ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 106, 2014-11-03 11:00

יואל רזבוזוב: בוקר טוב לכולם.

יואל רזבוזוב: אני פותח ישיבה חשובה זו בנושא תלמידים עולים - שיעור ההצלחה בבחינות הבגרות, היקף הנשירה והתמודדויות נוספות.

יואל רזבוזוב: אנחנו מכירים הרבה קשיים, אני כל היום מסתובב בשטח ואני שומע על קשיים, יש לי כאן המון נתונים, גרפים, סטטיסטיקות, ואנחנו ניתן לכל גוף להציג את מה שרלוונטי לגביו.

יואל רזבוזוב: המטרה של הדיון הזה, עוד פעם, כרגיל, לחשוף את הבעיות שאנחנו לא מכירים, בעיות שנובעות מהשטח ולפתור את הבעיות הללו.

יואל רזבוזוב: יש לנו כאן את נציגת משרד החינוך, מאיה שריר, הדיון מופנה אלייך ויעבור הלאה לשר החינוך.

יואל רזבוזוב: אני מקווה שיהיו לנו כאן כמה מסקנות ונוכל להעביר ולפעול.

יואל רזבוזוב: אני שומע באמת על לא מעט בעיות, גם על השנה הזאת, שנותנים שנה עברית וזה לא מספיק, גם על חישוב של בגרויות לממוצע של העיר, בגרויות של העולים, גם על כך שמעתי לא מעט תלונות.

יואל רזבוזוב: אנחנו עכשיו נחשוף ואני מאמין שיעלו כאן הרבה בעיות.

יואל רזבוזוב: אני אדלג על הנתונים ואנחנו ניתן לאגף קליטת תלמידים עולים ממשרד החינוך, הגב' מאיה שריר, תציגי בבקשה בפנינו את הנתונים העדכניים שיש לך.

<מאיה שריר: תודה, בוקר טוב.

<מאיה שריר: אני רוצה לפתוח ולומר שאנחנו רואים באמת הגעה של הרבה עולים חדשים, בעיקר מאוקראינה ומצרפת, ואנחנו שמחים ומברכים כמובן על כל עולה וכל תושב חוזר שמגיע לישראל.

<מאיה שריר: בימים האחרונים פורסם חוזר מנכ"ל חדש שמדבר על תנאי היבחנות של תלמידים עולים ותלמידים תושבים חוזרים שהוא יותר ידידותי, יותר מקל, הוא לוקח בחשבון את השנים שהתלמידים לא למדו במערכת החינוך בישראל והוא מאפשר שלוש רמות של התאמה, רמה א', ב' ו-ג'.

<מאיה שריר: ג' , החדשים ביותר שמגיעים לאחר גיל 15, וכמובן מאוד קשה מיד להיכנס לבחינות הבגרות, אפילו יכולים להיבחן בשפת אם ובעל פה.

<מאיה שריר: החוזר החדש, באמת קיבלנו תגובות ומשובים מאוד טובים ממנהלי בתי הספר, הוא מאוד מקל, הוא מאוד ידידותי ואנחנו שמחים להכניס אותו למערכת.

יואל רזבוזוב: ממתי הוא נכנס?

יואל רזבוזוב: מעכשיו?

<מאיה שריר: כן, הוא פורסם - - -

יואל רזבוזוב: את יכולה להרחיב קצת על חוזר המנכ"ל החדש?

יואל רזבוזוב: קצת יותר פרטים.

<מאיה שריר: בעבר הייתה הסתכלות על עולים ותיקים לעומת עולים חדשים ותושבים חוזרים הוגדרו כעולים והייתה אי בהירות, הגיעו הרבה מאוד שאלות, הרבה מאוד פניות ממנהלי בתי ספר, מתלמידים, ממשפחות.

<מאיה שריר: אנחנו מקווים שהחוזר החדש כתוב באופן הרבה יותר ברור ומובן וכך באמת התשובות של מנהלי בתי הספר שקראו אותו, הם אומרים 'אנחנו קוראים ואנחנו מבינים אותו והוא חוזר טוב וידידותי'.

<מאיה שריר: הוא מסתכל על כמה שנים תלמיד לא למד במערכת החינוך בישראל, אם הוא לא למד כאן ארבע או שש שנים, כמובן שהוא הפסיד את רוב שנות הלימודים במערכת החינוך בישראל, הוא למד דברים אחרים, הוא למד בצורה שונה, הוא למד עם הדגשים שונים ולכן הוא זכאי להתאמות בבחינות הבגרות.

יואל רזבוזוב: אנחנו בוועדה נשמח לקבל גם את זה.

<מאיה שריר: אני אשמח.

<מאיה שריר: יש לי כאן, אני אשאיר לך את החוזר.

שמעון סולומון: מאיה, אם את שמה על כל השינוי הזה אצבע, מה הדבר הכי חשוב והכי מהותי בהשוואה לעבר?

שמעון סולומון: כל מה שנעשה עד היום, מה הדבר הכי חשוב שיכול לקדם.

שמעון סולומון: אם את שמה ככה בנקודה את כל החוזר מנכ"ל.

<מאיה שריר: אני חושבת שהשינוי אולי לגבי תושבים חוזרים, אבל גם לגבי עולים.

<מאיה שריר: הוא מסתכל יותר על התקופה שלא נמצאו במערכת החינוך ופחות על באיזה שלב מגיעים וזה השינוי המשמעותי.

שמעון סולומון: לתושבים חוזרים, בעיקר.

<מאיה שריר: אבל גם עולים.

<מאיה שריר: הוא מקל.

<מאיה שריר: הכוונה הייתה להיטיב עם העולים ולהקל עליהם ולא להיפך, ואנחנו רואים גם בתוצאות הבגרות שיש שיפור.

<מאיה שריר: יש שיפור באחוזי הזכאות של תלמידים עולים בבחינות הבגרות.

<מאיה שריר: מתשע"ב לתשע"ג יש עלייה מ-55.8% ל-58%.

יואל רזבוזוב: אצל כלל העולים?

<מאיה שריר: כן.

<קריאה: וכמה לכלל האוכלוסייה?

<מאיה שריר: אין לי את הנתון.

<מאיה שריר: יש לי נתון של למשל עולים דוברי רוסית, זה 62.01%.

<מאיה שריר: לפי הנתון הזה העולים דוברי רוסית הם ב-62.01%, עולים יוצאי אתיופיה גם יש עוד שיפור של 2% עם 49.24%.

יואל רזבוזוב: יש איזה שהוא נתון כמה כלל עולים במערכת החינוך?

<מאיה שריר: כן, אמרתי, 58%.

יואל רזבוזוב: ואלה שניגשים לבגרות?

יואל רזבוזוב: אמרנו 55%?

<מאיה שריר: לא, זה אחוז הזכאים מכל הלומדים.

<מאיה שריר: אחוז הניגשים מהלומדים זה 87.8%.

יואל רזבוזוב: ואין לנו כאן ביחס לאוכלוסייה.

<מאיה שריר: אני חושבת שביחס לאוכלוסייה צריך להזמין אולי את מנהל אגף הבחינות, כי יש חיתוכים שונים, השאלה איך מסתכלים על האוכלוסייה ובאיזה מגזרים.

יואל רזבוזוב: יש לך עוד נתונים להציג לנו, או שאת רוצה שישאלו אותך שאלות?

<מאיה שריר: אני אשמח לשמוע.

<אלכס שמידט: אני אלכס שמידט, מנהל אגף החינוך, אחראי על קליטת עולים ובני עולים.

<אלכס שמידט: בעיריית רמת גן מתייחסים גם לבני עולים ועובדים הרבה עם מאיה.

<אלכס שמידט: אז באמת חלק מהעניין, אנחנו רואים שהפער הוא 10% בין העולים לכלל התושבים שהם לא עולים, ועכשיו חלק מהנתונים לא משמחים אותנו, כי אם אנחנו מסתכלים על עולים ברמת גן רוב העולים הם ממוצא רוסי, דוברי רוסית, לכל הורה כמעט יש תואר ואנחנו רואים שלפי כל הכללים גם לילדים היה צריך להיות בגרות ואנחנו רואים ירידה, כמעט לכל ילד שני אין בגרות.

<אלכס שמידט: אז פה באמת צריך גם להסתכל על ההשוואה הזאת, למה להורים יש השכלה גבוהה, הם הגיעו לארץ, לא השתלבו ובתוצאה של זה גם לילדים אין עדיין השכלה.

<אלכס שמידט: בעצם המשפחה מאוד חזקה, עם השכלה, אבל לילדים אין השכלה.

יואל רזבוזוב: יש לכם מיפוי?

יואל רזבוזוב: כמה אמרת?

יואל רזבוזוב: כל ילד שני, זאת אומרת ל-50% אין בגרות?

<אלכס שמידט: אנחנו מדברים על זה ש-52% ילדים זכאים לבגרות בקרב העולים, זה אומר ש- - -

<מאיה שריר: לא, בקרב דוברי רוסית 62%.

<אלכס שמידט: אז ילד אחד וחצי, בוא נגיד ככה, אבל אנחנו מדברים פה על משפחות מאוד חזקות שבאו כל אחד כמעט עם תואר ראשון, ולפי האמא אפשר להחליט או לנבא באמת האם תהיה השכלה גבוהה.

<אלכס שמידט: מסתכלים, אם לאמא יש השכלה גם לילד תהיה השכלה גבוהה.

<אלכס שמידט: אנחנו רואים שלרוב המשפחות יש השכלה גבוהה ולילדים יש ירידה מאוד משמעותית בלימודים.

<אלכס שמידט: פה צריך להסתכל על הפער הזה.

ישראל חסון: לפי פילוח של כמה שנים בארץ?

<אלכס שמידט: אנחנו מסתכלים גם על עולים וגם על בני עולים.

<אלכס שמידט: לנו יש נתונים משנת 89', אנחנו מסתכלים על נתח של 3,000 תלמידים, מה שיש ברמת גן, כשמתוכם 1,000 הם תלמידים עולים ו-2,000 הם תלמידים בני עולים.

ישראל חסון: אני לא מצליח להבין את הבעיה כדי לעזור.

<אלכס שמידט: אז אני אנסה להסביר לך.

<אלכס שמידט: בשנות ה-90 הגיעה לפה אוכלוסייה מאוד גדולה מברית המועצות לשעבר, כשהזכאות של ההורים לתואר הייתה מעל 64%, זאת אומרת כמעט כל הורה שהגיע הייתה לו השכלה גבוהה.

<אלכס שמידט: לפי הנתונים האלה - - -

יואל רזבוזוב: רגע, יש נתונים יותר מדויקים?

יואל רזבוזוב: מעל 64%?

<אלכס שמידט: 64%.

יואל רזבוזוב: זה אקדמאים שעלו לארץ?

<אלכס שמידט: אקדמאים.

<אלכס שמידט: ואם אתה שואל אותי כמה היו זכאים באותו זמן בארץ 24%, ובארצות הברית 14%, והרוסים שנשארו ברוסיה, בעצם לא קשורים ליהדות, 10%.

<אלכס שמידט: אנחנו מדברים פה על אוכלוסייה מאוד חזקה שיצאה מברית המועצות לשעבר ולכל אחד כמעט היה תואר.

יואל רזבוזוב: אני רוצה להבין עוד פעם, אם אנחנו כבר מתמקדים באוכלוסייה הרוסית.

יואל רזבוזוב: אלה שעלו בשנת ה-90, 64% מהם הגיעו אקדמאים?

<אלכס שמידט: אקדמאים.

יואל רזבוזוב: זה הנתון?

יואל רזבוזוב: לא יותר, לא פחות?

ישראל חסון: מכל מדינות חבר העמים.

יואל רזבוזוב: אז היום אנחנו נמצאים פלוס מינוס באותו נתון.

יואל רזבוזוב: היום אנחנו 62%.

<אלכס שמידט: היום אנחנו נמצאים בנתון של 34%.

יואל רזבוזוב: לא, 62%.

<אלכס שמידט: לא, אני מדבר על תואר אקדמאי להורים.

<אלכס שמידט: חשוב פה לציין נקודה מאוד חשובה.

<אלכס שמידט: אם לאמא יש תואר ראשון, מעל 90% צריך להיות גם לילד תואר ראשון, או לפחות תעודת בגרות.

ישראל חסון: יש זיקה.

<אלכס שמידט: זה זיקה ודאית.

ישראל חסון: מובהקות.

<אלכס שמידט: ואנחנו רואים להיפך.

ישראל חסון: לא, מה אתה רואה להיפך?

ישראל חסון: מה האחוז שאתה אומר בני עולים ועולים?

ישראל חסון: זאת אומרת עולים שעלו בשנות ה-90 לא רלוונטי לדיון שלנו, נכון?

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים על הילדים שלהם היום.

<דנה גורדון שושני: אבל במשרד החינוך מוגדרים עולים עשר שנים בארץ, זאת אומרת שעולי שנות ה-90 כבר לא מוגדרים עולים.

יואל רזבוזוב: הם גם כבר לא לומדים, הם לא במערכת החינוך.

ישראל חסון: יש לנו פה שאלה אחת שרווחת, צריך כבר להגדיר את ההגדרה של מתי מתחיל עולה, מתי מסתיים עולה ומתי בן עולה.

ישראל חסון: צריכה להיות הגדרה אחידה בשביל למדוד את הדברים, כי אז אפשר לשחק במספרים.

יואל רזבוזוב: אנחנו חוזרים לזה שאין הגדרה, אבל זה עניין תקציבי.

יואל רזבוזוב: אם כמו שהם מכירים ברווחה ככה נכיר במשרד החינוך יהיו לזה עלויות אחרות לגמרי.

יואל רזבוזוב: בגלל זה אנחנו בעצמנו מתבלבלים כל הזמן כי כל משרד מחשיב את העולים איך שהוא רוצה ואיך שהוא רואה לנכון.

יואל רזבוזוב: אבל ננסה למקד.

יואל רזבוזוב: מה שאתה אומר, 64% אקדמאים, אני רוצה לקצר, עלו לכאן, מתוכם 32% מהילדים שלהם הופכים להיות אקדמאים.

יואל רזבוזוב: בבגרות אנחנו רואים פלוס מינוס אותו מספר.

<אלכס שמידט: ממש לא, אנחנו היינו צריכים לראות היום אחוז זכאות בקרב העולים קרוב בערך ל-80%-90%, זה העניין.

<אלכס שמידט: אתם צריכים להבין, אם להורה יש השכלה גבוהה, לצורך העניין, הסטטיסטיקה מראה בכל הנתונים - - -

ישראל חסון: אתה יודע לשים את האצבע איפה הבעיה?

<אלי זרחין: כן.

<אלכס שמידט: איפה הבעיה?

<אלכס שמידט: אני אגיד לך.

<אלכס שמידט: אנחנו פיתחנו שיטה - - -

ישראל חסון: דרך אגב, המדידה שלך היא רק רמת גן?

<אלכס שמידט: רק רמת גן, אני לא יכול לדבר על מקום אחר.

<אלכס שמידט: אני בטוח שיש פה אנשים שיוכלו להתייחס לדברים אחרים.

<אלכס שמידט: אנחנו מסתכלים מהגיל הרך, ההצלחה בבגרויות היא תוצאה טובה בטיפול בילדים בגיל הרך.

<אלכס שמידט: לצערי אין שום תכנית לילדים עולים בגיל הרך.

<אלכס שמידט: המיתוס הזה שאומר שהילד בגיל הרך, כשהוא נכנס לגן הילדים הוא סופג כמו ספוג, זה מיתוס שלא קיים מבחינה מדעית, האקדמאים שלנו בארץ הוכיחו את זה שזה לא נכון.

<אלכס שמידט: ילד שהגיע בגיל הרך ונמצא כעולה חדש בגן ילדים, הוא חייב לקבל תמיכה.

<אלכס שמידט: אין תכניות בקדם יסודי שמטפלות בילדים בגיל הרך.

ישראל חסון: שם הבעיה?

<אלכס שמידט: אנחנו מתחילים מלמטה.

יואל רזבוזוב: זאת הסיבה שלא ניגשים לבגרות?

יואל רזבוזוב: זה נראה לי קצת רחוק.

<אלכס שמידט: קצת רחוק?

<אלכס שמידט: אבל בוא נדבר על זה שילד רוכש מהר מאוד שפה בגיל הרך וכולם אומרים 'טוב, יש לו שפה עכשיו, הוא מדבר', אבל זו לא שפה אקדמית שעוזרת לו להתמודד עם חומר לימודי.

<אלכס שמידט: אחרי שהוא נכנס לבית ספר יסודי וגם שם אנחנו רואים שילד אחרי שנה, שנתיים, כבר לא מקבל תמיכה ממשרד החינוך, כשהוא נכנס לכיתות נמוכות, ובעצם אנחנו רואים שאף אחד לא נותן לו תמיכה.

יואל רזבוזוב: הילד הזה הוא כביכול לא במשבצת של עולה.

יואל רזבוזוב: הוא כבר ילד של כיתה ז'-ח'.

יואל רזבוזוב: דווקא מה ששמעתי ברמת גן, כשהיינו בסיור שלכם, אני מקבל את התמונה היותר רחבה, שהורים שעלו לכאן כמהנדסים והילדים שלהם רואים שמי שמהנדסת עובדת לדוגמה כקופאית, אז לילד לא תהיה מוטיבציה.

יואל רזבוזוב: זה נתון שהייתי יכול לקבל.

<אלכס שמידט: גם זה.

יואל רזבוזוב: אנחנו נמשיך ואחרי זה נפתח את הדיון.

שמעון סולומון: בנושא של בגרויות בכלל, הנושא שאנחנו מתכנסים אליו, היום הבגרות האיכותית הרבה יותר רלוונטית בגלל ההחלטה החדשה של הכניסה לאוניברסיטאות, לכן הדיון הזה חשוב פי מאה ממה שהיה עד היום.

שמעון סולומון: מפני שהיום זה לא חשוב איזה בגרות יש לך, אתה עושה מכינה וכל מיני תכניות טובות שהיו, היום אחד הקריטריונים להיכנס לאוניברסיטה זה בגרות איכותית.

שמעון סולומון: היום השאלה הזו, במיוחד במיוחד עבור יוצאי אתיופיה, היא הרבה יותר רלוונטית וחשובה ונצטרך לעשות דיון בנפרד, כי אמנם אני תומך מאוד בבגרות ולהוריד את הפסיכומטרי, אבל במקרה הזה, בנקודת הזמן שאנחנו נמצאים בה, היא קריטית וחשובה ואנחנו צריכים לקיים דיון בהזדמנות אחרת.

שמעון סולומון: אני אשמח מאוד שתגישו, האגודה הישראלית, כדי שנוכל לקיים את הדיון, כי זה יכול להיות מכה חזקה מאוד, להוריד את אחוז הסטודנטים.

שמעון סולומון: זה דיון אחר.

שמעון סולומון: דבר נוסף, לגבי יוצאי אתיופיה בבגרויות.

שמעון סולומון: אנחנו מדברים בעשר שנים פלוס מינוס 2% עלייה פחות או יותר.

<מאיה שריר: לא, בשנה האחרונה.

<מאיה שריר: לא בעשר שנים.

שמעון סולומון: לא, אני לוקח את הממוצע של שנים אחורה, אנחנו לא מדברים בקפיצה של 10%, 15%, 20%, מבחינת נתונים.

שמעון סולומון: זה ברור לנו.

שמעון סולומון: אני לא מדבר על 96%.

שמעון סולומון: מ-96% כן, אבל אם אנחנו לוקחים את החמש שנים או עשר שנים אחורה, אין.

שמעון סולומון: מצד שני - - -

ישראל חסון: בבגרויות?

יואל רזבוזוב: רגע, אנחנו עוד מעט ניתן לאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה להציג את הנתונים.

יואל רזבוזוב: שמעון, אל תיכנס עכשיו לנתונים עד אחרי שנציג, שנבין את ה - - -

שמעון סולומון: אני רק רוצה משפט אחד לפני שאתם נכנסים לדיון, אני רוצה שנדון גם מול ההשקעה.

שמעון סולומון: כלומר אסור לנו באופן עיוור להגיד עלה 2% או 3% או 10%.

שמעון סולומון: ביחס למה?

שמעון סולומון: כי בשנים האחרונות ההשקעות התקציביות הן כל כך גדולות.

שמעון סולומון: אלכס, אמרת דבר נכון ובגלל זה ב-2001 החליטו על פאקט, כניסה לגיל הרך ליוצאי אתיופיה על ידי הג'וינט כי הבינו מה שאתה אומר.

שמעון סולומון: אבל התוצאות לא הביאו מהפכה ענקית, כך שאני כבר לא יודע מה הנוסחה הנכונה.

שמעון סולומון: אם יש לנו פאקט, יש לנו חומש ויש לנו פרויקט לאומי ויש לנו עמותות וארגונים שעוסקים בחינוך ואנחנו לא רואים את הקפיצה הגבוהה ל-70%-80% בגרות, אני חושב שהדיון צריך להיות מול ההשקעה התוצאה.

שמעון סולומון: זאת אומרת התוצאה לא עומדת בפני עצמה, ביחס למה.

שמעון סולומון: זה דיון מאוד מאוד איכותי שצריך לדבר עליו, בהתאם להשקעה מה התוצאה.

<נורה אמזלט: הייתי רוצה להוסיף על מה שאתה אומר.

<נורה אמזלט: אני מאגף החינוך בעיריית רמת גן, רכזת חינוך.

<נורה אמזלט: מעניין מאוד מה שאתה אומר, שמעון, ההשקעה באמת גדולה מאוד, אבל ההשקעה היא בילדים.

<נורה אמזלט: במבחן התוצאה אנחנו רואים שאם אתה משקיע בילד בלי שאתה משקיע בחינוך ההורים הרלוונטי למודעות שום דבר לא קורה.

<נורה אמזלט: אז יכול להיות שהבעיה שלכם נמצאת ספציפית שם, משקיעים בחינוך הילדים אך לא בחינוך ההורים.

ישראל חסון: משרד החינוך יודע לשלוף נתונים כאלה על פי ארץ מוצא?

יואל רזבוזוב: כן.

ישראל חסון: זאת אומרת הנתונים האלה זהים לנתונים שאצלכם?

שמעון סולומון: מהם לוקחים.

יואל רזבוזוב: גב' חנה לגסה, מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, תציגי בבקשה את הנתונים.

<חנה אלעזר לגסה: תודה רבה.

<חנה אלעזר לגסה: אז באמת אנחנו רואים שיש עלייה קלה באחוז הזכאים לבגרויות, גם לבגרויות האיכותיות וגם לבגרויות הרגילות.

<חנה אלעזר לגסה: מה שקורה זה שביחס לעלייה של הזכאות של העולים יש גם עלייה בזכאות של כלל האוכלוסייה כך שבעצם הפער לא מצטמצם, הוא נשאר אותו דבר.

<חנה אלעזר לגסה: אנחנו רואים למשל שבאחוז העומדים בדרישות הסף לאוניברסיטה יש עלייה ל-26.5% בתשע"ג, אבל הפער נשאר 17.3%.

<חנה אלעזר לגסה: אני חושבת שהבעיה היא פה, כמו שחבר הכנסת שמעון ציין, עם כל ההשקעה שנעשית בעולים אנחנו לא רואים את צמצום הפערים ביחס לכלל האוכלוסייה בקרב יוצאי אתיופיה.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים על כלל יוצאי אתיופיה, אלה שלומדים היום במערכת החינוך.

<חנה אלעזר לגסה: כן.

יואל רזבוזוב: אלה הנתונים.

יואל רזבוזוב: מה שאת אומרת זה שישנה עלייה קלה, יש יותר ניגשים לבגרות, אבל עדיין הפער?

<חנה אלעזר לגסה: הפער ביחס לאוכלוסייה הכללית נשמר.

יואל רזבוזוב: כי גם רוב האוכלוסייה עולה, שזה נתון טוב.

<חנה אלעזר לגסה: כן, זה בהתאמה.

<חנה אלעזר לגסה: אין צמצום של הפערים.

<אלי זרחין: למה הוא נשמר?

ישראל חסון: הנתון הזה הוא נתון רחב, את יודעת לקחת את הנתון הזה ולפרק אותו ולהראות שישנם מקומות טובים יותר, ישנם מקומות פחות טובים?

ישראל חסון: מה הגורמים ליותר טובים, מה הגורמים לפחות טובים?

ישראל חסון: יש לכם מסמך כזה?

<חגית חובב: אנחנו גם שאלנו את השאלה הזאת.

<חגית חובב: שאלנו בנוסף האם ילידי הארץ יוצאי אתיופיה, האחוז אצלם גבוה יותר?

<חגית חובב: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אמרה שכנראה תפיק אותו ויהיה לנו אותו.

<חגית חובב: לגבי המקומות והיישובים שבהם יש אחוז גבוה יותר, לצערי פנינו למשרד החינוך, ליחידה של חופש המידע, ולא זכינו לקבל מידע על כך.

ישראל חסון: זה לא חשוב עכשיו, חגית, האם התשובה היא 'אני לא יודעת'?

<חגית חובב: לא, אין לי, לא יודעת.

<חגית חובב: לא נתנו לנו.

ישראל חסון: אז בואי נשאל את משרד החינוך.

<מאיה שריר: אין לי נתון כזה.

ישראל חסון: שמעון, כל הדיון הזה הוא דיון על תהליכים.

ישראל חסון: הרי זה תהליך קליטה, זה תהליך התערות ותהליך טיפוח ותהליך זה.

ישראל חסון: כשמדברים על נתון כזה קשה מאוד ללמוד מזה, מאוד קשה ללמוד מזה.

ישראל חסון: זה נתון שצריך לקחת אותו ולפרק אותו ברזולוציה הרבה הרבה יותר גבוהה וכאן משרד החינוך צריך לבוא ולתת לנו ואז על סמך זה אתה יכול לנתח מגמות, אתה יכול לנתח נקודות חוזק, אתה יכול לנתח נקודות חולשה ודרך זה לדרוש את הקידום.

ישראל חסון: אחרת אתה תקבל פה bias במהירות מאוד גדולה.

ישראל חסון: אני חושב שזה נתון חסר, שמעון.

שמעון סולומון: נכון, אתה צודק.

שמעון סולומון: יש פה נתון שהוא נתון באמת משמח.

שמעון סולומון: כאיש חינוך אני מנתח את זה, אני משווה את זה גם לעבר, אחוז הניגשים כמעט 88%, שזה באמת צריך להיות זהב ביד.

שמעון סולומון: עד לפני עשר שנים הניגשים היו בכלל מינוריים.

שמעון סולומון: יש פה נתון שהוא מדהים, 88% ניגשים לבגרות.

שמעון סולומון: אני חושב שההתמקדות צריכה להיות שם, איך אפשר את הניגשים האלה, באותם תקציבים שיש להם, יש תקציבים אדירים, אם אני אנתח לך את התקציב שישנו אתה תיפול, ההשקעה היא אדירה, אם אני מאגם את כל המשאבים שיש, אז אולי אם אנחנו באמת ננתח את זה ברצינות, מחלקת העלייה, אם תוכלי לרכז את זה ולקחת את זה, ופה יש הרבה אנשים שמוכנים לעזור ולתת ופה הריכוזים הם ברורים, איפה יוצאי אתיופיה נמצאים, לכן אם ניקח את הנתון המדהים הזה ונתמקד בו בשנים הבאות, לאור מה שאמרתי מקודם גם, שהבגרות היום היא לא לוקסוס, היא יכולה להיות חסם כמו שהיא נותנת פתח לאחרים, אני אשמח לשמוע את דעתך, איך ומה אפשר לעשות בנידון, משרד החינוך.

<מאיה שריר: אנחנו ראינו נתונים של תכניות ייעודיות שמופעלות לטובת שיפור בבגרות ליוצאי אתיופיה, כמו תכנית תבל והפרויקט הלאומי האתיופי, ושם תלמידים שלמדו בתכניות אחוזי הזכאות לבגרות מאוד מאוד גבוהים.

<מאיה שריר: שוב, אנחנו נמצאים היום בתהליך, אלה תכניות שהיו ממוקדות, תוספתיות, אחרי שעות הלימודים, מיועדות רק ליוצאי אתיופיה ושם היה אחוז מאוד גבוה של הצלחה בזכאות לבגרות.

<מאיה שריר: אנחנו כמובן נפעל בהתאם להחלטות הממשלה שיוחלטו בדרך החדשה.

יואל רזבוזוב: אנחנו ממשיכים בדיון.

יואל רזבוזוב: ד"ר שרי פייר, מנהלת תחום בחירה בחינוך במשרד העלייה והקליטה.

שמעון סולומון: למה אין לכם נתונים, דרך אגב?

שמעון סולומון: אני שואל, כי יש דרכים להוציא את זה.

שמעון סולומון: האם לא נתנו לך?

<מאיה שריר: את הנתונים לפי ערים?

<מאיה שריר: אני לא ידעתי לבקש.

שמעון סולומון: את יכולה לבקש את זה?

<מאיה שריר: אני אנסה לבקש, כן.

יואל רזבוזוב: שמעון, אני מציע שתבנה בדיוק איזה נתונים אתה רוצה בשביל לפלח, בשביל להתמקד בבעיה ותפנה למאיה במשרד החינוך, אנחנו נדע לקבל את הנתונים בשביל לטפל בבעיה בצורה יותר יסודית.

ישראל חסון: מאיה, יש פה דבר שלפי דעתי זו תשובה שהייתה מתבקשת לדיון הזה.

ישראל חסון: זאת אומרת אם אנחנו באמת שמים תשומות כאלה על יוצאי אתיופיה ואתם שמים הרבה תשומות, כל המדינה שמה הרבה מאוד תשומות על קהילת יוצאי אתיופיה, אז פה צריכה להיות תשובה ברזולוציה של איפה הצלחנו, למה הצלחנו ואיפה אנחנו לא מצליחים.

ישראל חסון: על סמך נתונים.

<מאיה שריר: בסדר, אבל הדיון לא היה בתכנון ליוצאי אתיופיה.

ישראל חסון: אוקיי, סליחה.

ישראל חסון: אז, מאיה, זה שווה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו נצטרך לקיים דיון על מה אנחנו משקיעים ומה התועלת שאנחנו מקבלים.

יואל רזבוזוב: אנחנו ממשיכים, שרי פייר, בבקשה, מנהלת תחום בחירה בחינוך במשרד העלייה והקליטה.

<שרי פייר: שלום.

<שרי פייר: אני חושבת שהדיון הוא דיון מאוד חשוב.

<שרי פייר: אני אתייחס לכלל העולים.

<שרי פייר: אנחנו פועלים כמובן בשיתוף פעולה עם משרד החינוך.

<שרי פייר: פוטנציאל הסיכון של כל ילד שהוא מהגר או בן של מהגרים, עולה או בן עולים, הוא גבוה יותר מפוטנציאל של מי שאינו כזה.

<שרי פייר: אם אנחנו מחברים את זה לכל הריגושים והתנודות שיש בגיל ההתבגרות, מה שקרוב יותר לתעודת הבגרות, אז אנחנו מוצאים פה פוטנציאל כפול ולכן אני חושבת שאמנם אתה צודק, אלכס, לגבי המניעה מהגיל הרך, אבל יש עולים שזה גם כפי שראינו לא יעיל לגביהם ויש כאלה שכבר מגיעים בגילאים שהם אחרי הגיל הרך.

<שרי פייר: לכן מעבר לתכניות המניעתיות אנחנו צריכים להתייחס גם בו בזמן לעולים שקרובים לתעודת הבגרות.

<שרי פייר: כאשת חינוך אני סבורה שלא רק הציונים וההשקעה בלימודים הם אלה שמשנים.

<שרי פייר: גם רגשות של ניכור, של זהות, של שייכות, הם אלה שבהחלט מאפשרים לילד להגיע להישגים גבוהים יותר.

<שרי פייר: לכן אנחנו במשרד נותנים תכניות תגבור לימודי בתחום החינוך הבלתי פורמלי, שכוללים גם העצמה אישית, גם העצמה חברתית וגם כל הנושא של טיפוח זהות ושייכות על מנת למנוע נשירה.

<שרי פייר: כי כפי שנאמר פה, אחד הגורמים שבאמת מנבאים, מעבר להשכלת האם, שבאמת מנבאים, זה גם פוטנציאל הסיכון, כפי שאמרתי, וגם רגשות של ניכור או זהות ושייכות או אי זהות ושייכות.

<שרי פייר: ברגע שאנחנו מטפלים גם בחלק הזה אנחנו בהחלט רואים תוצאות.

<שרי פייר: אנחנו רואים תוצאות בתכניות האלה לגבי כאלה שמשתתפים - - -

יואל רזבוזוב: אתם משקיעים כסף?

<שרי פייר: בהחלט שאנחנו משקיעים.

<שרי פייר: אנחנו משקיעים הרבה מאוד כסף.

<שרי פייר: רק בתכנית פל"א, שהיא פעילות לימודית אחרת לעולים ובני עולים אנחנו משקיעים כ-14 מיליון שקלים בשנה.

שמעון סולומון: זה המתנ"סים, לא?

<שרי פייר: זה באמצעות החברה למתנ"סים.

יואל רזבוזוב: אנחנו נצטרך ללמוד את כל התכניות.

יואל רזבוזוב: יש מגוון תכניות ושלא יתפזר לנו, כמו שאני מכיר - - -

פנינה תמנו: הוועדה יכולה לבקש שישלחו לכם את כל התכניות הקיימות?

יואל רזבוזוב: כן.

יואל רזבוזוב: בהמשך אנחנו נפנה למשרדים לראות מה כל משרד, איך כל משרד מתקצב.

יואל רזבוזוב: אני מכיר את זה מתחומים אחרים, שיש המון כפילויות ובסוף התוצאה ביחס למה שאנחנו משקיעים, אנחנו לא מתקדמים.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לעבור פחות תיאוריות, הבנו שיש בעיה, אז ללכת יותר למקום הפרקטי.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לשמוע קצת את השטח, את הבעיות שעולות בשטח ואז לראות איך אנחנו מטפלים.

יואל רזבוזוב: אנחנו נפנה את זה למאיה.

יואל רזבוזוב: מאיה, את תקבלי מהוועדה דחיפה מול משרד החינוך, לראות אם אנחנו צריכים לשנות תקציבים, לייעד תקציבים, לראות איך אנחנו מתקדמים.

יואל רזבוזוב: אנחנו הולכים לפרקטי, אז ניתן לאלי זרחין, מנכ"ל האגודה הישראלית למען ילדים עולים.

יואל רזבוזוב: בבקשה, אלי.

<אלי זרחין: תודה רבה.

<אלי זרחין: קודם כל אני יושב ראש.

<אלי זרחין: המשרד לקליטת עלייה לפני כעשר שנים הזמין מחקר מאוד גדול ועל בסיס מחקר מדעי הוא קבע שילדים עולים הם אלה שנולדו מחוץ לישראל ואלה שנולדו בישראל להורים שעלו אחרי 1990.

<אלי זרחין: זאת לא הייתה החלטה סתמית, זו הייתה החלטה מדעית על בסיס מחקרים שנעשו בהזמנת המשרד לקליטת עלייה.

<אלי זרחין: זה שמשרד החינוך מחליט היום שילד עולה זה עד עשר שנים בארץ, זה עושה בעיה מאוד גדולה במערכת החינוך.

<אלי זרחין: אני אתחיל מהתחלה.

<אלי זרחין: מגיע ילד עולה לבית הספר, מאיה מממנת לו אולפן א', ילד לומד ארבעה-חמישה חודשים באולפן, הוא מסיים תכנית של אולפן א'.

<אלי זרחין: מאיה מסרבת לממן אולפן ב' ואולפן ג', מה שהיה בשנים קודמות.

יואל רזבוזוב: רגע, לא אישית.

<אלי זרחין: אני יודע, זה לא מאיה מחליטה, אני רק אומר שמשרד החינוך השנה - - -

<מאיה שריר: אז תגיד משרד החינוך.

<אלי זרחין: משרד החינוך, סליחה.

<אלי זרחין: לא, אני מאוד אוהב את מאיה.

<אלי זרחין: משרד החינוך כבר כמה שנים לא מממן לבתי הספר אולפן ב' ו-ג'.

<אלי זרחין: זה אומר שילד שסיים בסיס התחלתי של עברית לא יכול להמשיך ללמוד, כי או שבית הספר מממן לו מכספים אישיים שיש לבית הספר, או שלבית הספר אין כסף והוא לא יממן את זה.

<אלי זרחין: אנחנו ממשיכים הלאה.

<אלי זרחין: לפי חוזר מנכ"ל תלמיד עולה רשאי ללמוד לפי שאלון עולים.

<אלי זרחין: מנהלת בית הספר מקבלת שלוש שעות היסטוריה בכיתה ונותנת לכיתה של 40 תלמידים שלוש שעות.

<אלי זרחין: אם מתוך 40 תלמידים 20 זכאים לשאלון עולים היא צריכה ללמד אותם שאלון אחר, צריך לתת לה עוד שלוש שעות.

<אלי זרחין: משרד החינוך השנה ובשנה קודמת לא מממן לה את זה.

<אלי זרחין: זה אומר שאם בית ספר רוצה ללמד תלמיד לשאלון עולים, מה שבהרבה מאוד יישובים בארץ לא - - -

פנינה תמנו: לא, החומר הוא לא שונה - - -

<אלי זרחין: החומר שונה, סליחה.

<אלי זרחין: השאלון שונה.

פנינה תמנו: אבל שנייה, השאלון - - -

<אלי זרחין: תני לי לסיים, בבקשה.

פנינה תמנו: מותר לי לשאול אותך.

<אלי זרחין: אני רק אומר לך, גברתי - - -

פנינה תמנו: אדוני, מותר לי לשאול אותך.

יואל רזבוזוב: פנינה, הוא רק התחיל.

פנינה תמנו: השאלה שלי היא כזאת, אני זוכרת שכשאני הייתי תלמידה היה שאלון ויכולת להיבחן בשפת האם של התלמיד.

פנינה תמנו: החומר היה אותו חומר, השאלון היה סביב החומר הנלמד בשפה.

פנינה תמנו: זו השאלה הממוקדת שהייתי רוצה לדעת.

<אלי זרחין: אני רוצה לענות לך.

<אלי זרחין: דברים השתנו.

<אלי זרחין: היום יש שני דברים.

<אלי זרחין: קודם כל לפי חוזר חדש שמאיה הציגה, שלצערי לא היית כאן, לפי החוזר הזה חוזרים לאפשרות לתלמידים עולים חדשים עד שלוש שנים בארץ להיבחן בשפת האם.

<אלי זרחין: לפי החוזר החדש שמאיה הציגה כאן מהשנה הזאת אנחנו חוזרים למעמד הזה.

<אלי זרחין: שאלון עולים ושאלון ותיקים הם שאלונים שונים, יש חומר שונה לחלוטין היום בשאלון עולים ושאלון ותיקים.

<אלי זרחין: שאלון עולים הוא שאלון קל יותר ומפמ"רים של המקצוע בוחרים חומר אחר לשאלון הזה.

<אלי זרחין: לכן אם תלמיד ניגש לשאלון עולים צריך ללמד אותו בנפרד.

יואל רזבוזוב: למה זה חומר אחר?

פנינה תמנו: זה מאוד מוזר לי, למה החומר - - -

<מילה ספיבק: אני יכולה לענות?

יואל רזבוזוב: כן, מילה ספיבק, מנהלת בית ספר.

<מילה ספיבק: אני מנהלת בית הספר יונה ז'בוטינסקי.

<מילה ספיבק: אני רוצה להגיד, כולם צריכים לדעת, שבמקצועות רבי מלל שאלון העולים לא כולל את כל השאלות שיש בשאלונים של הוותיקים.

<מילה ספיבק: זאת אומרת החומר הנלמד הוא לא חומר אחר, אנחנו לומדים אותו מקצוע, אבל הוא יותר קל, משם מוציאים המון פרקים - - -

פנינה תמנו: לא, אני שאלתי שאלה אחרת, האם החומר הוא שונה.

פנינה תמנו: החומר לא שונה, בשורה התחתונה.

<מילה ספיבק: אני לא מסכימה איתך.

<מילה ספיבק: גם בהיסטוריה וגם בתנ"ך, זה גם בספרות, גם בלשון.

<מילה ספיבק: בכל המקצועות רבי המלל שאלון העולים הוא אחר.

<מילה ספיבק: נגיד בהיסטוריה, דיברת על היסטוריה, אז יש גם חומרים שהוציאו מהשאלון ולהיפך, הכניסו עוד כמה שאלות שאין בשאלונים של ותיקים.

<מילה ספיבק: זאת אומרת זה חומר שונה.

<מילה ספיבק: בגלל זה תלמידים חייבים ללמוד בקבוצות שונות לעומת תלמידים ותיקים.

<מילה ספיבק: בגלל שזה חומר יותר מצומצם אז הקבוצות שונות.

<מילה ספיבק: ניקח לשון, זה חומר אחר.

<מילה ספיבק: בגלל זה אני אומרת שאני חייבת - - - כן, אני מנהלת בית ספר ואני יודעת מה שאני אומרת.

<מילה ספיבק: בגלל זה אני אומרת שזה לא מתוקצב, אני רק מקבלת כסף - - -

פנינה תמנו: אפשר לשמוע את משרד החינוך, אם באמת זה חומר אחר?

יואל רזבוזוב: לא, אני אגיד לך, פנינה, גם אם זה אותו חומר, למרות שיש שם שינויים, כמו שהיא אמרה, יש הקלות, יש שאלות קצת שונות, ילד שנמצא במערכת שנתיים, שלוש, העברית שלו לא מספיק טובה בשביל ל - - -

פנינה תמנו: בוודאי, על זה אין ויכוח.

יואל רזבוזוב: אז סביר להניח שאנחנו פה - - -

<מילה ספיבק: על מה אנחנו מתווכחים?

יואל רזבוזוב: אנחנו לא מתווכחים, אנחנו מנהלים דיון.

יואל רזבוזוב: מה שאני אומר, עלתה פה סוגיה, משרד החינוך צריך להגיע, אם ישנם 40 ילדים בכיתה ונגיד 5, או 10 מהם הם ילדים עולים, אז כנראה שהקבוצה הזאת צריכה למידה דיפרנציאלית, היא צריכה קבוצה אחרת ואנחנו צריכים לתקצב את זה.

<מילה ספיבק: זה מה שאני עושה.

יואל רזבוזוב: אני מבין שזה תקציבי, אבל אנחנו עדיין מדינת עלייה וקלטנו עכשיו 25,000 עולים בשנת 2014, הגיעו לכאן - - -

פנינה תמנו: אבל זה לא קיים עד עשר שנים.

יואל רזבוזוב: מה זה קיים?

פנינה תמנו: זה מה שהיה קיים בעבר.

<אלי זרחין: חברת הכנסת פנינה, פשוט דברים השתנו מאוד.

<אלי זרחין: יצאו כמה חוזרי מנכ"ל.

<אלי זרחין: מה שאת מדברת, לפני עשר שנים את צודקת, אבל דברים מאוד השתנו.

ישראל חסון: אדוני, תאמר לי בבקשה, לאיזה כיתות זה?

<אלי זרחין: י', י"א, י"ב.

ישראל חסון: רק השכבה העליונה?

<אלי זרחין: כן.

<אלי זרחין: אני כן רוצה להגיד ליושב ראש - - -

<מילה ספיבק: כי בחטיבת הביניים יש שעות ש - - -

ישראל חסון: סליחה, אני רוצה להבין עוד נקודה, ברשותך, גברתי.

ישראל חסון: בחור שהוא עולה חדש שלוש שנים, ז', ח', ט', למד בבית הספר, בכיתה י' כשהוא מגיע הוא יכול ללמוד במסלול הזה שלך?

<מילה ספיבק: כן.

<אלי זרחין: עד עשר שנים מגיע לו.

ישראל חסון: אתם חושבים שאתם עושים טוב?

<מילה ספיבק: כן.

ישראל חסון: מישהו חושב שהוא עושה טוב בזה?

<מילה ספיבק: כן.

<מילה ספיבק: סליחה, אבל ילד - - - אדוני, אני רוצה לענות לך.

<מילה ספיבק: ילד מגיע לבית הספר, בכיתה ז' הוא רק לומד את השפה, כמעט הוא לא מבין שום דבר, אחר כך הוא מגיע עוד שנה ועוד שנה ובחטיבה העליונה ילד חייב לקבל הקלות.

<מילה ספיבק: הוא לא יכול לעמוד באותה רמה ובאותן דרישות כמו ילד - - -

ישראל חסון: כל הילדים מנצלים את זה?

<מילה ספיבק: ודאי.

<אלי זרחין: לא, לא כולם, 90%.

<מילה ספיבק: יש ילדים שיש להם יכולת לשפות, שכבר אחרי חודשיים הם עוזבים את האולפן ונשארים בכיתות ומקבלים תוספת, מה שמגיע להם, אבל לומדים כמו כל תלמיד אחר.

<מילה ספיבק: אבל יש ילדים עם יכולת קליטה אחרת.

פנינה תמנו: אני מסכימה לתפיסה שלך, זה צריך להיות עד - - - השאלה היא כמה שנים.

פנינה תמנו: כרגע משרד החינוך כמה שנים נותן?

ישראל חסון: מאיה, יש לכם נתונים - - -

<אלי זרחין: חברת הכנסת פנינה, תקצוב לעזרה זה רק עד שנתיים.

<אלי זרחין: זכאות לבגרות עד עשר שנים.

יואל רזבוזוב: תנו למאיה לענות.

<מאיה שריר: אני אשיב.

<מאיה שריר: כמובן שמנהלת בית הספר צודקת.

<מאיה שריר: החומר בבחינות הבגרות המותאמות לתלמידים עולים היה במיקוד שונה מאשר חומר הלימוד של תלמידים שלא נבחנים בהתאמות.

<מאיה שריר: אנחנו היינו מודעים לזה ובעקבות - - -

פנינה תמנו: ומה זה - - -

יואל רזבוזוב: פנינה, שנייה, תנו לה לענות.

פנינה תמנו: חברי הכנסת לא באים לפה בשביל לשבת בשקט.

פנינה תמנו: אדוני היושב ראש.

פנינה תמנו: אנחנו לא באנו בשביל הפרצוף היפה שלנו.

יואל רזבוזוב: פנינה, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, תני למאיה לסיים.

<מאיה שריר: אנחנו היינו מודעים לזה ועשינו כמה מהלכים בעקבות זאת.

<מאיה שריר: קודם כל הכנו קורסים מתוקשבים ללמידה מרחוק לקראת בגרות עם תנאי היבחנות של עולים.

<מאיה שריר: יש קורס כזה בתנ"ך ויש קורס כזה באזרחות.

<מאיה שריר: הם קורסי מאוד טובים, הם פתוחים לכולם ברשת, המורים מלמדים ואנחנו רואים הצלחה - - -

פנינה תמנו: אבל אין להם מורה שמלמד אותם?

<מאיה שריר: יש להם מורה שמלמד אותם - - -

פנינה תמנו: אחרי שנתיים?

<מאיה שריר: יש להם מורה שמלמד אותם מעט שעות ומאפשר להם ללמוד יותר, אבל זה לא מספיק.

<קריאה: ומה עם משפחות שאין להם - - -

יואל רזבוזוב: תנו לה לסיים, אחרי זה נשאל שאלות.

<מאיה שריר: אנחנו כמובן מבינים שזה לא מספיק וזה לא מצב מיטבי כדי להקל - - -

פנינה תמנו: לא, זה לגזור עליהם שלמסה עיקרית מהאנשים האלה, שלא תהיה להם בגרות.

פנינה תמנו: עד שבע או שמונה שנים, לא יודעת, וואט אבר, צריך להגיע להגדרה כלשהי, צריך לתת להם מורה שמלמד אותם, וזה מה שהיה נהוג עד - - - אני זוכרת בתקופתי שזה מה שהיה.

פנינה תמנו: היו נותנים - - -

<מאיה שריר: רק ליוצאי אתיופיה.

פנינה תמנו: זה לא נכון.

פנינה תמנו: גם אחרי הלימודים, אני זוכרת את הקבוצות של הרוסים והאתיופים, היו נותנים להם אחרי הלימודים כדי שיצליחו בכל זאת להישאר בהווי הכיתתי.

<אלי זרחין: נכון מאוד.

<אלי זרחין: מה שאין היום.

יואל רזבוזוב: מה השתנה מאז?

פנינה תמנו: נותנים להם כיתה שמלמדת אותם.

פנינה תמנו: ואת יודעת כמה אני בעד שילוב, אבל - - -

<מאיה שריר: אני אמשיך לענות, ברשותך, חבר הכנסת.

<מאיה שריר: אנחנו עשינו עבודה עם המזכירות הפדגוגית ועם כל המפמ"רים.

<מאיה שריר: ישבנו עם כל אחד מהמפמ"רים בישיבת עומק כדי להבהיר שאנחנו מבקשים את השינוי.

<מאיה שריר: זאת אומרת שילדים עולים יישבו בכיתה וילמדו עם כל הכיתה ויוכלו ליהנות מהמורה ומההתקדמות ומהלימודים ואז ההתאמות בבחינות הבגרות תהיינה גזורות מתוך כך, זאת אומרת יהיה להם פחות חומר, יהיה להם יותר זמן, התעלמות משגיאות כתיב, אבל זה לא יחייב אותם ללמוד מחוץ לכיתה באופן נפרד חומר אחר.

שמעון סולומון: זה ממש לא.

<מאיה שריר: זה מהלך מאוד גדול שאנחנו עכשיו - - -

שמעון סולומון: השאלה, מאיה, מה שמטריד הוא שבעקבות הנתונים - - - הרי אין עוררין וכל המחקרים מראים שיוצאי אתיופיה הם אינטליגנטים ויש להם כושר למידה גבוה מאוד.

שמעון סולומון: כל מחקר מראה את זה.

שמעון סולומון: אם יש את כל ההשקעות האלה, כל התכניות האלה, למה אין קפיצה בבגרויות?

<מאיה שריר: אני חושבת שיש כל הזמן שיפור.

יואל רזבוזוב: שמעון, אנחנו עוד פעם חוזרים, זו לא הנקודה הזאת.

יואל רזבוזוב: אנחנו נקיים דיון בנפרד על זה עבור תכניות, תקצוב של תכניות ועלות מול תועלת.

יואל רזבוזוב: אני לא רוצה לסטות מהנושא, אני רוצה עכשיו לחשוף את הבעיות.

יואל רזבוזוב: היום אנחנו הבנו את הבעיה, שאם יש איקס תלמידים בכיתה הם צריכים עוד מורה.

פנינה תמנו: נכון.

פנינה תמנו: מעבר לשנתיים.

פנינה תמנו: אנחנו מבינים שיש בעיה בשנים, שצריך להגדיל את השנים.

יואל רזבוזוב: שנתיים.

יואל רזבוזוב: משרד החינוך צריך להבין שבשנתיים הילד לא מספיק חזק בשביל לשבת בכיתה ולהבין.

ישראל חסון: שנתיים מרגע העלייה.

יואל רזבוזוב: נכון.

יואל רזבוזוב: לוקח לו שנה עד שהוא באולפנים וגם בחומר - - -

פנינה תמנו: צריך לפחות שבע שנים או חמש שנים, אבל יש פה גם זכות בחירה, אל תשכחו.

פנינה תמנו: היא אמרה שאם יש תלמיד שהוא עם כישורים לשפות, אז יש לו בחירה לעשות את הבגרות - - - אבל זו גם המלצה של מאיה, ממה שאני מבינה.

יואל רזבוזוב: פנינה, פעם ראשונה אני הולך להשתמש בדבר הזה.

פנינה תמנו: אז אני אבוא לבקר יותר.

יואל רזבוזוב: מאיה, אני רוצה שמשרד החינוך יבדוק עוד פעם את הנושא הזה, גם כמה שנים.

יואל רזבוזוב: עוד פעם, אנחנו יודעים ששנתיים זה לא מספיק.

יואל רזבוזוב: אני מבין שזה תקצוב.

יואל רזבוזוב: העבודה שלנו כוועדה, כחברי כנסת, ללכת להביא את התקציב.

יואל רזבוזוב: אני רוצה מכם מיפוי, כמה שנים, שתגיעו למספר, כמה תלמידים צריך בשביל קבוצה דיפרנציאלית ותגידו כמה זה עולה ואנחנו נלך לריב על התקציב.

יואל רזבוזוב: זו העבודה שלנו.

שמעון סולומון: אבל בהערה הזאת הביקורת הכי גדולה זה שכל הזמן דנים על הקהילה כאילו באותו - - -

יואל רזבוזוב: אני לא מדבר על הקהילה, אני מדבר על תלמידים עולים.

<מאיה שריר: העולים מאתיופיה מקבלים תוספת אם עלו אחרי 2001 - - -

שמעון סולומון: אמרתי פה ליושב ראש והוא אמר לי שזה חריג, אני אחרי שנה וחצי שנתיים נכנסתי לכיתה רגילה והנה ברוך ה' יצאתי עם בגרות מלאה איכותית וכו'.

שמעון סולומון: לכן יש מקרים.

שמעון סולומון: אני לא רוצה שהדיון פה יהיה חותך, גם לגבי עולי רוסיה, גם אתיופים, יש כאלה שגם אחרי שנתיים - - -

יואל רזבוזוב: אבל, שמעון, אנחנו מדברים על הכלל.

יואל רזבוזוב: אני מהנקודה שהייתי שם, שנתיים ילד לא יכול לשבת בכיתה רגילה וללמוד.

פנינה תמנו: אתה גם נכנסת אחרי שנה וחצי?

יואל רזבוזוב: לי לקח עשרים שנה עד שאני למדתי עברית.

יואל רזבוזוב: רק עכשיו, פה בוועדה.

פנינה תמנו: יואל, חסון מרגיש לא נעים שהוא הוותיק היחיד.

ישראל חסון: גם אני הייתי עולה חדש ואני הגעתי ישר לכיתה רגילה.

ישראל חסון: אז אני לא יודע מה להגיד לכם.

יואל רזבוזוב: התקופות היו אחרות.

<אלי זרחין: אדוני היושב ראש, רק שתי הערות קצרות.

<אלי זרחין: אנחנו מדברים היום על זכאות לבגרות - - -

ישראל חסון: אלי, שנייה בבקשה.

ישראל חסון: יואל, אני אומר לך, לא סתם שאלתי את השאלה אם אתם חושבים שזה טוב.

ישראל חסון: אני שם שאלה, אני רוצה שיהיה ספק בעניין הזה במידה מסוימת.

ישראל חסון: אני חושב שבכדי לקבוע כלל כזה משרד החינוך יכול לעשות, אני מבין שהנוהג הזה מאז שפנינה למדה, לא נעים להגיד בת כמה היא, זה הרבה זמן.

ישראל חסון: אני חושב שמשרד החינוך חייב להתייחס לדברים כאלה בבחינה מאוד רצינית של התוצאות.

ישראל חסון: אתם צריכים לבוא ולהגיד לנו, רבותיי, אם התהליך הזה הוא נכון אז צריך לשים פה רגל על הגז וצריך להרחיב, כמו שפנינה אומרת וכמו שאלי אומר, ולהשקיע בזה, כי דרך זה אתה תקבל את הקפיצות באחוזים.

ישראל חסון: ואם הדבר הזה, יש לו ורסיות שונות, כמו למשל לקחת את מי שקולט מהר ולתגמל, אני לא יודע, מוכרחה להיות על העניין הזה איזה שהיא עבודה, שבאה לפה, שמה את הנתונים האלה ואפשר לעשות את זה די במהירות.

ישראל חסון: זה לא סיפור.

ישראל חסון: זה ממש לא סיפור.

פנינה תמנו: אם אני ממשיכה את הקו שלו, אני חושבת שאף אחד לא יכול לחשוד בי כמישהי שמאמינה בבידול וסגרגציה ועם זאת צריך להסתכל על צרכים אמיתיים וברגע ששמים מישהו שבאמת לא הצליח לרכוש את השפה הבסיסית מול מבחנים שהוא אינו יכול להתמודד איתם, זה פשוט לשים מכשול בפני עיוור.

<אלי זרחין: נכון מאוד.

פנינה תמנו: אני חושבת שמה שצריך לבדוק, הדבר הראשון זה באמת האפשרות להרחיב את מספר השנים, כולל שנה שהיא הגיונית, סבירה, כי כולנו מבינים סביב השולחן הזה, תקני אותי, נציגת משרד החינוך - - -

יואל רזבוזוב: פנינה, תישארי עד הסוף, אנחנו נעשה את זה בסיכום.

יואל רזבוזוב: נגיד את הדברים האלה בסיכום.

פנינה תמנו: לא, אני פשוט הולכת.

פנינה תמנו: יש לי ישיבת נשיאות.

יואל רזבוזוב: בהצלחה.

פנינה תמנו: הדבר השני, כמו כן, אני חושבת שלא ייתכן שבסוף נאמר להם 'אוקיי, נכיר בכם, אבל אתם תלמדו דרך האינטרנט, בלי מורה'.

פנינה תמנו: זה פשוט לא ייתכן.

פנינה תמנו: זו האוניברסיטה הפתוחה, אז עדיף שבאמת יילכו ישר לאוניברסיטה הפתוחה, ניתן להם מלגת לימוד באוניברסיטה הפתוחה וזהו.

פנינה תמנו: צריך לדעתי ולטעמי שהדרג המקצועי ימליץ לשר ולמנכ"לית לעשות חשיבה מחודשת, על אחת כמה וכמה כשישנן אוכלוסיות כמו יוצאי אתיופיה שכן מקבלות את זה, אז זה אומר שהעלויות לא יהיו כל כך יקרות.

פנינה תמנו: אני גם לא מאמינה שהעלויות יהיו כל כך יקרות, כמה בעצם המספר של הצעירים שעלו לארץ מתחת לחמש שנים, למשל, בכיתות ט' עד י"ב, אתם תגיעו למספר מאוד זעום.

יואל רזבוזוב: אנחנו נקבל את המספרים.

פנינה תמנו: אז תודה רבה לך, אני פשוט חייבת ללכת.

<אלי זרחין: אני רוצה לסיים.

יואל רזבוזוב: אלי, אני רוצה לשמוע את גילת סיימון, מנהלת אגף חינוך יסודי ב - - -

<אלי זרחין: אפשר לסיים שנייה?

יואל רזבוזוב: אלי, לא.

יואל רזבוזוב: גילת, בבקשה.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לשמוע כי גם שם יש אוכלוסייה שאנחנו לא מתייחסים, צרפתים שעלו עכשיו.

<גילת סיימון: שלום לכולם.

<גילת סיימון: אני ארצה להתייחס גם לנושא של עולי צרפת שעלו בשנתיים-שלוש האחרונות ואחר כך אני גם אתייחס לקבוצה של קהילת יוצאי אתיופיה.

<גילת סיימון: לגבי עולי צרפת, התופעה שאנחנו נתקלים בה ממש בזמן האחרון זה שכשמגיעים לעיר נתניה ילדים צעירים בגילאים של בית ספר יסודי נקלטים בבתי הספר היסודיים שלנו, כשמגיעים בני נוער שמתאימים לכיתות ז' עד י"ב, אז ז' עד ט' נקלטים בחטיבות הביניים בעיר, אבל כמעט אין לנו תלמידים שנקלטים ל-י' עד י"ב.

<גילת סיימון: כשניסינו לברר למה מתברר שהם מראש מלכתחילה בוחרים לא ללמוד בעיר, הם בוחרים ללמוד בעיקר במקווה ישראל, שיש שם בית ספר צרפתי ויש עוד בית ספר צרפתי בירושלים, מאיה, אם אני לא טועה, ואז מה שקורה זה שבני הנוער האלה בכלל לא ניגשים לבגרות.

<גילת סיימון: הם ניגשים לבגרות הצרפתית שנקראת באק, לנו כעיר אין שום מידע, אין שום קשר לבני הנוער האלה, אנחנו לא יודעים בכלל אם הם ניגשים או לא ניגשים, אם הם עוברים או לא עוברים, שלא לדבר על זה שמבחינת בחינת בגרות ישראלית הם לא נבחנים בבחינות הבגרות.

פנינה תמנו: אבל כן נבחנים בבגרות צרפתית.

<גילת סיימון: כן, אבל ללא שום בקרה.

<גילת סיימון: אין לי שום אפשרות להגיד לך כמה נבחנים, כמה עוברים.

יואל רזבוזוב: מעניין עכשיו עם הרפורמה החדשה של שר החינוך, איך הם אחרי זה עם הבגרות הצרפתית - - -

פנינה תמנו: אפשר.

פנינה תמנו: מותר.

יואל רזבוזוב: בלי הפסיכומטרי?

<גל יוסף: לפי הרפורמה החדשה אפשר גם לעשות פסיכומטרי.

<גל יוסף: אני רוצה גם לגעת במה שדיברנו, אבל לגבי הרפורמה החדשה, מה שקודם אמר חבר הכנסת שמעון סולומון, הוא אמר שזה יכול להוריד את התלמידים מקרב האוכלוסייה האתיופית שלומדים בהשכלה הגבוהה, אבל לדעתי זה דווקא הפוך, בגלל שלפי השיטה החדשה יהיה אפשר להתקבל ללימודים בהשכלה הגבוהה עם פסיכומטרי בדרך הרגילה, כמו שהיה עד עכשיו, בלי להסתכל על הבגרות, ובמקביל מי שישקיע בבגרות שלו וילמד ותהיה לו תעודת בגרות איכותית, זה טריגר להוציא תעודת בגרות איכותית.

<גל יוסף: יוכלו ללמוד בהשכלה הגבוהה גם בלי הפסיכומטרי.

<גל יוסף: זה ההיפך, זה לא יכול להוריד.

פנינה תמנו: תיקון עוול היסטורי, שלא מסלילים אליטה עליונה כלשהי שהולכת תמיד למקצועות של רפואה ולמקצועות הטובים ביותר.

פנינה תמנו: זה ידוע.

<גל יוסף: לגבי הדיון שהיה כאן עכשיו.

<גל יוסף: ברור שצריך להשקיע ולראות גם, קצת חסרים פה נתונים אבל כן לראות כמה תלמידים באמת זקוקים לעניין הזה של התגבורים עם המורים בתוך קבוצות של עולים.

<גל יוסף: אני חושבת, קודם שרי נגעה בעניין הזה של הניכור, מי שכן יכול לשבת בקבוצה של אפילו תגבור ביחד עם תלמידים ותיקים, לא דווקא עולים, קבוצה של תגבור, יש המון כאלה בבתי ספר, לא צריך לעשות קבוצה מיוחדת של אתיופים, קבוצה מיוחדת של רוסים, מי שכן מסוגל ויש לו את השפה כדאי שיישב בקבוצות רגילות.

יואל רזבוזוב: עוד פעם, אנחנו נשאיר את זה לאנשי המקצוע.

פנינה תמנו: את צודקת, למי שיש את השפה.

<גל יוסף: למי שיש את השפה.

<גל יוסף: ברור שמי שאין לו צריך - - -

יואל רזבוזוב: ברור שאנחנו רוצים אינטגרציה לתוך החברה ואנחנו לא רוצים להפריד ולבדל, אבל עוד פעם, יש נתונים, יש מקרים ש - - - אנחנו ניתן את זה לאנשי המקצוע לאשר מי יכול ומי לא יכול.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לחזור לגילת לנתניה.

יואל רזבוזוב: מאיה, אנחנו רוצים לשמוע מה אנחנו כמדינה יכולים לעשות, מה זה הבגרות הצרפתית הזאת, האם אנחנו בעד שהם ייבחנו, או שכמו שתלמידי נעל"ה מגיעים ונבחנים בבגרות ישראלית?

יואל רזבוזוב: למה אנחנו נותנים את האפשרות של בגרות צרפתית?

יואל רזבוזוב: מצד אחד יבואו אליי עכשיו האגודות למען יהודי צרפת ויגידו 'אנחנו רוצים עלייה.

יואל רזבוזוב: אם אתה לא תאפשר להם את זה הם לא יעלו' ויש בזה היגיון, מצד שני אין לנו שליטה על הבגרות הזאת.

יואל רזבוזוב: מישהו בכלל יודע מה זו הבגרות הזאת?

יואל רזבוזוב: אולי זה סתם דפים לבנים ולא כתוב בהם שום דבר?

<גילת סיימון: לא, הם מקבלים את זה מצרפת.

יואל רזבוזוב: אם זו בגרות של צרפת - - -

<מאיה שריר: אלה הסכמים שמדינת ישראל חתומה.

יואל רזבוזוב: מול צרפת.

יואל רזבוזוב: אז יפה, מה הבעיה שלנו עכשיו שהם עושים את הבגרות הזאת מחוץ לעיר?

יואל רזבוזוב: יש בעיה?

פנינה תמנו: אין בעיה.

יואל רזבוזוב: גילת אומרת שזו בעיה.

<גילת סיימון: אני רוצה להתייחס לזה בכמה פנים.

<גילת סיימון: קודם כל תלמידים שהם תלמידי העיר אצלנו מקבלים הרבה תמיכה לימודית מעבר לשעות הלימודים בבוקר, הלימודים שמתקיימים בסוף יום הלימודים, התכניות שצוינו כאן, בין אם זה פל"א ובין אם זה הפרויקט הלאומי והרבה מאוד קבוצות תגבור, כמו שציינת, שהן קבוצות תגבור כלליות, לאו דווקא לאוכלוסייה כזו או אחרת, אלא פשוט למי שצריך.

<גילת סיימון: ברגע שיש לנו תלמידים שלומדים מחוץ לעיר אין לנו שום דרך, גם לא לתמוך - - -

פנינה תמנו: כנראה שיש להם פה בחירה חופשית, ללכת לנתיב מסוים שהם הבינו שהוא הרבה יותר קל.

פנינה תמנו: כי אחר כך, אחרי שהם עושים את הבגרות - - -

יואל רזבוזוב: פנינה, תני לה לסיים, אני רוצה להבין את הנקודה, איפה הבעיה.

פנינה תמנו: אתה כל שנייה קוטע, מה, אתה לא רוצה שיבואו לוועדה שלך?

יואל רזבוזוב: אל תבואי.

פנינה תמנו: לא, אתה לא תגיד לי 'אל תבואי', זה מעוז הדמוקרטיה הישראלית.

יואל רזבוזוב: פנינה, פנינה - - -

פנינה תמנו: מה, זה עסק פרטי פה?

יואל רזבוזוב: פנינה, זו ועדה בכנסת ו - - -

פנינה תמנו: ועדה בכנסת, בשביל זה יש את חברי הכנסת בשביל שידברו.

פנינה תמנו: אתה לא יכול לקטוע כל פעם שאומרים פה משהו.

יואל רזבוזוב: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, אני לא בא - - -

פנינה תמנו: יש פה רשות שחושבת שהיא צריכה לשלוט על בחירה של קהילה.

פנינה תמנו: אם הצרפתים הבינו שדרך זה שהם עושים את הבגרות הצרפתית יהיה להם יותר קל להשתלב בישראל אז זה מה שצריך לתת להם.

יואל רזבוזוב: פנינה, אני קורא אותך לסדר.

<גילת סיימון: אין לנו שום התנגדות לזה, אני גם חושבת שבחירה זה הדבר הכי חשוב וכשתלמיד בוחר אם להיבחן בשאלון עולים או בשאלון רגיל או אם ללמוד לקראת הבאק או לקראת הבגרות הישראלית, זה בסדר גמור, אני מכבדת את הבחירה הזאת, אני רק אומרת שלנו כרשות אין בכלל נתונים על זה, אני לא יודעת לומר לך אם מי שניגש לבאק באמת מצליח.

<גילת סיימון: אני אומרת שזו תופעה חדשה שאנחנו נתקלים בה בשנתיים האחרונות והיא בעיקר מעוררת הרבה שאלות.

<גילת סיימון: אין לי כאן איזה שהיא עמדה נחרצת שאומרת אם זה טוב או לא.

<גילת סיימון: אני חושבת שזה משהו שאנחנו צריכים לבדוק אותו.

<אלכס שמידט: יכול להיות שיש פה בעיה של חוק חינוך חובה, שהילדים האלה חייבים להיות בבית ספר.

<אלכס שמידט: ברמת גן הייתה בעיה לפני שלוש שנים כשהיה אותו דבר עם בגרות ברוסית של שגרירות רוסיה כביכול - - -

<אלי זרחין: כי מתי התלמידים לומדים בשגרירות רוסיה?

<אלכס שמידט: תלמידים למדו בבית ספר שלא היה בכלל קיים ולא היה רשום מבחינת החוק.

<אלכס שמידט: אנחנו עלינו על זה לפני שלוש שנים, הוצאנו משם תלמידים ותלמידים נפלו בין הכיסאות - - -

פנינה תמנו: לא, אבל יש הבדל בין שגרירות לבין מקווה ישראל, שהוא, אתה יודע, פנימייה שהיא מוכרת מאוד.

<אלכס שמידט: יכול להיות שכמה מהם לא נמצאים בחוק חינוך חובה ו - - -

<אלי זרחין: בשגרירות יש בית ספר, מתי התלמידים לומדים שם?

<מאיה שריר: הבגרות הצרפתית כבר קיימת עשרות שנים בארץ.

<מאיה שריר: הבגרות הצרפתית מוכרת בכל העולם, יש לה הערכה.

<מאיה שריר: יש בירושלים שני בתי ספר שמגישים והתלמידים מצליחים, ממשיכים באוניברסיטה פה או במקום אחר.

<מאיה שריר: זאת לא סיבה לדאגה, צריך לברר איפה הם, אבל זו לא הדאגה.

יואל רזבוזוב: אז רגע, גילת, עוד פעם, אני רוצה לחזור לאיפה הבעיה.

יואל רזבוזוב: אם הבגרות הזאת מוכרת והיא נחשבת, אין בעיה.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדינת עלייה, אנחנו רוצים להקל על התלמידים העולים.

יואל רזבוזוב: זה שהם לומדים מחוץ לנתניה, בנתניה אין בקרה על אותם התלמידים.

<גילת סיימון: אז אולי דרך מאיה - - -

יואל רזבוזוב: למה אתם צריכים בקרה?

יואל רזבוזוב: אני לא אומרת שאנחנו כעיר צריכים בקרה, אני אומרת שאולי כמשרד שהנתונים האלה יהיו קיימים, שיהיה את המידע, כמה תלמידים, מה אחוז ההצלחה.

יואל רזבוזוב: בדיוק כמו שהוצג כאן לגבי יוצאי הקהילה האתיופית, אני חושבת שזה מידע שחשוב שיהיה לנו אותו.

יואל רזבוזוב: כרגע, לפחות מסביב לשולחן הזה, אני לא רואה נתונים מדויקים.

יואל רזבוזוב: בסדר, אנחנו קיבלנו נתונים שאמרנו שהם לא מספיקים בשביל להיכנס לשורש הבעיה ולפתור את הסוגיה.

יואל רזבוזוב: אנחנו עם הצרפתים סיימנו, יש להם בגרות בצרפת.

יואל רזבוזוב: יש עוד נקודה שאת רוצה להעלות?

<גילת סיימון: כן, אני רוצה להעלות עוד נקודה, גם לשתף אתכם בזה שבסקר שערכנו לבני נוער לפני כשנה עלה ש - - -

שמעון סולומון: בני נוער כללי?

<גילת סיימון: בני נוער כללי שלומדים בעיר נתניה, קראנו לזה סקר פנאי, אבל אחת השאלות הראשונות הייתה לגבי ארץ לידה ואצלנו 45% מכלל בני הנוער בכיתה י' וי"א לא נולדו בארץ או שהוריהם לא נולדו בארץ.

<גילת סיימון: אני חושבת שזה אחוז מאוד מאוד גבוה.

<גילת סיימון: אחד הדברים שאני רוצה להתייחס אליו כאן בוועדה זה לנושא שעלה לגבי סוג התמיכה שבני נוער שהם עולים או יוצאי משפחות של עולים צריכים לקבל.

<גילת סיימון: אם אני מתייחסת רק לנושא של תגבורים לימודיים אז אנחנו מגיעים לתוצאות שראינו, אנחנו רואים איזה שהיא עלייה, עלייה מתונה ואיזה שהיא תחושה שלא פיצחנו את הדבר הגדול.

<גילת סיימון: אני חושבת שהדבר הגדול מתייחס לדברים שנאמרו כאן לגבי תחושות של ניכור ותחושות של חוסר שייכות והכיוון הזה, גם אם אנחנו ניתן עוד ועוד שעות תגבור לא נצליח לפצח את זה.

<גילת סיימון: אני נתקלת לעיתים בתופעה שבה יש אפשרות לתת תגבורים נוספים ויש בני נוער שפשוט לא מעוניינים בזה.

<גילת סיימון: אני נתקלת בתופעה של חוסר מוטיבציה, של חוסר עניין, תחושה שאנחנו הרבה יותר רוצים לתת ממה שיש בני נוער שרוצים לקבל.

<גילת סיימון: לא כולם כמובן, אבל זאת הקבוצה שעבורה אני מחפשת את המענה.

<גילת סיימון: מענים לימודיים יש גם בקבוצות שתיארתי קודם, של פרויקט לאומי, תכנית פל"א, תכנית תבל שהסתיימה, גם תגבורים פנימיים שאנחנו כרשות מוסיפים, אבל אני לא מצליחה לראות איך אנחנו מגייסים את אותם בני נוער שגם כשכל זה קיים וזמין הם כרגע לא מעוניינים.

יואל רזבוזוב: קודם כל גם בחברה הכללית אנחנו רואים מקרים כאלה.

יואל רזבוזוב: בנושא של תגבור, עוד פעם, מה שאת אומרת, אותם עולים שלא רוצים, אין להם מוטיבציה, ושמענו כאן שצריך לחזק את הזהות שלהם, זאת בעיה יותר עמוקה.

יואל רזבוזוב: אנחנו נעשה דיון.

יואל רזבוזוב: אני מוכן לעשות כל חודשיים שלושה דיון בנושא ובאמת לקדם.

יואל רזבוזוב: עוד פעם, אני רציתי את הישיבה הזאת יותר מקצועית לראות אילו בעיות צפות מהשטח.

יואל רזבוזוב: היום אנחנו רואים שאחת הבעיות זה שעות התגבור, שתיים, זה לנתח את הנתונים יותר לעומק בשביל לראות איך אנחנו פותרים את הבעיה.

יואל רזבוזוב: עכשיו אני רוצה לשמוע עוד גורמים בשביל להבין - - -

שמעון סולומון: אני רוצה להתייחס לפני, נקודה חשובה ליושבת ראש מועצת התלמידים.

שמעון סולומון: יש משהו שחייבים לחדד אותו, אני מניח שאת לא מכירה את זה, היום יוצאי אתיופיה, רובם מתקבלים באמצעות הפסיכומטרי, לא הפסיכומטרי הרגיל, אלא יש מכינות מיוחדות.

שמעון סולומון: בלי זה אנחנו היינו, איך אומרים?

שמעון סולומון: בקאנטים, בלי המכינות המיוחדות האלה, כי הבגרויות שיש לנו - - -

<גל יוסף: אני מכירה והאפשרות הזאת עדיין קיימת.

שמעון סולומון: שנייה, יש מחלוקת על זה?

<וואגי טבג'ה: על איזה בחינות מיוחדות מדובר?

שמעון סולומון: אני מדבר על המכינות.

שמעון סולומון: המכינות שיש כמעט בכל אוניברסיטה, אני מקווה שאתם יודעים על מה אתם מדברים, בכל אוניברסיטה כמעט, אם בבן גוריון ואם בחיפה ובכל מכללה כמעט יש מכינות שבזכותן - - - אנחנו הרבה במכינות, למה?

שמעון סולומון: כי הבגרויות, רוב הבגרות, וגם פה אנחנו רואים את הפערים, בין בגרות איכותית לבין בגרות רגילה, יש 26% לעומת 17% בבגרות הרגילה.

שמעון סולומון: את יודעת, צריך להיזהר שבעתיד - - - הרי בסופו של דבר יש מכסה מסוימת.

שמעון סולומון: אז אני אומר, צריך לחדד את הדיון מהיום שהבגרות הזו, הנוהל החדש שיצא, שלא יהיה מעין מחסום, שלא יפגע.

שמעון סולומון: לכן אני מזהיר כבר מראש - - -

<גל יוסף: מצד אחד צריך לעשות את זה וגם לגרום להם להוציא בגרויות יותר איכותיות.

שמעון סולומון: יפה, על זה אני מדבר.

שמעון סולומון: לכן צריך לדבר כבר, כדי שלא בעוד שנתיים-שלוש נשב פה ונגיד, 'תשמעו, בגרות איכותית ואנחנו לא שם לכן יש פחות', אני אומר שצריך לעשות דיון מיוחד כדי שלא נעשה הערכה בסוף שנתיים או שלוש שנים ונגיד שלפני שנתיים כך וכך קרה.

שמעון סולומון: אני חושב שהדיון הזה הוא חשוב, על הבגרות האיכותית.

שמעון סולומון: המכינות היום עושות את שלהן, יש יוצאי אתיופיה שיש להם בגרות איכותית שנכנסים, עליהם אני לא מדבר, אני מדבר על הרוב.

שמעון סולומון: כדי שלא נבכה אחר כך צריך לדבר על זה כבר מעכשיו.

יואל רזבוזוב: מי כאן מהגופים רצה לדבר?

יואל רזבוזוב: מי שעוד לא דיבר.

יואל רזבוזוב: יש כאן?

<אורנה לשם: הרשות למלחמה בסמים.

יואל רזבוזוב: ממש בקצרה.

יואל רזבוזוב: עוד פעם, אני רוצה בעיות.

יואל רזבוזוב: שבחים שמענו פה ודברים שמצליחים וזה, אני רוצה לשמוע בעיות, הדיון הזה הוא פרקטי יותר.

יואל רזבוזוב: אל-סם, כן.

<אורנה לשם: אני מנכ"לית של עמותת אל-סם.

<אורנה לשם: אל-סם מטפלת בבני נוער עד גיל 24, משתמשי סמים ואלכוהול.

<אורנה לשם: דיברו כאן על חינוך חינוך, אבל כשאנחנו מנתחים את המספרים שיש לנו אני יכולה לומר שבשנים האחרונות 75% הם ממוצא ישראל, 25% עולים חדשים, כשהפילוח הוא 13% חבר העמים, שזה בעיקר אלכוהול, או חלק גדול אלכוהול, 7% אתיופיה ו-5% אחר.

<אורנה לשם: זה ברמה הכללית.

<אורנה לשם: ברור שזה הרבה יותר מהייצוג באוכלוסייה.

<אורנה לשם: היה לי מאוד מעניין, אני הקשבתי לדברים שלך מנתניה ופתאום ראיתי נתון מאוד מעניין בכל הערים חבר העמים, האחוז שלהם הרבה יותר גדול מהאחוז של יוצאי אתיופיה, חוץ מאשר נתניה, ואז הבנתי, באמת תוך כדי שיחה כאן, שהתלמידים מנתניה, רובם לא לומדים בנתניה.

<אורנה לשם: אז היה לי מעניין לראות - - -

<גילת סיימון: לא, אני לא חושבת ש - - -

<אורנה לשם: הצרפתים, סליחה.

<אורנה לשם: הצרפתים הם רובם לא לומדים בעיר נתניה.

<גילת סיימון: עולים שמגיעים אחרי כיתה י'.

<אורנה לשם: אז זה אכן מאשר את הממצאים.

<גילת סיימון: בעיקרון 11% מכלל תלמידי העל יסודי בעיר נתניה הם יוצאי הקהילה האתיופית ו-5% הם יוצאי - - -

<אורנה לשם: ואצלנו מטופלים 22%.

<אורנה לשם: זה אומר שאנחנו צריכים לעשות הרבה יותר עבודות של כישורי חיים וכדומה, תגבורים או כל מה שלא יהיה, כדי למנוע את המצבים האלה.

שמעון סולומון: מה שאת מדברת, אחוז יוצאי אתיופיה זה נתון אסטרונומי.

<אורנה לשם: בעיר נתניה במיוחד.

<אורנה לשם: בסך הכול זה 7%.

<אורנה לשם: ברור שזה יותר מאשר בממוצע הארצי, זה באמת נתון קשה מאוד.

<וואגי טבג'ה: אפשר?

יואל רזבוזוב: כן.

יואל רזבוזוב: תציגי את עצמך לפרוטוקול, בבקשה.

<וואגי טבג'ה: אני וואגי טבג'ה, הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול.

<וואגי טבג'ה: אני מרכזת את כל הנושא של יוצאי אתיופיה בארץ.

<וואגי טבג'ה: אני באמת יכולה להסכים עם אל-סם שנתנה נתונים של התנהגויות סיכוניות, בעיקר בשימוש באלכוהול.

<וואגי טבג'ה: אני אדבר על יוצאי אתיופיה, על חבר העמים תדבר בלה ואנחנו רואים באמת שבנושא של שימוש בחומרים ממכרים קהילת יוצאי אתיופיה לצערי הרב היא באחוזים מאוד מאוד גבוהים.

<וואגי טבג'ה: אולי יתאפשר לנו בהזדמנות אחרת להציג את הנתונים, אני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב לדיון הזה, אם אנחנו מדברים על הנושא של בגרות - - -

שמעון סולומון: יש לך את הנתונים עכשיו?

<וואגי טבג'ה: כרגע אין לי את הנתונים.

<וואגי טבג'ה: אני דווקא שאלתי, אמרו לי שכרגע אנחנו לא צריכים להציג, אבל אני אשמח לשלוח לך אותם.

<וואגי טבג'ה: אחד הדברים שכרגע אנחנו ברמה ארצית מנסים להתמודד זה לראות איך אנחנו מעצימים את בני הנוער, זה אומר כל הנושא של זהות, זה אומר כל הנושא של שייכות.

<וואגי טבג'ה: בקרב קהילת יוצאי אתיופיה אחת הנקודות הקשות והחלשות שלנו זה שייכות וזהות.

<וואגי טבג'ה: זה אחד הדברים שאנחנו כן רואים, גם סביב הנושא הזה יש לנו המון נשירה.

<וואגי טבג'ה: אפרופו, אני עוד לא שמעתי שום אמירה בנושא של נשירה ואני אשמח לשמוע בנושא.

<וואגי טבג'ה: אחד הדברים שאנחנו גם רואים זה את החבר'ה שעושים את תעודות הבגרות האיכותיות, אלה באמת חבר'ה שרובם, אני אסייג את זה, צברים שנולדו פה בארץ, אבל עם זאת אלה חבר'ה שהם באמת איכותיים.

<וואגי טבג'ה: מה שקורה עם החבר'ה שהם פחות יושבים על הזהות שלהם או שיש להם איזה שהוא בלבול, הם הולכים לנו לאיבוד, בדרך כלשהי הם נופלים ונושרים ממערכת החינוך והשאלה שלי פה היא מה אנחנו עושים איתם.

<וואגי טבג'ה: אני חושבת שהדיון הוא לראות איך אנחנו מקדמים, על מה אנחנו נופלים בכל התהליך של התמיכה שניתן לעולים והאם התמיכה שאנחנו נותנים כגופים שונים שיושבים סביב השולחן, האם זה אפקטיבי בכלל.

<וואגי טבג'ה: אני חושבת שזה אחד הדברים שצריך לשאול.

<וואגי טבג'ה: ואם כן, צריך לעשות גם חשיבה איך אנחנו עושים אחרת על מנת לשנות את התמונה שמוצגת פה.

<וואגי טבג'ה: בסופו של דבר מדובר על הילדים שלי, החברה שכרגע אנחנו דנים, אנחנו דנים על הילדים שלנו.

<וואגי טבג'ה: אני באמת שואלת כל הזמן את עצמי מה אני כאמא צריכה לעשות כדי שהילד שלי יגיע באמת לרמה שהוא צריך להגיע.

שמעון סולומון: יש תיאום בין הרשות לאל-סם?

<וואגי טבג'ה: אני חושבת שלהגיע לתשובה סופית ולמדוד אותה זה באמת משהו קל, אבל לעשות את התהליך והתהליך הוא בעצם הנקודה, נקודת המפתח הוא התהליך.

<וואגי טבג'ה: פה דובר על הנושא של הגיל הרך, אני לא זוכרת מי מהיושבים פה הזכיר את זה ואני חושבת שזה אחד המפתחות להצלחה.

<וואגי טבג'ה: אני נולדתי באתיופיה ואני עשיתי בגרות מלאה, בגרות איכותית פה, ואני בעלת תואר שני.

<וואגי טבג'ה: חלק מהדיונים אני קצת לא הבנתי, תסלחו לי, אני למדתי קצת בפנימייה עם פחות עולים, אז אני פחות יודעת על מה מדובר, אבל אני כן חושבת שלי מאוד מאוד חשוב לראות שבאמת המענה לא נעשה על מנת לעשות וי.

<וואגי טבג'ה: זו התחושה שקורית בקרב הקהילה וגם בתוך הרשויות המקומיות ההתייחסות והתפיסה של עולים מיוצאי אתיופיה היא קצת תפיסה שהיא הורדת ערך.

<וואגי טבג'ה: אני אקרא לזה ככה, כי אני לא רוצה להשתמש במילים אחרות.

<וואגי טבג'ה: אני חושבת שמדובר גם במקומות, בעיקר ביישובים כמו נתניה, שיש בהם אחוזים גבוהים, נתניה מאגדת את האחוזים הגבוהים של יוצאי אתיופיה ולראות איך נתניה נותנת מענה לאוכלוסייה יוצאת אתיופיה, לפי הנתונים שנתת, יש לכם שם בסביבות 13% יוצאי אתיופיה שלומדים אצלכם?

<גילת סיימון: יש לנו 11% תלמידים יוצאי אתיופיה, ואם אני משווה את הנתונים של נתניה, ואני לא מקבלת את ההערה שלך לגבי רשויות מקומיות שמתייחסות לאוכלוסייה מגבוה, אז בבדיקה שאנחנו עשינו לגבי ארבעה בתי ספר, לא כלל העיר, אז הפערים באחוז הזכאות לא עומדים על 17% או 20% כמו שהוצג במסמך הזה, אלא אפילו היה לנו מקרה אחד שבו אחוז הזכאות של יוצאי הקהילה האתיופית היה יותר גבוה שנה אחת מאשר של כלל בית הספר ב-4% ובגדול זה בדרך כלל יותר נמוך במשהו כמו 7% עד 10%.

יואל רזבוזוב: הבעיה שאני מזהה שם, מההיכרות שלי עם השטח ואני תושב נתניה וגם גרתי באותה שכונה, זה החינוך הבלתי פורמלי.

יואל רזבוזוב: הילדים בסופו של דבר אחרי החינוך הפורמלי בסוף הם יוצאים החוצה ואין להם מה לעשות, הם לא נמצאים בחוגים ואז הם נקלעים לצרות.

יואל רזבוזוב: גם אני בתור נער גדלתי בקרית ים ולקחתי את הספורט למקום אחר ואני מכיר את זה מהשכונה, מכיר את המקרים.

יואל רזבוזוב: מערכת החינוך היא מערכת גדולה עם הרבה כסף מבחינתי ואנחנו צריכים לייעד את התקציבים כמו שצריך, אבל לייעד אותם נכון ולא כמו שנאמר לעשות וי.

יואל רזבוזוב: אני בטוח שהרצון של כולם סביב השולחן זה לא לעשות וי, זה באמת לטפל בבעיה.

יואל רזבוזוב: בשביל לטפל בבעיה אנחנו צריכים להבין אותה ואמרנו שמהנתונים אולי אנחנו לא מבינים, יש דברים שאפשר לשנות, אז אנחנו כאן בשביל לשנות.

יואל רזבוזוב: מבחינת החינוך הבלתי פורמלי, אני חושב שאנחנו נצטרך עוד פעם לעשות דיון ולראות עם הרשות למתנ"סים וכולם איך אנחנו משלבים את כל תנועות הנוער, את כל מי שצריך, להכניס את הילדים למסגרת אחרי בית הספר.

יואל רזבוזוב: בבית הספר דווקא אני יותר רגוע.

יואל רזבוזוב: יש לנו בעיה פרקטית, להתקדם בחיים הלאה, לעשות בגרות איכותית, להיכנס לאוניברסיטה, לעשות תואר ראשון, להיכנס למקום עבודה מסודר.

יואל רזבוזוב: זה העניין שלנו, על זה הדיון שלנו.

שמעון סולומון: אז לגבי החינוך הבלתי פורמלי, זה הרבה יותר עמוק.

יואל רזבוזוב: במילה אחת תסכמי, כי יש עוד כמה דוברים.

<אורנה לשם: מה שדיברתי זה על קצה הרצף וזה באמת נשמע מפחיד וכדומה, זה כל הקטע של אנשים שכבר משתמשים בסמים ואנחנו מטפלים בהם ואנחנו מפוקחים על ידי משרד הרווחה, השירות להתמכרויות, וממומנים.

<אורנה לשם: חשוב לי להגיד משהו מאוד חשוב שאת אמרת ואני רוצה להתייחס לזה, בשנים האחרונות יש קשר מאוד הדוק בין משרד הקליטה ועמותת אל-סם, יש מסגרת שנקראת 'החיבור לשייכות' ומה שאנחנו עושים שם זה מתבגרים במעגל קבוצתי, אנחנו עושים קבוצות ברחבי הארץ, בין 15 ל-20 קבוצות של בני נוער, כולם עולים חדשים, במקומות שונים, במטרה להקנות להם כישורי חיים כדי לנסות למנוע, וזו נקודה מאוד חשובה.

<וואגי טבג'ה: האם אתם עושים גם עבודה עם ההורים?

<אורנה לשם: פחות.

<אורנה לשם: אנחנו לא מגיעים לזה, אבל המטרה, את צודקת - - -

<וואגי טבג'ה: אני חושבת שבחינוך ילדים המעמד של ההורים - - -

<אלי זרחין: איך את מקשרת את זה לבגרויות?

<אורנה לשם: אני דיברתי על קצה הרצף.

<רותי תנעמי: הרעיון המרכזי הוא באמת עבודה על שייכות ותחושת השייכות.

<אלי זרחין: אבל הנושא זה בגרויות.

<אלכס שמידט: אנחנו עובדים איתם, אנחנו מצליחים בבגרויות בזכות אל-סם, שהם נותנים לנו תמיכה.

<רותי תנעמי: יש לו את תחושת השייכות, שזאת העבודה המרכזית.

<רותי תנעמי: אנחנו כמובן מחברים את זה עם סמים ואלכוהול - - -

<אלי זרחין: כן, הוא יותר פנוי ללמידה.

<אורנה לשם: כישורי חיים, אז הוא ירצה לעשות בגרות.

יואל רזבוזוב: אני מסכים עם כל מה שדיברו, אחד קשור לשני.

יואל רזבוזוב: השאלה, עוד פעם, אני רוצה לכוון את הדיון הזה יותר לנושא של הבגרויות.

יואל רזבוזוב: בנושא הזה אני בעצמי יש לי דברי פתיחה והכול, אני לא יודע, אני צריך לחשוב עם עצמי ולהתייעץ עם החברים שלי אם לקיים דיון, כי זה דורש דיון, זה נושא נפרד.

יואל רזבוזוב: רק אני לא רוצה שהדיון הזה ישר ידביק סטיגמה.

יואל רזבוזוב: אנחנו לוקחים פה מקרים קיצוניים, כן, אולי יש אחוז יותר ממה שהם באוכלוסייה וזה מדאיג וזה יכול להיות כותרות בעיתונים ולנו, לפוליטיקאים, זה מצוין, אבל אני לא רוצה כותרות, אני לא רוצה לפגוע בכלל האוכלוסייה ויש הרבה ילדים שייפגעו, כי גם בתקשורת כולם יקפצו על זה.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו מקיימים, איך אנחנו כן מסדירים את הנושא הזה ועוזרים בטיפול בנושא הזה ומצד שני לא שמים איזה שהוא כתם על אוכלוסייה כזו או אחרת ועושים נזק לילדים.

<קרן רוט איטח: כיוון שנאמר פה על האוכלוסייה שבקיצון אני רוצה לומר שאנחנו כשפ"י מייחדים הרבה מאוד חשיבה ועבודה כן על החלקים הרגשיים של ההשתלבות של העולים ושל בני העולים.

<קרן רוט איטח: במסגרת העבודה האוניברסאלית שאנחנו עושים עם כלל הילדים על כישורי חיים אנחנו בהחלט לוקחים בחשבון את השונות התרבותית ומפתחים תכנים ספציפיים לעולים.

<קרן רוט איטח: יחד עם זאת, מתוך הבנת הנתונים, כשאנחנו רואים את הפערים הקיימים ואת הסיפור של התנהגויות סיכון, כשצריך לקחת בחשבון, כמו שאת אמרת, בלי לתייג את העולים, אנחנו יודעים שגיל ההתבגרות כתקופת מעבר הוא תקופה שבחובה מאפיינת התנהגויות סיכון ובוודאי שלמעבר ולהגירה יש משקל על הגברת הסיכוניות של המתבגר.

<קרן רוט איטח: כיועצת שעבדה הרבה מאוד שנים בעיר בבית ספר שקלט עולים זה ממש לא מחייב.

<קרן רוט איטח: אני חייבת לומר שאנחנו עושים עבודה, בצד העבודה האוניברסאלית אנחנו מגבירים את הידע והמודעות של היועצים לגבי איכות השיח שצריכה להתקיים בתוך בית הספר עם המורים, מול עולים וההורים שלהם, מה צריך להיות שם בתוך הבנה תרבותית וקבלה תרבותית ודבר נוסף, בתכניות המניעה שלנו, שבהן אנחנו מפתחים את כישורי ההתמודדות, בצד העבודה האוניברסאלית שלנו גם נעשית עבודה קבוצתית עם מתבגרים, שלתוך העבודה מצטרפים גם ילדים עולים ובני עולים והמטרה של העבודה הזאת בתוך התיכון היא לחזק את כישורי ההתמודדות של הילדים.

<קרן רוט איטח: במחקר ההערכה שבדק את זה ראינו שילדים שנמצאים בתוך עבודה רגשית שמאפשרת להם לשוחח על הקשיים, על מצבי החיים, ראינו שיפור בהישגים הלימודיים שלהם, ראינו שיפור בתחושת השייכות שלהם לבית הספר ובתפיסה שלהם את בית הספר כעוגן.

<קרן רוט איטח: כך שיש שם כן עשייה, כן אפשרות לעשות, אבל יש עוד הרבה מה לעשות.

יואל רזבוזוב: אני שומע כאן מחקרים ואני שומע כאן תקציבים ובאמת הרבה מילים גבוהות, והן גם נכונות, השאלה בשטח איך זה מיושם.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לראות ילד עולה, מכניסים אותו לפסיכולוג, השאלה איך זה בפועל, האם זה עובד.

יואל רזבוזוב: ברור שכאן כל הגופים מתעסקים בזה וכל מי שמתעסק בזה, כנראה זאת המשרה, זאת העבודה שלו, השאלה איך בשטח, האם - - -

<קרן רוט איטח: בשטח ילד עולה, מסתכלים עליו בכיתה, על הרצף, כמו כל אחד הילדים, כשלוקחים בחשבון את הסיפור הסיכוני ואם רואים קושי, כמו כל ילד אחר, עם קשיים, בוודאי שהוא מכוון לייעוץ החינוכי, לפסיכולוג, ההורים מוזמנים להדרכת הורים.

<קרן רוט איטח: יש איזה שהיא התבוננות מערכתית בתוך בית הספר, בתוך הקהילה.

<קרן רוט איטח: בית הספר לא עובד בוואקום, הוא עובד עם שותפים.

<קרן רוט איטח: גם התכנית שהוצגה פה ל'מתבגרים בעלייה', בסופו של דבר מי שמאתר את הילדים בהרבה מקרים זה בית הספר שמאתר ומפנה לכל תכניות ההעצמה.

<קרן רוט איטח: זה חייב להיות משותף.

<אלי זרחין: אדוני היושב ראש, אני יועץ חינוכי, אני רוצה להגיד לך שעד לפני שנתיים מאיה מימנה ליועצים חינוכיים שעתיים בשבוע לטיפול בעולים, התקציב הזה בוטל.

<אלי זרחין: זה אומר שאם אני יושב כיועץ חינוכי בבית ספר, יש לי 350 ילדים, אין לי זמן לתת לכל ילד עולה.

<אלי זרחין: פיזית פשוט אין לי זמן.

<קרן רוט איטח: אבל אם הוא ילד עם קשיים, כמו כל ילד אחר, אני מקווה שיהיה לך זמן לטפל בו.

<אלי זרחין: סליחה, מתוך 350 ילדים, כשהיו לי שעות ייחודיות לעולים יכולתי שעתיים בשבוע בנוסף לתת לתלמידים עולים.

<אלי זרחין: אתם ביטלתם את זה, שפ"י לא הסכים לזה והיום אין את זה.

<קרן רוט איטח: כי היום התפיסה היא שכל היועצים צריכים בתוך ההתבוננות שלהם על הילדים גם להסתכל על ילדי - - -

<אלי זרחין: איך בדיוק יועץ שהוא לא דובר השפה ידבר עם ילד עולה חדש?

<אלי זרחין: תסבירי לי את זה.

יואל רזבוזוב: יש בזה משהו.

יואל רזבוזוב: מאיה, אני גם רוצה לראות - - -

<אלי זרחין: שפ"י לא עובדת טוב.

<קרן רוט איטח: אבל גם התוספת של שעתיים לאו דווקא מחייבת יועצת שהיא דוברת שפה, אמהרית, צרפתית או אנגלית או כל אחת מהשפות.

<קרן רוט איטח: בסופו של דבר המענים ניתנים, במידת הצורך מגייסים בקהילה עובדים נוספים שדוברים את השפה ויכולים לתווך.

יואל רזבוזוב: מאיה, מה שאני רוצה זה לקבל גם נתונים על מה שתוקצב עד לפני שנתיים, שלוש, ארבע, כי יש הרבה תכניות שהופסקו ולפי טענת השטח, אני מתייחס לזה כשטח, אולי שווה להחזיר אותן.

יואל רזבוזוב: איזה מחשבה הייתה מאחורי ההפסקה, אם זה מחשבה תקציבית, עוד פעם, אז המטרה שלי היא לבוא לעזור לכם, לאגף שקשור לעולים, להביא את התקציב הזה.

יואל רזבוזוב: אנחנו כוועדה נעשה את הלחץ שלנו, אבל אני רוצה להבין בדיוק איפה אנחנו עומדים.

יואל רזבוזוב: כן, בבקשה.

יואל רזבוזוב: ממש בקצרה.

<שרה מאיר: אני חושבת, כבוד היושב ראש, שאתה פשוט נגעת בנקודה הכי חשובה בכל הדיון הזה.

<שרה מאיר: אנחנו כל הזמן מדברים על תשומות ועוד תשומות ועוד תשומות ואף מפעל תעשייתי ואני לא משווה את החינוך למפעל תעשייתי, לא מדברים רק על תשומות אלא מדברים על תפוקות וכל זמן שהדיווחים שאנחנו נקבל יהיו רק כמה השקענו אנחנו לא רואים שום פירות על ההשקעה ביוצאי אתיופיה.

<שרה מאיר: לו מישהו היה משקלל את מה שניתן, ולא רק על ידי המדינה, על ידי כל יהודי העולם, תצילנה אוזנינו לתוצרים שאנחנו רואים לפנינו.

<שרה מאיר: אני חושבת שהגיע הזמן לא לבקש תשומות אלא לבקש מול כל תשומה תפוקה.

<שרה מאיר: אני לא עושה את זה כל שנה וכל רגע אבל לאורך עשרות שנים לא יכול להיות שכל הזמן אתה תלך ל - - -

יואל רזבוזוב: בשביל זה אנחנו כאן, מה קורה עם תכנית החומש שהופסקה, ביקשנו שולחנות עגולים, ביקשתי שיוצאי העדה יהיו שם בשולחנות והם אלה שיגידו לאן צריך לכוון את הכסף.

<קריאה: התהליך מתקיים.

יואל רזבוזוב: השאלה איפה זה עומד, אנחנו נבדוק את זה.

יואל רזבוזוב: זה לא לדיון הזה, אנחנו נקיים עוד דיונים ואני באמת רוצה להתלבש על הנושא הזה.

<חגית חובב: אני רוצה לדעת מה משרד החינוך מתכוון לעשות השנה, כי אנחנו רואים שבגרות איכותית, המספר כמעט שאינו עולה.

<חגית חובב: בהתחשב בעובדה שיותר ויותר תלמידים הם כבר ילידי הארץ חלק מהעלייה במספרים כאן, בנתונים, מוסברת על ידי העובדה שהתלמידים הם ילידי הארץ, ההורים כבר יותר משכילים, אבל אנחנו רואים שבעיקר בבגרות האיכותית אנחנו נמצאים בתחתית וכנראה שהתכניות הקיימות היום, מאיה, והייתי שמחה אם מישהו מהאגף לחינוך על יסודי היה מדבר על זה, אין בהן תמורה, אין בהן תוצאה, כפי שהנתונים מראים.

<אלי זרחין: אני חושב שצריך לשאול שאלה - - -

יואל רזבוזוב: אלי, אני מנהל את הדיון.

יואל רזבוזוב: תמי דיסקין, מפקחת ארצית בשירות להתמכרויות, משרד הרווחה, בבקשה.

<תמי דיסקין: כן.

<תמי דיסקין: כמו שנאמר קודם על ידי אורנה, באמת האוכלוסייה שמגיעה לשירות היא אוכלוסיית קצה, בשום פנים ואופן אין בדבריי להכתים את הקהילות השונות ואת העדות השונות.

<תמי דיסקין: אני רוצה רק להוסיף למה שוואגי ואורנה אמרו קודם, על החלקים הרגשיים, השייכות, הניכור, משבר העלייה, שבמחקרים ראו שהם מעלים את הסיכון להתנהגויות סיכוניות, בכללן גם שימוש בחומרים פסיכו אקטיביים.

<תמי דיסקין: לעניין הזה, מעבר לטיפול הפרטני שניתן, טיפול ייחודי על פי צרכים של כל נער שנכנס ליחידות, אני רוצה לדבר על שתי תכניות.

<תמי דיסקין: תכנית אחת 'מתבגרים בעלייה', שהיא תכנית בשיתוף פעולה של משרד העלייה והקליטה והשירות לטיפול בהתמכרויות, הוא מופעל על ידי עמותת אפשר - - -

יואל רזבוזוב: אנחנו שמענו על זה, אני פחות רוצה עכשיו לשבח תכניות.

יואל רזבוזוב: יש המון תכניות, יש הרבה דברים - - -

<תמי דיסקין: אני רק מדברת על שיתופי פעולה, גם הרשות למלחמה בסמים, גם משרד הקליטה, גם משרד החינוך.

<תמי דיסקין: זו תכנית שנותנת מענה גם להורים וגם לבני הנוער.

<תמי דיסקין: עוד תכנית שהיא לא ייעודית לעולים זו תכנית יחידת האיתור, שהיא גם שיתוף פעולה בין משרדי, על הפלטפורמה של התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, שזו גם תכנית לאיתור בני נוער שעושים שימוש באלכוהול.

<תמי דיסקין: היא מאתרת את כלל בני הנוער, אבל הייחוד שלה שהיא גם בהתאמה תרבותית, המאתרים.

<תמי דיסקין: שוב, דיברתם על תוצרים אבל באמת חשוב שנסתכל בדיון על כל הרצף, על כלל בני הנוער, על כלל הסיבות שמובילות להצלחה או אי הצלחה בהקשר הזה.

<תמי דיסקין: לכן היה חשוב לי להגיד את הדברים.

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת סולומון, בבקשה.

שמעון סולומון: לפני הסיכום של היושב ראש אני חושב שפשוט התחלנו להתאהב בתהליך ואני חושב שצריך, כמו שנאמר פה, לדרוש תוצאות.

שמעון סולומון: היה לנו מקרה אחד עם החיילים.

שמעון סולומון: שנה וחצי אנחנו עובדים, בדיון כמו פה, נדמה לי שזה היה בשדולה, ביקשנו רק שיראו לנו איך הם משפרים, לא רוצה לשמוע מה היה בתהליך.

שמעון סולומון: עומד להתקיים דיון נוסף של השדולה ואני יודע שיש ירידה כבר ב-10%, כי אמרנו שאנחנו יותר לא רוצים לדבר, לא רוצים להגיד עשינו ועשינו ועשינו ועשינו, כי אנחנו קהילה בריאה ואם אנחנו עושים צריכים לראות תוצאות.

שמעון סולומון: אני חושב ואני פה מכוון לאותם ארגונים שמסנגרים על בני הקהילה, כולל אני וכולל כל הארגונים, אנחנו צריכים לקיים דיון על איך משפרים, מה התוצאות בשנה הבאה, להגדיר יעד, כמו שהגדרנו עם הצבא, שבשנה, שנתיים, שלוש הקרובות מורידים ב-15%, למי שהיה בדיון.

שמעון סולומון: ממש הצבת יעד, שבשנה הבאה יורדים ב-15% ואני יודע שכבר לפני חודש אנחנו יודעים שהייתה ירידה של 10%, שזה הישג אדיר.

שמעון סולומון: אני חושב שגם במערכת החינוך צריכים להתחיל להציב תוצאות, לשנות את השיח, גברתי הנכבדה מהאגודה לקידום החינוך, להציב נתונים ולהגיד מה המדד, מה התוצאה בעוד שנה, בכמה להגדיל.

שמעון סולומון: היום 48%, האם אפשר להתחייב, גברתי מאיה, על 55%?

שמעון סולומון: לדבר במספרים, לדבר על פעולות קונקרטיות, איך אנחנו מגדילים, כי מה שנראה לי, מה שחורה לי, זה כמו בתכנית החומש, שחמש שנים חלפו ולא קרה כלום, אבל בשנה אחת, בתכנית דיור למשל, מאז שאני התערבתי ושינינו קריטריונים, מה שלא קרה בחמש שנים קרה בשנה אחת, השנה הנוכחית, רכשו 100 זוגות צעירים דיור בתכנית חומש.

שמעון סולומון: למה?

שמעון סולומון: כי הצבנו יעד.

שמעון סולומון: אמרנו שבין 2008 ל-2013 רכשו 2 זוגות, אתם יודעים על מה אני מדבר, 2 זוגות, למה?

שמעון סולומון: כי היה תהליך.

שמעון סולומון: ב-2014 אמרתי שאנחנו לא מדברים יותר, שינינו קריטריונים, ב-2014 עד לפני חודש רכשו 100 זוגות צעירים, נתון שעוד הולך וגדל.

שמעון סולומון: מה שאני רוצה להגיד, אדוני היושב ראש, זה לשנות את השיח, לדבר על תוצאות, להגיד איך אנחנו משפרים ב-10%, ב-15% ואני איתכם, אני מניח שמשרד החינוך יאהב את השיח הזה, כי זה מכניס לתכנית עבודה.

שמעון סולומון: לכן אני מציע שנשב אחרי זה ונדבר על מספרים מוחלטים, איך אנחנו מעלים באחוזים, גם את הבגרות האיכותית וגם את הבגרות הרגילה.

שמעון סולומון: אני חושב שצריך לשנות את השיח כמו ששינינו את השיח בצבא.

יואל רזבוזוב: אני מסכים עם חברי.

שמעון סולומון: רק עוד משפט אחד.

שמעון סולומון: לגבי ארגוני נוער ותנועות נוער, מישהו פה הזכיר, בשנה הקרובה משרד החינוך, אני מניח שאתם יודעים, עומד לתקצב ב-3 מיליון שקל, להגדיל ב-20% בכל ארגוני נוער ותנועות נוער, ותודה, כבר אני אומר לכם.

שמעון סולומון: אני חושב שהדברים האלה בחינוך הבלתי פורמלי זה לא מספיק, אבל הפעולות האלה בחינוך הבלתי פורמלי זה הדבר הכי קריטי שיש.

יואל רזבוזוב: אני מסכים עם חברי, חבר הכנסת סולומון, שבשביל להשיג תוצאות צריך לקבוע יעדים.

יואל רזבוזוב: בשביל לקבוע יעדים בנושא הזה, מה שישבנו כאן סביב השולחן, צריכים לעשות סדר.

יואל רזבוזוב: יש לנו קצת בלגן, יש לנו קצת מחסור בכסף, בשעות, בשביל לסדר את זה אנחנו צריכים נתונים, צריכים להבין איך זה יעבוד.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהחלטות הוועדה, עלה כאן הנושא שלא התעמקנו בו, זה תכניות קדם בית הספר, הגן, איפה הבעיה שם, אני רוצה שכל משרד, שזה חינוך, רווחה, העלייה והקליטה, כל משרד רלוונטי, יגישו לוועדה תכניות, את התכניות ומה עלותן של אותן התכניות שמתוקצבות לטובת תלמידים עולים.

יואל רזבוזוב: להבין בכלל איזה סכומים, איזה משאבים יש לנו.

יואל רזבוזוב: בנוסף עם התכניות קצת סטטיסטיקות.

יואל רזבוזוב: כמה משתתפים באותה התכנית ומה התפוקה של התכנית.

יואל רזבוזוב: כמו שביקשתי, חוזר מנכ"ל.

יואל רזבוזוב: לבחון גם את כל מה שמשרד החינוך עושה היום ועשה לפני כן, לראות את הדלתא.

יואל רזבוזוב: יכול להיות שהיו דברים טובים ובגלל חוסר תקצוב ירדו, אנחנו רוצים לראות אותם.

יואל רזבוזוב: חינוך בלתי פורמלי, אנחנו נקיים דיון בוועדה.

יואל רזבוזוב: אני חושב ששם גם אנחנו נכניס את כל שאר הדברים שאנחנו פחות אוהבים, אבל זה חלק ממה שאנחנו צריכים לעשות סדר.

יואל רזבוזוב: אני גם אקיים כמה פגישות אישיות עם גורמים רלוונטיים.

יואל רזבוזוב: אנחנו רוצים להתלבש על הנושא, רוצים לעשות סדר, אני ביקשתי דיון פרקטי כדי להבין את הבעיה ויש לנו הרבה בעיות.

יואל רזבוזוב: לפתור זה כמובן לוקח זמן, שאין לנו זמן, יש לנו הרבה עולים עכשיו, יש לנו שנת עלייה, אנחנו רוצים את העולים, אנחנו יודעים שישנם הרבה עולים שהם מאוד איכותיים ואין סיבה שלא תהיה להם בגרות איכותית ואין סיבה שהם לא ישתלבו במערכת להשכלה גבוהה ואחרי זה יקבלו מקום עבודה טוב והאינטגרציה תהיה טובה יותר.

יואל רזבוזוב: חברים, תודה על הדיון.