טבעון.

עמרם מצנע: למדנו כולנו, שכפרי הנוער, להם הייתה תדמית של משהו שכוח אל, נוסטלגי, אנרכוניסטי שנמצא בשוליים.

עמרם מצנע: למדנו כולנו, אלה שלא היו ממש מעורבים, שבאמת כפרי הנוער הם חולייה מאוד חשובה בתהליך ובכיוון סגירת פערים בתוך החברה הישראלית.

עמרם מצנע: כפרי הנוער נותנים תשובה טובה לתלמידים ולתלמידות שמכל הסיבות שבעולם ולאו דווקא תמיד מסיבות סוציו-אקונומיות, לא מצאו את מקומם במערכת החינוך הנורמטיבית הקרובה לבית.

עמרם מצנע: כמובן, דרך זה נכנסנו לבעיית התקצוב.

עמרם מצנע: הבטחנו שנערוך בעניין הזה דיון מתוך כוונה לפתוח תהליך של עבודת מטה שבוודאי לא יסתיים היום למרות שכולנו היינו רוצים.

עמרם מצנע: התהליך בהחלט יפתח מהלך שבו המשרדים הממשלתיים הנוגעים בדבר, כמובן האוצר ומשרד החינוך, יכנסו לעובי הקורה.

עמרם מצנע: ננסה להביא לשינוי בהתייחסות לאופן התקצוב שעומד אחרי נער ונערה ולא רק בכפרי הנוער אלא בכל מערכת החינוך הפנימייה שנמצאת תחת המנהל.

עמרם מצנע: אני חושב שבכל זאת ההתמודדות היא באותם כפרי נוער.

עמרם מצנע: זאת מטרת המפגש הזה ואני מבקש את משרד החינוך לפתוח.

עמרם מצנע: לאחר מכן אבקש מענת מרכזת הפורום הציבורי על כפרי הנוער, נשמע את האוצר, משרד הרווחה ולאחר מכן נפתח את הדיון.

עמרם מצנע: בבקשה בני.

<בני פישר: אני שמח על הזדמנות זו, אני חושב שזה בכלל נושא מאוד חשוב.

<בני פישר: תמיד אנחנו פותחים ואומרים: "היזהרו מבני עניים, כי מהם תצא תורה", אבל, השוליים של החברה הישראלית הולכים ומתרחבים ובעצם אנחנו לא יודעים מהם השוליים ומהו המרכז.

<בני פישר: תהליכים מאוד משמעותיים מתחרשים שם, קורים דברים חינוכיים, מתפתחים מודלים מאוד ייחודיים.

<בני פישר: זה לא הזמן לדבר עליהם, אבל יש איזשהו פער, דיסוננס בין ההתפתחות לבין הסיטואציה התקציבית שאנחנו חיים בתוכה.

<בני פישר: היום אנחנו מדברים על "סל-לאור", שאגב, ניסיתי לחקור מי היה האיש המיוחד הזה ששמו לאור אשר זכה ששמו יאמר השכם והערב בחינוך הפנימייתי, כנראה שהוא היה פקיד בכיר באוצר בשנת 1975.

<בני פישר: בחלק החינוכי של החינוך הפנימייתי היום במדינת ישראל, יש כאן את אנשי הרווחה, יש סדר גודל של 7,130 ילדים, אנחנו מדברים על סדר גודל של 22 אלף בפנימיות של רווחה.

<בני פישר: היום אנחנו מדברים בסך הכול על 30 אלף ילדים מכתות א' עד י"ב בחינוך הפנימייתי.

<בני פישר: בכפרי הנוער הם בעיקר בחטיבות הביניים, כתות ז' עד י"ב.

<בני פישר: אנחנו יודעים לעשות את ההבחנה, אתה דיברת על כפרי נוער, יש כפרי נוער ויש חינוך פנימיתי ויש ישיבות ואולפנות.

<בני פישר: ילדי עליית הנוער שהם גם בעיות סוציו-אקונומיות וגם בגלל פערים, להם אנחנו מאפשרים להשתלב בחינוך של בכפרי הנוער.

<בני פישר: גם הם שקולים בדיון הזה כרגע.

עמרם מצנע: נדמה לי שהם לא נמצאים תחת המינהל מבחינה חינוכית.

עמרם מצנע: אתם רק מסבסדים את הילדים - - -

<בני פישר: זה תלוי.

<בני פישר: אנחנו קודם כל אחראים על החינוך הפנימייתי במדינת ישראל.

<בני פישר: כל החלק הפנימייתי שהוא דיסציפלינה הטיפולי הוא באחריות של אנשים שלנו, החלק הלימודי הוא תלוי.

<בני פישר: בחלק מהמוסדות אנחנו מפקחים גם על בתי הספר כי במנהל - - -

עמרם מצנע: למשל בירוחם, על הישיבה התיכונית בעצם אתם לא מפקחים על בית הספר, אתם ממונים על התנהלות הפנימייה ומממנים תלמידים שעומדים באיזה סף.

<בני פישר: נכון מאוד.

<בני פישר: חשוב להגיד, שזו הזדמנות לאוכלוסיות שלא היו יכולות להגיע מקום הזה והם משתלבים והופכים להיות חלק בלתי נפרד מהחברה הישראלית.

<בני פישר: בעצם יש את כל הרצף, מנוער בסיכון ועד אוכלוסייה מוגדרת סוציו-אקונומית או פריפריה גיאוגרפית שהחינוך הפנימייתי בבתי הספר הזה פשוט עושה להם קפיצה גדולה להשתלבות בחברה הישראלית.

<יהודית גידלי: ה-30 אלף כוללים גם את החינוך - - -

<בני פישר: 22-23 אלף הם כפרי נוער, ישיבות ואולפנות ו-7,000 ילדי רווחה.

<בני פישר: זאת ההבחנה.

<בני פישר: אנחנו רואים שמה שקורה לנו בשנים האחרונות בהשמה החוץ ביתית, למסגרות מגיעים יותר ילדים מאתגרים.

<בני פישר: קרי, הצרכים הרגשיים שלהם יותר גדולים, הם מגיעים עם פערים לימודיים וההשקעה היא השקעה אין סופית.

משולם נהרי: אתה יודע למה?

משולם נהרי: כי במשרד הרווחה, צמצמו את המכסות בשירות הילד ונוער והם עוברים אליכם.

<בני פישר: זה אולי כלול עם התפיסה של "הפנים לקהילה" שמחזירים את הילדים.

<בני פישר: אני מבקש להסביר בגדול, באוכלוסיות שמגיעות אלינו הצרכים הולכים וגדלים גם בצד הרגשי, גם בצד הלימודי עם השלמת פערים וחסכים, עבודה עם המשפחה, תפיסות טיפול ותפיסות שאומרות שצריך להשקיע.

<בני פישר: עדיין השקעה כזאת ככל שהיא תהייה גבוהה הילד הופך להיות אזרח משמעותי.

<בני פישר: זה אומר שחסכנו הרבה מאוד כסף למדינת ישראל.

<בני פישר: אלא מה, אותו 'סל-לאור' אותו סל שממן את החלק האישי של הילדים לא עודכן משנת 1975.

<בני פישר: הסל הזה בנוי משני חלקים, יש הוצאות שכר ויש הוצאות אחרות.

<בני פישר: הוצאות השכר חלקן מעוגנות בהסכמי שכר, אבל תפיסת החינוך הפנימייתי בשנת 1965 ובשנת 2014 השתנה לאין ערוך.

<בני פישר: אנחנו יודעים היום מה המשמעות של טיפול ושל תרפיות, של ראיה הוליסטית וכניסה של עוד אנשים.

<בני פישר: בעצם בבסיס לא עודכן הסל הזה משנת 1975 ביחס לתקינה של החינוך הפנימייתי.

<בני פישר: זה חלק אחד.

<בני פישר: החלק השני, משנת 2008 הוא לא עודכן בעדכון תעריפים של הוצאות חשמל, מים, מזון, אחזקת בית וכל הדברים האלה שאנחנו יודעים כמה הם עולים, משנת 2008 הם לא עודכנו.

<בני פישר: היום כשאנחנו מדברים על נושא עדכון תעריפים אנחנו מדברים על סדר גודל שלש 50 מיליון שקל שלא מתוקצב, בנושא תקנים לא מעודכנים, כי החינוך הפנימייתי עבר שינוי משמעותי.

<בני פישר: אנחנו יודעים שהסכום הוא מאוד גדול, 200 מיליון.

<בני פישר: אבל בואו נאמר, ש-50 מיליון בתכנית מודולרית ארבע או חמש שנתית, תאפשר לחינוך ההפנימייתי לחזור לממדים הנכונים שלו.

<בני פישר: צריך להבין, שמה שקורה היום בעקבות הפער הזה, מנהיגי החינוך בתוך קהילות החינוך שלנו עסוקים בעיקר בפילנתרופיה ולא בחינוך.

<בני פישר: יש כאן אבסורד, זה אומר שמדינת ישראל בעצם לא נותנת את מה שמגיע לאותם ילדים שמגיע להם.

<בני פישר: נוסעים לארה"ב לשנורר ולהגיד 'אנחנו זקוקים ל...

<בני פישר: ולפעמים לדברים הבסיסיים כמו עדכוני מזון, מים, חשמל.

<בני פישר: בעצם מנהל חינוכי במקום להתעסק בסוגיות המהותיות, אם הוא לא ידע להיות כלכלן מדהים ולייצר מניפולציות כלכליות וגיוס, אנחנו בבעיה - - -

עמרם מצנע: הבנתי נכון גם דוח לאור בעצם אומץ, אבל ב- 75%.

<בני פישר: 85%

עמרם מצנע: כלומר, הדוח קבע מה שהוא קבע מקצועית, אבל - - -

<בני פישר: נשארו בדוח הזה כי זאת השפה, אבל באופן אוטומטי הורידו ממנו ל- 85%.

<בני פישר: ברווחה יש וועדת גדעון, מצאו פטנטים מסוימים מהגורן והיקב וזה מאוד בעייתי עבורנו.

<בני פישר: אני יכול לומר שהיום כפרי הנוער נמצאים במשבר אדיר.

<בני פישר: ההוצאות, אנחנו מדברים על ישובים קהילתיים שהוקמו בשנות ה- 40 וה-50, אין שום יכולת להתחיל לעשות איתם משהו.

<בני פישר: כעת, במהלך מדהים של האוצר ושל משרד החינוך, בעיני זו בשורה גדולה של שר החינוך שר האוצר, נכנסנו לתהליך שיפוץ כפרי הנוער.

<בני פישר: ראית את זה ואת ההשפעה כשילד נכנס לבית מסודר, למיטה מוצעת כמו שצריך, זה משפיע נפשית.

<בני פישר: אנחנו גם רואים שהחינוך משתנה לגמרי וגם הדימוי העצמי, 'אני לא ילד מסכן שמשחזר את אותו מקום פיסי ממנו אני בא, אלא אני מקבל משהו שבאמת מגיע לי'.

<בני פישר: אלו פערים אקוטיים בצורה כזאת או אחרת, שבסוף הם הופכים להיות נבואה שמגשימה את עצמה.

<בני פישר: פעם אחת, מוצאים ילדים שהקהילה לא יכולה להחזיק, אבל נוצר מצב שכפר הנוער לא תמיד יכול להחזיק.

<בני פישר: פעם אחת לקחת 200 ילדים מתבגרים עם התנהגות סיכון גבוהה, לא בנית מנגנון נכון, יצרת שם חביות חומר נפץ.

<בני פישר: יש קהילות חינוך שמצליחות ויש קהילות חינוך שפחות מצליחות.

<בני פישר: כולנו יודעים שכסף הוא אמצעי, הוא לא מטרה, אבל במשך השנים הוא הפך להיות משהו שצובע את כל העשייה בהישרדות יומיות.

<בני פישר: לכן אני ממש מברך על העבודה הזאת, על שיתופי הפעולה עם המגזר השלישי.

<בני פישר: כולם מאוד רוצים לעזור, אבל בסוף, במהות, בעמוד השדרה הוא האמירה 'הילד מגיע, הוא צריך לקבל את מה שמגיע לו'.

<בני פישר: את זה לצערי מדינת ישראל לא עושה.

<בני פישר: אנחנו נמצאים בדיבורים עם האוצר, יש התחלה ובכלל יש רוח טובה, אבל עדיין בפרקטיקה יש פער גדול.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: ענת בבקשה.

<ענת נחמיה לביא: אני מייצגת את הפורום הציבורי, שבעצם בשולחן הזה הוא החברה האזרחית.

<ענת נחמיה לביא: זו שותפות פילנתרופית שלקחה על עצמה לקדם את כפרי הנוער בשני ערוצים.

<ענת נחמיה לביא: ערוץ אחד עליו אנחנו אמונים, הוא לרתום את החברה האזרחית לטובת כפרי הנוער.

<ענת נחמיה לביא: הערוץ השני, דווקא החברה האזרחית זה בהחלט מה שבני אמר, זה לייצר מצב שהמדינה לוקחת אחריות מלאה על הילדים האלה.

<ענת נחמיה לביא: פילנתרופיה צריכה להיות משלימה, עוטפת.

<ענת נחמיה לביא: אני חייבת להגיד ששמעתי בכמה נוסחים את המושג 'החצר האחורית של החברה הישראלית'.

<ענת נחמיה לביא: כפרי הנוער והפנימיות הפכו לחצר האחורית גם של מדיניות ממשלתית.

<ענת נחמיה לביא: "סל-אור" זאת דוגמה מצוינת לכך.

<ענת נחמיה לביא: אני חושבת שזה הדיון הראשון, ועל כך תודה רבה לך, הדיון הראשון שעוסק בסל שלא התעדכן משנת 1975.

<ענת נחמיה לביא: לכן אני מאוד מקווה שהדיון הזה הוא רק פתח לשינוי - - -

עמרם מצנע: אני מבין שהשכר שם כן מתעדכן.

עמרם מצנע: זה בערך 50%-60%?

<ענת נחמיה לביא: כן, אבל הוא לא ריאלי.

<אברהם לוי: מנהל מוסד שהשכר הנורמטיבי שלו בערך 130 אלף שקל, זה לא ריאלי - - -

עמרם מצנע: לא משנה, לקחו איזו נקודת יציאה ואותה מעדכנים.

<ענת נחמיה לביא: בכל אופן, רק לציין שיש כאן את משרד הרווחה שגם הוא ניזון מ"סל-אור" וזה רלוונטי גם לגביו.

<ענת נחמיה לביא: חשוב שגם המציאות שלהם תעלה כאן על השולחן.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: משרד הרווחה בבקשה.

<בן ציון בראנץ: אני מפקח ארצי פנימיות, הסל לתשלומים לילד מורכב משני חלקים כפי שוועדת לאור הציגה, סל הוצאות נלוות שהוצג פה לפניך, מים, מזון, אנרגיה והוצאות חניך והוצאות אחזקה – זה "סל לאור".

<בן ציון בראנץ: החלק השני הם הוצאות כוח אדם, חינוכי וטיפולי.

<בן ציון בראנץ: אנחנו במשך יותר מעשור עושים איסוף נתונים עדכני על כל הילדים שלנו לגבי מצבם ובעיות שלהם ברמת שנה.

<בן ציון בראנץ: יש לנו מערכת סריקה שנתית שבודקת את פרופיל הילדים.

<בן ציון בראנץ: בסריקה הזאת מסתבר שכתוצאה מהנטייה להשאיר את הילדים בקהילה כפי שנבחר, מגיעים לפנימיות ילדים הרבה יותר מורכבים, הרבה יותר קשים.

<בן ציון בראנץ: יש לנו נתונים עם רזולוציה מאוד מפורטת במה מתבטאים הקשיים.

<בן ציון בראנץ: במשא ומתן בינינו לבין עמותת הפנימיות הקמנו וועדה שאמורה להתאים את התעריפים לפרופיל הילדים המשתנה.

<בן ציון בראנץ: בשיתוף פעולה עם האוצר ורצון טוב של האוצר הוועדה החליטה לתת תוספת של 47 מיליון שקל למערך הפנימיות שלנו שמכיל 7,000 ילדים.

<בן ציון בראנץ: הוחלט שהתשלום הזה יינתן בשלוש פעימות.

<בן ציון בראנץ: שתי פעימות כבר ניתנו והשלישית בדרך.

<בן ציון בראנץ: בנושא תוספת - - -

עמרם מצנע: זאת אומרת, שבעצם הסל לא עדכון הסל אלא שזה בעצם תוספת.

<אברהם לוי: אני אדבר גם על עדכון הסל.

<אברהם לוי: במסגרת וועדת גדעון הוחלט באופן חד-צדדי לתת תוספת של 10% ל"סל לאור" שתינתן בפעימה השלישית.

<אברהם לוי: זאת אומרת, תהייה תוספת של 10% ל"סל לאור" פלוס לקיחה בחשבון של מדד החל מ-2012, כלומר, מרגע שהוועדה הציגה את טענותיה.

<אברהם לוי: זה המצב לגבי ילדי הרווחה.

<אברהם לוי: אני חושב שהמרכיבים של הסל הם לא תלוי פרופיל הילד.

<אברהם לוי: זאת אומרת, הילד הקשה והמורכב יותר צורך את אותם מים ואת אותו חשמל.

<אברהם לוי: אני חושב שתשומת הלב היותר גדולה צריכה להינתן למענים חינוכיים וטיפוליים אל מול פרופיל הילד – שם נמצא הפער הגדול.

<אברהם לוי: אם היינו מדברים על ילדים ששעות ההשגחה ברמת ילד וברמת קבוצה היו X, היום מערכת ההשגחה צריכה להיות כפולה הן בשעות היום והלילה והן ברמת קבוצת ילדים.

<אברהם לוי: אלה ההוצאות שהפנימיות עומדות בפניהן.

<אברהם לוי: לכן באה וועדת גדעון וניתחה את הפרופילים.

<אברהם לוי: הוצג בפניה כל שינוי הפרופיל והיא הגיעה לסכום הזה.

<אברהם לוי: אני לא חושב שזה סוף פסוק.

<אברהם לוי: אנחנו נגמור את יישום וועדת גדעון, נעשה מדידה של פרופיל הילדים מחדש, נבדוק מחדש.

<שחר שומן: שלום, אני מייצג כאן את העמותה לקידום פנימיות טיפוליות ושיקומיות בישראל שעובדת אל מול פנימיות משרד הרווחה וביחד.

<שחר שומן: למעשה זה סוג של תא מנהלי המוסדות הפנימייתיים.

עמרם מצנע: זו עמותה?

<שחר שומן: עמותה פילנתרופית, מלכ"ר.

<שחר שומן: אכן בנצי בראנץ הציג את הנושא של דוח גדעון שמתייחס - -

עמרם מצנע: אגב, מי זה גדעון?

<בן ציון בראנץ: גדעון הוא זה שניהל את הוועדה.

<בן ציון בראנץ: הוא מנהל אגף.

<שחר שומן: אנחנו גם עובדים בשיתוף פעולה עם הפורום.

<שחר שומן: ראשית אני מבקש לומר שדוח גדעון, הוא היה בהחלט מאמץ משותף הן של העמותה הן של משרד הרווחה ומשרד האוצר, אופן היישום שלו לא בדיוק תואם את האופן שהצגת בן ציון את הדברים כי יש קשיים ביישום.

<שחר שומן: אנחנו עד היום מנסים כל הזמן לבדוק ולראות את אופן השקיפות והיישום שלו אם הוא אכן תואם את ההצהרות שעמדו עליהן בשנת 2012.

<שחר שומן: מעבר לכך בהתייחס ל"סל-לאור" - - -

<בן ציון בראנץ: אני מבקש רק לציין שלגבי היישום מתנהל דיאלוג.

<שחר שומן: מתנהל דיאלוג, בהחלט דיאלוג מסודר עם המשרד - - -

<בן ציון בראנץ: עם האגף שלכם לגבי הביצוע.

<שחר שומן: נכון, בהחלט יש דיאלוג, אבל יש קשיים ביישום.

<שחר שומן: באשר לסוגיה של דוח לאור, אני רוצה לברך כאן את העבודה שעשה הפורום.

<שחר שומן: בניתוח שלנו, לאור הממצאים שיצאו מתהליך הבדיקה, אני מניח שיוצגו פה והוצגו על ידי בני מבחינת משרד החינוך.

<שחר שומן: הניתוח שאנחנו עשינו, לאור מה שאתם עשיתם, מצביע על פער של 19 מיליון שקל בשנה עבור ילדי הרווחה.

<שחר שומן: בהיבט של הוצאות מים, דלק ומרכיבי ההוצאות.

<שחר שומן: אני חושב שההתייחסות שלך בנצי לגבי הצרכים הן של הצדדים החינוכיים טיפוליים, זה לא מפחית ברגע שהסל לא מעודכן במשך כל כך הרבה שנים.

<שחר שומן: אנחנו יודעים מה קורה היום במשק ויודעים שההוצאות הרבה יותר גבוהות במרכיבים של המזון.

<שחר שומן: כאדם שהיה הרבה שנים במערכת המגזר השלישי, בתחום של ארגון הג'וינט, יצאתי קצת מהמערכת ונכנסתי כרגע מחדש לסיפור הזה.

<שחר שומן: בעיניי, הדעת לא סובלת שילדים שכבר ממילא מצבם לא כל כך טוב הם יקבלו תקציבים שלא מתעדכנים בהתאם ליוקר המחייה.

<שחר שומן: זה בעצם מציב, שוב וכמו שבני אמר, את מנהל הפנימייה, את מנהל המוסד של הרווחה כל היום בעמדה של ללכת ולהביא כסף כדי להשלים את הפער על מנת שילד יאכל אצלו כמו שצריך.

<שחר שומן: אני חושב שהדברים הללו הם דברים שהמדינה לא יכולה להרשות לעצמה.

<שחר שומן: מבחינתי, מעמדו של ילד שנמצא במשרד הרווחה ובמשרד החינוך במובן של הקצאת משאבים חייב להיות באיזה מנגנון שמקביל, כמובן בהתאם לצרכים השונים.

<שחר שומן: הדברים שיחתכו פה הם בוודאי רלוונטיים גם לילדים שנמצאים במוסדות של משרד הרווחה.

יוני שטבון: שחר, החיבור עם לאור, חינוך ורווחה, בנקודת הקצה הסכום כן מגיע ליותר ממה שחשבתם?

יוני שטבון: אני מבין ש"סל לאור" לא התעדכן משנת 1975 - - -

<שחר שומן: לא, לא.

<שחר שומן: "סל לאור" לפני הנתונים שבידיי העדכון האחרון שנערך ברווחה, שוב על פי הנתונים שהיו לי לקראת הדיון הזה, הוא עודכן בשנת 2008 במשרד הרווחה.

<יהודית גידלי: בלי רכיב מסוים.

<שחר שומן: אני מדבר רק על הרכיב של ההוצאות - - -

יוני שטבון: המשפך הזה שמגיע בסוף עבור תלמיד, האם בחיבור של חינוך ורווחה יוצא שבסוף הסכום כן מגיע.

<בני פישר: ברווחה, עשו מהלך חשוב שלא קרה בחינוך.

<בני פישר: הסיפור הזה של וועדת גדעון בעצם מנסה לפתור את הבעיה בצורה כזאת או אחרת, יותר טובה, פחות טובה.

<בני פישר: עשו שם מהלך בתהליך משמעותי.

<בני פישר: זה לא קרה בחינוך.

<בני פישר: כלומר, בחינוך אנחנו בפער גדול.

<בני פישר: פה מתחילים כבר לצמצם את הפער.

<בני פישר: אנחנו בפער של סדר גדול בבסיס תקציב בכ-100-150 מיליון שקל בשנה.

<בני פישר: יש לנו תרגום, אני אוכל לפרט.

<בני פישר: למשל, התקינה של "סל-לאור" לא כוללת למשל מדריכי לילה.

<בני פישר: אנחנו יודעים שמדריכי לילה, אם אתה לא נותן להם מענה אז זה קטסטרופה.

<בני פישר: זה כוח אדם ולא התייחסו אליו.

<בני פישר: לא התייחסו לנושא של אחיות, העניין הבריאותי, לעניין הביטחון.

<בני פישר: המציאות השתנתה, זאת אומרת שהמון מרכיבים נכנסו והיום אני כמדינה מחייב את המוסד לקלוט והוא לא מקבל על זה כסף.

<בני פישר: למשל רכז בוגרים, ברור לנו לגמרי שילד בגיל 18 צריך לווי.

<בני פישר: על כל הדברים האלה אנחנו מנהלים איתם שיח מקצועי מבלי שאנחנו מממנים אותו.

<בני פישר: אגב, זה מאוד מאוד בעייתי כי בסוף גם כרגולטור קשה לי לפקח על משהו שאני לא מממן אותו.

<בני פישר: נוצר כאן דיסוננס שצריך להשלים אותו.

<בני פישר: אני אומר לשאלתך, בחינוך הפער הוא אדיר, ברווחה הוא התחיל להצטמצם משנת 2012.

<בן ציון בראנץ: לא רק זה, ברווחה הוא מאוד תלוי בנתוני רזולוציה של הפנימייה.

<בן ציון בראנץ: כל קבלת החלטה, פירושה להפשיט את הפנימייה ולהכיר ילד ילד על בעיותיו וכך אנחנו מתאמים.

<בן ציון בראנץ: כל החלטה תקציבית היה תלויה פרופיל הילד שבתוך הפנימייה.

עמרם מצנע: שירלי ממשרד האוצר, בבקשה.

<שירלי באבד: כמו שציינת קודם וחידדת, עלויות השכר הן כן עלויות שמתעדכנות והן באמת רוב הסל.

<שירלי באבד: העלויות האחרות אינן מתעדכנות בהתאם לכל תקציבי הממשלה.

<שירלי באבד: התקבלה החלטת ממשלה שבעצם תקציבי הקניות של הממשלה לא מתעדכנים אלא מוקפאים.

<שירלי באבד: לצורך העניין זה מקביל לתקציבי קניות.

<שירלי באבד: בכל הממשלה תקציבי הקניות לא מתעדכנים.

<שירלי באבד: אני לא מכירה את המספרים שמוצגים פה עכשיו, הם לא הוצגו לנו באיזו דרך.

<שירלי באבד: הם כנראה מורכבים יותר מרק לעדכן את סל הקניות לפי סדרי הגודל שאני שומעת.

<שירלי באבד: אני חושבת שזה משהו שצריך לעלות בסדרי העדיפויות של המשרד.

<שירלי באבד: כלומר, כמו שבני ציין קודם, שהשנה ניתנה תוספת משמעותית מאוד לשיפוץ כפרי נוער.

<שירלי באבד: כנראה שזה היה הצורך - - -

עמרם מצנע: לא, זה תקציבי פיתוח חד-פעמיים.

עמרם מצנע: הם אומנם מתפרסים.

<שירלי באבד: נכון, אבל כנראה שבסדרי העדיפויות זה היה הדבר היותר דחוף.

<שירלי באבד: לגבי משרד הרווחה אני באמת לא יודעת מה היה, יכול להיות ששם הפער היה יותר גדול מהחינוך.

<שירלי באבד: אין לי מושג.

<שירלי באבד: אני לא מצוות רווחה ולכן אני לא יודעת מה היה ההליך - - -

<בן ציון בראנץ: הייתה רפרנטית של האוצר והיה שיתוף פעולה ודרך זה הגענו לתוספת.

<שירלי באבד: יכול להיות, אני לא מכירה את המצב ברווחה, יתכן והוא שונה מחינוך.

<שירלי באבד: אני לא אוכל להרחיב על זה, אבל כנראה שזה עלה במסגרת סדרי העדיפויות של המשרד וניתן לזה מענה.

עמרם מצנע: המטרה הרצויה של הדיון הזה בעצם להקים וועדה חדשה שתיכנס פנימה, תשב ותעדכן את הסל.

עמרם מצנע: השאלה, אני מניח שלא תוכלי לתת את התשובה.

עמרם מצנע: בעצם המטרה שאני רוצה לחתור אליה בדיון הזה היא להביא לכך שמשרד האוצר יסכים להקמת וועדה חדשה שתשב עם לוח זמנים ותקבע את הסל מחדש.

<שירלי באבד: אני חושבת שאנחנו יודעים לעשות את התהליכים האלה מבלי להקים וועדה.

<שירלי באבד: שוב, אם המשרד רואה את זה כמשהו עליון בסדר העדיפויות שלו.

<שירלי באבד: הרגע סיימנו דיוני תקציב וזה משהו שהיה יכול לעלות שם והמשרד אם רצה היה בא ומציג ואומר 'יש לנו בעיה שצריך לפתור אותה'.

<שירלי באבד: זה לא הוצג וכנראה שזה לא בסדר עדיפויות עליון.

<שירלי באבד: יתכן שלקראת 2016, אגב מה שבני אמר, מתחילים להישמע קולות אחרים, אולי לקראת 2016 יעלו את זה במסגרת סדרי עדיפויות ואנחנו ניתן לזה מענה.

<שירלי באבד: כרגע זה לא עלה, זה עדיין בחיתולים.

עמרם מצנע: כדי שזה יכנס ל-2016 צריך להקים וועדה עכשיו?

<שירלי באבד: לא בהכרח, אנחנו יודעים לפתור את הדברים האלה.

<שירלי באבד: שוב, היה והמשרד מחויב וכדומה, אפשר לפתור את זה בצורות טובות.

עמרם מצנע: בבקשה, חבר הכנסת נהרי.

משולם נהרי: תודה.

משולם נהרי: גם אני הייתי מנהל פנימייה, אני חושב שהתעריף היום הוא רחוק רחוק מלשקף את מה שילד זקוק ואת מה שעולה לפנימייה להחזיק ילד.

משולם נהרי: אני גם לא חושב שהמסמך הזה משקף.

משולם נהרי: כמו שאמר בני, יש עוד מרכיבים שהם לא מופיעים פה שהיום אי אפשר בלעדיהם.

משולם נהרי: המעבר הזה, שהפנימיות הופכות והופכות היום לפנימיות טיפוליות, אנחנו יודעים ובמשרד הרווחה בוודאי יודעים שתעריף טיפולי הוא גבוה לאן ערוך מאשר החזקת ילד בפנימייה.

משולם נהרי: כלומר, הנטייה היום היא יותר ויותר לכיוון הטיפולי.

משולם נהרי: בכלל צריך לעדכן את הסל במיוחד לגבי משרד החינוך.

משולם נהרי: אני יודע שבשנת 2007 כשהייתי שר, ביקשתי ממיכל צוק, היא תוכל לתת לך סקירה על וועדת "סל לאור" וכל השתלשלות.

משולם נהרי: היא מכירה את זה מקרוב והיא יכולה להאיר את עינייך.

משולם נהרי: לא שהמשרד צריך לבוא היום ולקבוע 'אני רוצה לקבוע תקציבים ולתגבר את סל לאור'.

משולם נהרי: זה לא נכון.

משולם נהרי: באוצר לא כדאי שישמעו את זה.

משולם נהרי: למה?

משולם נהרי: מפני שאני יכול להביא כסף ולהכפיל את זה.

משולם נהרי: הייתה לי אפשרות, יכולתי לבוא ולהגיד 'רבותיי, הנה יש לי כסף קואליציוני בואו תכפילו את "סל-לאור"'.

משולם נהרי: זה לא נכון, זה לא עובר.

משולם נהרי: מיכל צוק באה וביקשה, בעצם אני ביקשתי ממנה ואמרתי שחייבים לעדכן.

משולם נהרי: היא אמרה 'אוקיי, תביא כסף והאוצר גם יביא כסף ואז היה עדכון חלקי של "סל-לאור".

משולם נהרי: עדיין זה שום דבר, זה אולי היה 20 מיליון וזה רק דגדג.

משולם נהרי: עדיין זה לא שינה את הכול.

משולם נהרי: זה האוצר, כאן זה פרופר האוצר.

משולם נהרי: האוצר זו מדיניות שיש לה השלכות רוחב.

משולם נהרי: ההשלכות הן לא רק לגבי משרד החינוך, הן גם לגבי משרד הרווחה.

משולם נהרי: לגבי כל הנושא הפנימייתי, לדבר הזה זו וועדה שצריכה שוב להתכנס.

משולם נהרי: משנת 1975 לא התכנסה.

משולם נהרי: היום הוועדה צריכה להתכנס והאוצר צריך לעגן את הנושא הזה ולהתאים את התקציב.

משולם נהרי: זה לא קשור למשרד, ואם המשרד רוצה להכפיל, אתם תתנו לו?

משולם נהרי: תגידי את זה עכשיו.

<שירלי באבד: זה לא קשור להכפיל או לא.

<שירלי באבד: אני אומרת שזה צריך להיות בסדרי העדיפויות כדי ושזה יעלה על סדר היום ותתקבל החלטה.

משולם נהרי: סליחה, אם המשרד יקים וועדה.

משולם נהרי: מחר מקים המשרד וועדה שתבדוק את הדברים הלל, אתם לא תשתתפו?

משולם נהרי: לכם לא יהיה מה לומר?

<שירלי באבד: בטח שיהיה לנו מה לומר.

<שירלי באבד: שוב, כמו שמיכל צוק אמרה לך 'תביא כסף ואני אביא כסף' – כך בדרך כלל מתנהלים הדברים האלה.

משולם נהרי: לא, זה לא בדרך כלל.

משולם נהרי: זה היה רצון שלה לעדכן את הסל, לפני כן אף אחד לא רצה לעדכן.

משולם נהרי: זה היה הרצון שלה, היא הבינה את הצרכים, היא ליוותה את הפרויקט, היא יודעת בדיוק כמה שזה קשה, שזה לא נכון ולא משקף בכלל.

משולם נהרי: היא עשתה איזה צעד.

משולם נהרי: אבל הנושא של וועדת לאור.

משולם נהרי: תראי, אני כבר 30 שנה מלווה את הנושא הזה.

משולם נהרי: אני זוכר מאז את וועדת לאור עם כל הדיונים.

משולם נהרי: גם היו לנו כאן בכנסת דיונים.

משולם נהרי: כשהייתי במשרד החינוך הופעתי גם פה בדיונים וגם כשאני נמצא כאן בכנסת.

משולם נהרי: הנושא הזה חוזר ועולה ועולה ועולה ומתרחק מאתנו כל שנה בעוד צעד ועוד צעד.

משולם נהרי: הפנימיות קורסות.

משולם נהרי: היום, גם פנימייה שקיימת היא לא ממש נותנת לילד את מה שהילד צריך לקבל.

משולם נהרי: היא יכולה לתת, אבל אין לה את המשאבים, אין לה את היכולת הזאת.

משולם נהרי: מונעים ממנה מלתת לילד את מה שהוא צריך.

משולם נהרי: את הרי יודעת שהילדים של היום זקוקים לעוד יותר.

משולם נהרי: אם אני רוצה היום לשלב ולקדם אותם אני צריך להשקיע יותר.

משולם נהרי: זה האוצר.

עמרם מצנע: אני מניח, כפי שאת בעצמך אומרת, שהמסלול היותר אפשרי הוא להחליט על הקצבות חד-פעמיות מאשר לפתוח מבנה של סל כי יש לכך השלכות רוחב וגם הולך הרבה קדימה.

עמרם מצנע: אם משרד החינוך ומשרד האוצר מחליטים יחד על שינוי סדרי עדיפויות בהקצאות של סכומי כסף לטובת הדבר הזה ללא שינוי הסל, אני מניח שזה יותר פשוט.

עמרם מצנע: בדיוק כפי שהם עושים את זה עם וועדת גדעון במשרד הרווחה, הם לא פותחים את הסל, אבל מקבלים הקצאה לשלוש שנים בסכום תלת-שנתי על מנת לסגור את הפער.

משולם נהרי: יש תקציבים נוספים שניתנים מעבר לאחזקה הבסיסית כמו: שמירה וביטחון או שיפוצים והצטיידות, ככל שעוברות השנים אתה צריך יותר, אלו כספים בהרבה פעמים חד-פעמיים, אבל אנחנו מדברים על אחזקה שוטפת, על האחזקה הרגילה של "סל לאור", על זה אנחנו מדברים.

משולם נהרי: גם כך צריך להביא תוספות.

עמרם מצנע: שושי סומך, בבקשה.

<שושי סומך: שלום, אני מהמועצה שלשלום הילד.

<שושי סומך: דיברו כאן רבות על הצורך לעדכן את המענים הטיפוליים.

<שושי סומך: אני אבקש להתייחס לנושא שעולה פעמים רבות מפניות שמגיעות אלינו לגבי מענה טיפולי לנפגעי פגיעות מיניות.

<שושי סומך: היום במדינת ישראל, משרד הרווחה מתקצב מרכזים טיפוליים ייעודיים לנושא הזה.

<שושי סומך: כל ילד נפגע מינית יודע שאחרי המענה הראשוני הוא יכול לקבל טיפול נפשי מתמשך ללא עלות.

<שושי סומך: כל זה אינו חל על ילדי פנימיות.

<שושי סומך: היות ומדיניות משרד הרווחה אומרת שבגלל שיש להם את המענה הטיפולי של עובדים סוציאליים ופסיכולוגים במקום לכן ילד מפנימייה לא יכול להגיע למרכז ייעודי או לחלופין למטפל פרטי ייעודי בנושא.

<שושי סומך: אולי אתם יודעים אחרת, אבל את זה אנחנו שומעים מפניות שמגיעות אלינו.

<שושי סומך: מבלי לזלזל ואפילו במעט בעבודת הקודש שעושים אנשי הטיפול בפנימיות, זה לא נותן מספיק מענה.

<שושי סומך: ילד נפגע מינית צריך התמקצעות ספציפית בנושא הזה.

<שושי סומך: לא סתם קמו המרכזים הטיפוליים לנושא הזה.

<שושי סומך: אם כבר פותחים את השאלה של איזה מענה טיפולי צריך הילד בפנימייה, אנחנו מבקשים להסב את תשומת הלב גם לנושא הזה.

<שושי סומך: המדיניות בעצם אומרת שילד לא יכול להיות מתוקצב פעמיים.

<שושי סומך: זה לא תקצוב כפול כי אלו אינם אותם מענים.

<שושי סומך: בעינינו צריך להתייחס גם לנושא הזה.

<בן ציון בראנץ: הבעיה של ילדים נפגעי מינית בפנימיות היא לא בעיה תקציבית, היא בעיה של קונספציה.

<בן ציון בראנץ: נשאלת השאלה איפה הילד צריך לקבל את הטיפול כאשר הוא נפגע מינית.

<בן ציון בראנץ: האם להוציא אותו מהפנימייה החוצה למטפל שמנותק מחיי הפנימייה ומבנה חייה, או שאנחנו רוצים שהצוות המקצועי שמלווה אותו יום-יום יטפל בו.

<בן ציון בראנץ: על פי תפיסתנו, הילד צריך לקבל טיפול בסביבה בה הוא חי.

<בן ציון בראנץ: אין עניין של כסף.

<בן ציון בראנץ: כלומר, אין לי אתה ויכוח על כסף, הוויכוח הוא על הקונספציה.

<בן ציון בראנץ: אני מסכים אתה שאנחנו צריכים להכשיר בצורה מסודרת, זה מקצוע טיפול בנפגעי מין.

<בן ציון בראנץ: אנחנו הלכנו בשיתוף עם הג'וינט על פרויקט תלת-שנתי לטיפול בפגיעות מיניות.

<בן ציון בראנץ: כעת העברנו שתי הכשרות רצופות של הצוות הטיפולי בפנימיות לפגיעות מיניות.

<בן ציון בראנץ: זה לא מספיק, זה לא מספיק, אני מסכים.

<בן ציון בראנץ: בנוסף לכך, כדי לא להפוך את הבעיה הזאת לתקציבית, יש ועדת חריגים במשרד, כאשר המתבגרת אומרת 'אני לא רוצה להפקיד את הטיפול המיני שלי בתוך הפנימייה', זו קונספציה ולא בעיית כסף.

<בן ציון בראנץ: יש לנו נציגה בוועדת חריגים שכמעט מאשרת.

<בן ציון בראנץ: נדמה לי שהשנה אישרנו את כל הבקשות של ילדים נפגעי מינית ומימנו אותם.

עמרם מצנע: שביקשו לא להיות מטופלים בפנימייה.

<בן ציון בראנץ: ביקשו וזו גם זכותם.

<בן ציון בראנץ: אם מתבגרת אומרת, שהיא לא רוצה להיפגש עם הצוות בתוך הפנימייה, אומרת שהיא רוצה להפקיד את העבר המיני שלה במקום אחר, אנחנו מכבדים.

<בן ציון בראנץ: הנושא מגיע לוועדת חריגים ובדרך כלל מפקחת פנימיות מייצגת אותם ומקבלים - - -

<שושי סומך: גם מהמנהל ההתיישבותי מגיעות פניות - - -

<בן ציון בראנץ: אני מדבר עלינו, זה שונה לגמרי.

עמרם מצנע: בואו נתקדם.

עמרם מצנע: גם אני חושב שנכון יותר לנסות לטפל במסגרת הפנימייה, השאלה אם יש את כוח האדם המקצועי.

עמרם מצנע: אם האדם הוא מהפנימייה זה סיפור אחר.

עמרם מצנע: אני לא רוצה להתערב בזה.

<אברהם לוי: אני מבקש להתייחס לדבריו של חבר הכנסת משולם נהרי ושל שירלי ולהציע הצעה.

<אברהם לוי: - - -

עמרם מצנע: בבקשה תזכיר את תפקידך.

<אברהם לוי: אברהם לוי, מנהל אגף תקציבים במנהל החינוך ההתיישבותי.

<אברהם לוי: אני מלווה את הנושא הזה כבר כמה שנים טובות.

<אברהם לוי: אני רוצה שנפריד בין העדכון הכללי של הסל ופתיחתו לבין עדכון ההוצאות שאינן שכר, 'אקונומי ינואר '2008.

<אברהם לוי: כמו ששירלי אמרה, הייתה החלטת ממשלה שלא מעדכנים את נושא הקניות.

<אברהם לוי: אני חושב שהוועדה תחליט שצריך פשוט לחריג את זה.

<אברהם לוי: לא יעלה על הדעת שהנושא לא יעלה.

<אברהם לוי: ניקח לדוגמה פנימייה עם 100 תלמידים, היא מפסידה 270 אלף שקל בשנה בגלל אי עדכון הסלים של מזון, מים, חשמל וכדומה.

<אברהם לוי: לא יעלה על הדעת.

<אברהם לוי: לכן יש לחריג את זה ולאפשר את העדכון באופן שוטף כמו שמעדכנים את הוצאות השכר ב"סל-לאור".

<אברהם לוי: זה הדבר הראשון שצריך לעשות ואפשר לעשות אותו מידית.

<אברהם לוי: הוא לא קשור להחלטת משרד הרווחה או לא החלטת משרד החינוך.

<אברהם לוי: זו החלטת ממשלה שמונעת את זה.

<אברהם לוי: הסיפור השני, שהוא סיפור ארוך יותר, בעצם לפתוח את כל "סל-לאור" את כל נושא התקינה שלו.

<אברהם לוי: כמו שבני אמר, כאן צריך וועדה.

<אברהם לוי: בבקשה, בואו ננסה להעביר את הסיפור הזה בשני מישורים.

<אברהם לוי: ראשית עדכון הוצאות שאינן שכר ולאחר מכן פתיחת הסל שזה עניין אסטרטגי שייקח שנה או יותר.

עמרם מצנע: תודה.

<אמנון זילברמן: שלום, ראשית אני מברך את הוועדה ואותך כבוד היושב הראש, שהעלאת הנושא החשוב הזה.

<אמנון זילברמן: אני בוגר פנימייה, למדתי מגיל 10 בפנימייה, סיימתי י"ב וחזרתי להדריך במשך כ-10 שנים, לנהל פנימייה, כך שאני חי ונושם את חיי הפנימיות וכפרי הנוער.

<אמנון זילברמן: אני חושב שהדבר החשוב ביותר שאנחנו צריכים לדבר עליו היום הוא שיפוי כפרי הנוער והפנימיות.

<אמנון זילברמן: כל אחד יודע, כל משפחה ממוצעת יודעת שהמזון עלה, הלחם עלה, הקוטג' עלה, שהחשמל עלה.

<אמנון זילברמן: בזמנו, כשאני למדתי לא היו מזגנים, לא היו מחשבים.

<אמנון זילברמן: היום כשבמועדון אחד יש מחשב ומזגן, לא מספיק שהמחירים עלו גם התצרוכת עלתה ואין שיפוי לכפרי הנוער.

<אמנון זילברמן: יתרה מכך, כל מי שנמצא כאן והוא מחנך בוודאי יודע ויסכים איתי שהחינוך הבלתי פורמאלי והחוגים הם כלי משמעותי לעיצובם של הילדים, לביטחון שלהם, לעבודת הצוות, לדימוי העצמי.

<אמנון זילברמן: נוצר מצב שכפרי הנוער והפנימיות נאלצים לבקש תרומות להפעלת חוגים - - -

<קריאה: באיזה פנימייה אתה.

<אמנון זילברמן: כרגע אני לא בפנימייה.

<אמנון זילברמן: אני עובד קהילתי, מנהל קהילתי.

<אמנון זילברמן: אני לא בפנימייה כרגע, אני חי את הפנימייה ונושם אותה, נמצא שם, עושה פרויקט בעניין למידה, עוזר לכפרי הנוער.

<אמנון זילברמן: המצב הוא בכי רע, אני רואה מה קורה שם, אני רואה שמגייסים תרומות לקיום חוגים.

<אמנון זילברמן: זה מצב אבסורד.

<אמנון זילברמן: יתרה מכך, כשאני למדתי בפנימייה היינו יוצאים פעם בשלושה שבועות הביתה.

<אמנון זילברמן: כשחזרתי להדריך כמחנך בשני כפרי נוער הילדים היו יוצאים פעם בשבועיים הביתה.

<אמנון זילברמן: כלומר, לא נוצר לילד רצף חינוכי.

<אמנון זילברמן: מדברים על מוגנות של ילדים בסביבה שהם גדלים בה, במשפחות שאני הגעתי מהן לא הייתה מוגנות, הפנימייה הייתה סוג מוגנות לילדים.

<אמנון זילברמן: בעצם, היום בכפרי הנוער הילדים נשארים פעם בארבעה שבועות, כלומר יוצאים כמעט כל שבת הביתה כי אין כסף לאוכל, כי אין כסף למזון, כי אין כסף לשכר מדריכים ואין כסף להפעלות.

<אמנון זילברמן: אדוני היושב ראש, דבר שאולי יזעזע אתכם, היום אילצו את כפרי הנוער להשכיר את החדרים בשבתות.

<אמנון זילברמן: זאת אומרת, מגיעות קבוצות אורחים כל שבת, כמעט כל שבת לכפרי נוער, לנים בחדרים של הילדים, ישנם על המזרן שלהם, ישנם על הכרית שלהם.

<אמנון זילברמן: זאת אומרת, ילדים שזה הבית השני שלהם, במקרה שלי אני אוכל לומר שזה היה הבית הראשון שלי, הילדים מאבדים את הביטחון, את הזהות שלהם.

<אמנון זילברמן: כל שישי-שבת צריכים לארוז את החפצים, לשים בארון ועוזבים את הכפר, עוזבים את הפנימייה זה דבר שאסור שיקרה.

<אמנון זילברמן: נקודה אחרונה ברשותך, שכר המדריכים בפנימיות וכפרי נוער הוא שכר עלוב, שכר מבייש.

<אמנון זילברמן: יש את "אופק חדש", "עוז לתמורה", המורים, עשו עליהם סיבוב, אבל קיבלו איזה פיצוי או התקדמות.

<אמנון זילברמן: המדריכים, אורך החיים של מדריך בפנימייה הוא שנה וחודשיים.

<אמנון זילברמן: כלומר, יש לו צוואר בקבוק שלושה-ארבעה חודשים.

<אמנון זילברמן: הוא רואה שהשכר שלו עלוב, העבודה מאוד קשה.

<אמנון זילברמן: אני עבדתי כעשר שנים, הטמעתי שם.

<אמנון זילברמן: אין הרבה אנשים שיש להם את הרצון ואת היכולת להישאר בשכר הנמוך הזה.

<אמנון זילברמן: אני קורא לך אדוני היושב ראש לדאוג ששכר המדריכים יהיה גבוה יותר.

<אמנון זילברמן: כמו שבחו"ל, כמו שבאירופה שכר מדריכים הוא פרופסיה.

<אמנון זילברמן: ברשותך אדוני היושב ראש, דבר אחרון, מדברים היום הרבה על מע"מ אפס, מע"מ אפס.

<אמנון זילברמן: שר האוצר, אני קורא לך מר לפיד, לא מע"מ אפס, מאה אחוז תוספת שיפוי ב"סל-לאור" לכפרי הנוער והפנימיות.

<אמנון זילברמן: כפרי הנוער והפנימיות הם לא החצר האחורית של מדינת ישראל ולא של הממשלה.

<אמנון זילברמן: אלו ילדים שאם אתה נותן להם הזדמנות אמתית הם מגיעים להישגים גבוהים.

<אמנון זילברמן: במשפט אחרון אדוני היושב ראש, הקבוצה האחרונה שהדרכתי, 70% מהם היום הם בעולם האקדמיה.

<אמנון זילברמן: אנשים יצרניים.

<אמנון זילברמן: רובם, 97% התגייסו לצבא.

<אמנון זילברמן: בנים ובנות בתפקידים משמעותיים בצבא.

<אמנון זילברמן: חבר'ה יצרניים עם בטחון שתורמים לחברה ולא הולכים לא ללשכת הסעד ולא לרווחה.

<אמנון זילברמן: לוועדה הזאת יש הרבה משמעות והרבה כוח לתת הזדמנות הוגנת, אמתית ושווה לילדי הפנימיות וכפרי הנוער.

<אמנון זילברמן: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה לך.

עמרם מצנע: בבקשה ענת.

<ענת נחמיה לביא: סביב השולחן, אני מעריכה שיש הסכמה לגבי הצורך ויש הסכמה לגבי הפערים.

<ענת נחמיה לביא: אותי באופן אישי מטריד מה יהיה הלאה - - -

עמרם מצנע: אגב, זה לא מספיק.

עמרם מצנע: הסכמה, הסכמה, הבעיה היא להבין.

עמרם מצנע: אני לא חושב שהמודעות בכלל בחברה ואיני יודע עד כמה עובדי המדינה במשרדים השונים, לא אלה שעובדים ישירות עם הפנימיות, מודעים לחולייה החשובה הזאת.

<ענת נחמיה לביא: זה חד-משמעית חלק מהמטרה שלנו , איך החברה האזרחית מקבלת.

<ענת נחמיה לביא: זה סיפור אחר.

<ענת נחמיה לביא: אני כן מבקשת להתייחס לעניין של כן וועדה לא וועדה.

<ענת נחמיה לביא: כבר בשנת 2014 התפרסם דוח מבקר המדינה שבדק את "סל-לאור", ההחלטה החד-משמעית הייתה, זה נמצא במסמכים שלכם, שצריך לשבת ולעבוד על שיטת התקצוב של הסל.

<ענת נחמיה לביא: לכן, סגירה בין האוצר לבין המשרד, כן סדר עדיפויות או לא, זה לא סביב תקציב חד-פעמי, לא על זה מדובר.

<ענת נחמיה לביא: מדובר כאן על שני משרדים ולא על אחד, מדובר על שיטת תקצוב והגדרה שאינה רלוונטית כבר.

<ענת נחמיה לביא: אני חושבת, ההמלצה שלנו היא , שתקום וועדה שתבחן את הנושא הזה, היא מאוד מאוד חשובה.

<בן ציון בראנץ: כואב לי מאוד לשמוע שילדים שהופנו לפנימייה כדי לקבל ביטחון אורזים להם את הציוד בכל שבת ומשתלטים על החדרים שלהם.

<בן ציון בראנץ: אנחנו בנוהל שלנו לא מאפשרים את זה.

<בן ציון בראנץ: ברגע שנודע לנו שהיא מנצלת את המיטות של הילדים בחופשה לטובת אירוח, אנחנו סגרנו פנימייה.

<בן ציון בראנץ: אני חושב שזה נוהג פסול ואסור לעשות אותו.

<בני פישר: צריך לעשות קצת סדר, מישהו שפך פה קיטון.

<בני פישר: קודם כל הקולות הם קולות חשובים וזה בסדר גמור.

<בני פישר: אני מרגיש שהדברים נאמרו מדם לבך.

<בני פישר: זה נכון שכפרי נוער בשל היותם מתחם גדול, זו סיטואציה קהילתית שיש בה בריכה ויש בה פסליטי.

<בני פישר: בקיץ, בחופשות, לא בשבתות, בחופשות, בצורה כזאת או אחרת אנחנו מאפשרים את זה לאחר שזה עובר וועדה.

<בני פישר: נכון, המציאות היא כרגע שמנהל - - -

עמרם מצנע: הנקודה ברורה.

עמרם מצנע: אני הייתי בכפר הנוער הודיות, בחופשות הם באמת השתמשו, זה ניצול נכון של משאבים - -

<שחר שומן: אי אפשר מצד אחד לא לעדכן תקציבים במשך עשרות שנים ומצד שני, נכון שיש איזה קו גבול שכל מנהל - - -

<אמנון זילברמן: גם את מגרש הכדורגל מפריטים וגם את הבריכה מפריטים, הכול נהייה עובדי קבלן.

<אמנון זילברמן: לאן הגענו.

משולם נהרי: אני רוצה לומר לך, שבזה משפצים את המבנים ואת הכיתות מאפשרים - - -

<אמנון זילברמן: ואז יש להם רשות לשחק שעה-שעתיים בשבוע.

משולם נהרי: מי ישפץ לך את כל המבנים במיוחד של כפר נוער שפרוס על כמה עשרות דונם?

משולם נהרי: כל זמן שזה נעשה בשיקול דעת - - -

<אמנון זילברמן: שהמדינה תיקח אחריות.

<אמנון זילברמן: מה זה מי?

עמרם מצנע: אבל אתה לא ברשות דיבור, שמענו, הבנו ועדיין החיים והמציאות - - -

<אמנון זילברמן: זו הפרטה חזקה.

עמרם מצנע: תקשיב באמת עם כל הכבוד לך.

עמרם מצנע: אם עושים את זה בשיקול דעת ובתפיסה נכונה.

עמרם מצנע: בכלל היום תפיסת העולם של בתי הספר הקהילתיים אומרת שאת המוסדות, את האולמות, את חדרי המחשבים בבתי הספר פותחים לקהילה ומאפשרים הכנסה נוספת לבית הספר.

עמרם מצנע: אם זה נעשה בשיקול דעת ובשכל ישר אני לא רואה בזה בעיה.

עמרם מצנע: לא לשם כך התכנסנו.

עמרם מצנע: אילו הפנימיות היו חיות רק מתקציב המדינה ומתשלומי הורים פה ושם אז לא היינו מתכנסים כי כנראה היו סוגרים חלק מהן.

עמרם מצנע: עובדה שגם המגזר השלישי וגם מנופים כלכליים שונים שהיה מוטב לוותר עליהם, מקיימים אותו בסוף.

עמרם מצנע: כשאתה אומר שפנימייה של 100 ילדים עושה גרעון של רבע מיליון שקל, מאיפה בא הרבע מיליון הזה?

עמרם מצנע: הרי בסופו של דבר הוא בא מאיזה מקום.

עמרם מצנע: עובדה שאוכלים שם, עובדה שיש שם הדרכה, עובדה שהחשמל דולק.

עמרם מצנע: לכן המוח היהודי ממציא לנו פטנטים כל הזמן.

עמרם מצנע: זה חלק מהבעיה בתקציבים שלנו, זה טלאי על גבי טלאי על גבי טלאי ואתה צריך לעשות תחקיר אחורה כדי לראות איזה טלאי הגיע מתי ולמה.

<בני פישר: ברשותך אני אתייחס להערה שלך שאני חושב שהיא נכונה.

<בני פישר: הראש היהודי, אבל למי שהתעסק קצת בפילנתרופיה, כשאתה מגיע היום לארה"ב אומרים לך 'זאת אחריות של המדינה.

<בני פישר: תראו לאן הגעתם, מה אתם מבקשים מאתנו היום'.

<בני פישר: אוקיי, נשמה יתרה, רוצים לפתח דברים ייחודיים, אבל כשמבקשים אוכל ומים זה קצת מביך.

עמרם מצנע: אמרתי בראשית הדיון שבעצם אנחנו פותחים נושא שבוודאי לא ייגמר ביום אחד.

עמרם מצנע: אין ספק שצריך להתמודד אתו.

עמרם מצנע: אני קורא למשרדי האוצר והחינוך והרווחה: דבר ראשון, באופן מידי לעשות עדכון של ההוצאות הכלליות.

עמרם מצנע: עדכון חד-פעמי, עדכון שיתפרס על שתי שנות תקציב.

עמרם מצנע: עדכון חד-פעמי לגבי עלות, לגבי עלות המזון והאנרגיה.

עמרם מצנע: אנחנו יודעים את המשמעות שלהן בשנים האחרונות, לא יתכן שזה יישאר באוויר.

עמרם מצנע: דבר שני, כן, אני קורא לפתוח את דוח וועדת לאור ולהיכנס לעבודה, בוודאי היא תיקח את הזמן שלה, שתבנה מחדש את הסל.

עמרם מצנע: זאת אומרת, לא רק עדכון ההתייקרות אלא גם עדכון התשומות הנדרשות כתוצאה מהתפתחות רב-שנתית, כתוצאה מפרופיל הנוער שמגיע לתוך הפנימיות האלה.

עמרם מצנע: לנסות לתת תשתית תחזוקה ואחזקה יומיומית יותר טובה.

עמרם מצנע: אין ספק שצריך לברך על כך שבשיתוף פעולה בין משרד החינוך לבין משרד האוצר וכמובן הפורום הציבורי, ניתנו משאבים בהחלט משמעותיים לשדרוג, שיפוץ ובנייה.

עמרם מצנע: ראיתי את זה וזה באמת משמעותי.

עמרם מצנע: בסוף, בעצם אני מבקש לחזור לבסיס.

עמרם מצנע: אנחנו מדברים כל הזמן על סגירת פערים בחברה הישראלית.

עמרם מצנע: אנחנו מדברים כל הזמן על תקצוב דיפרנציאלי, אנחנו מדברים כל הזמן על מתן הזדמנות שווה לכל נער ונערה במדינת ישראל.

עמרם מצנע: המשמעות של 'הזדמנות שווה' כמובן היא עדיפות מתקנת לנערים ונערות שמגיעים ממשפחות הרוסות, לכאלה שלא מצאו את מקומם.

עמרם מצנע: אגב, פגשתי ילדים שבאו ממשפחה שהיא משפחה נורמטיבית, אבל כתוצאה של חוסר התאמה של הילד לסביבה שבה הוא גדל הוא מצא את עצמו בפנימייה.

עמרם מצנע: אמרתי גם לבני וגם לענת שצריך לעשות יותר פרסום לשיווק.

עמרם מצנע: חלק מהמשאבים שלנו לא מנוצלים עקב העובדה שבני נוער שראוי שיגיעו לפנימיות ושיקבלו שם את ההזדמנות השנייה והשלישית הם לא מגיעים, פעם אחת בגלל הסטיגמה ופעם שנייה שראשי הרשויות לא כל כך שולחים כי זה עולה להם כסף.

עמרם מצנע: אגב, בני, שר החינוך הבטיח לי, אני רושם את זה בסיכום.

עמרם מצנע: שר החינוך הבטיח שהוא ישפה או יממן את החלק של הרשות המקומית בשליחת נער או נערה לפנימייה אצלכם.

עמרם מצנע: צריך לראות שאכן זה מתקיים.

<בני פישר: התבקשתי בפגישה שהייתה של השר והמנכ"לית, אנחנו בעצם אמורים להציג תכנית אסטרטגית לעשות בכפרי הנוער - - -

עמרם מצנע: זה נכון גם למשרד הרווחה, ששם זה 75% -25%.

עמרם מצנע: אני מכיר רשויות שלא ממצות את ה-75% כין אין להן את ה-25%.

<בן ציון בראנץ: חוץ מזה, הרשויות המקומיות, שירות ילד ונוער מקבלות מועדות.

<בן ציון בראנץ: לראש הרשות מאפשרים להחליט אם להפנות לקהילה או לפנימיות.

<בן ציון בראנץ: זה דבר שאסור שיעשה.

<בן ציון בראנץ: זה הכול.

עמרם מצנע: אני מסביר לך שיש רשויות מקומיות, בעיקר החלשות, שלמרות שיש להן "הועדות" ולמרות שמשרד הרווחה מממן 75%, לרשות המקומית מורידים במקור.

עמרם מצנע: הוא לא משלם את זה אלא מורידים להן במקור.

עמרם מצנע: יש רשויות מקומיות במדינת ישראל - - -

<בן ציון בראנץ: ה"הועדות" לא קשור.

עמרם מצנע: כן קשור, אני מסביר לך.

עמרם מצנע: אני בא משם.

עמרם מצנע: משרד הרווחה נותן "הועדה" למוסד מסוים לילד מסוים.

עמרם מצנע: כעת הרשות צריכה לשלוח אותו לשם.

עמרם מצנע: אם הרשות לא שולחת אותו בגלל שאין לה את ה- 25%, יש רשויות שהיום בתקציב מול משרד הרווחה הן חייבות למשרד הרווחה כסף כי משרד הרווחה מממן את העובדים הסוציאליים והשאר.

עמרם מצנע: זה מצב אבסורדי.

עמרם מצנע: אני חוזר חזרה.

עמרם מצנע: זה מצב שצריך להתמודד אתו.

עמרם מצנע: אנחנו כמובן נעשה מעקב אחרי זה.

עמרם מצנע: אני אעלה את זה גם לשר החינוך.

עמרם מצנע: אני אדבר כמובן עם שר הרווחה ועם שר האוצר.

עמרם מצנע: החרגה, לא החרגה, מוכרחים להתמודד באומץ ורגישות בנושא הזה.

עמרם מצנע: הסיפורים של ילדים שבאמת באו מכלום וקיבלו ארגז כלים לחיים אלו סיפורים מדהימים.

עמרם מצנע: אני תמיד אומר, פעם אחת זו אחריות חברתית מוסרית שלנו ופעם שנייה, בסופו של דבר יש לזה ערך כלכלי.

עמרם מצנע: ילד או ילדה כזאת שמסיימים את גיל חינוך חובה והולכים לצבא ויש להם מקצוע לחיים הם יורדים מהגב של המדינה והופכים להיות אזרחים מועילים.

עמרם מצנע: מי שהיה עושה על זה איזו עבודת מחקר על הערך הכלכלי של זה לדעתי, הוא היה מגיע למספרים מאוד משמעותיים.

עמרם מצנע: לכן הדבר הזה חשוב.

עמרם מצנע: אנחנו בוועדה נמשיך לעקוב ולראות שהדברים האלה לא נשארים מודפסים על איזה נייר סיכום נוסף שלא עושה כלום.

עמרם מצנע: תודה רבה לכם.