ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 113, 2014-11-20 11:00

יואל רזבוזוב: שלום.

יואל רזבוזוב: בוקר טוב לכולם.

יואל רזבוזוב: קודם כל אני שמח להיות בבית, בנתניה.

יואל רזבוזוב: סוף סוף משהו קרוב לבית ולא שעתיים - - -

אברהם מיכאלי: לא הבנתי למה קבעת בנתניה.

יואל רזבוזוב: עכשיו אתה תבין למה קבענו בנתניה.

יואל רזבוזוב: אנחנו מתחילים דיון בנושא טיפול משרד הפנים ורשות האוכלוסין וההגירה בקליטת עולים ברשויות מקומיות, כדוגמה נתניה, בגלל זה אנחנו בנתניה.

יואל רזבוזוב: כששמעתי על הטיפול שעושים ונותנים בנתניה מאוד אהבתי את הרעיון, דיברתי עם חברי עמוס ארבל, שהוא מנהל אגף מרשם ומעמד ברשות האוכלוסין שהעלה את הנושא הזה.

יואל רזבוזוב: כבר במקביל עבדנו עם אילה סויסה, שמטפלת כאן בנושא העולים, יש לנו כאן את הסגנית, סיגלית.

יואל רזבוזוב: סך הכול אני כן שומע גם ביקורת מהשטח שאנשים מאוד מאוד מאוד מרוצים ואני חושב שזאת הדוגמה - - - בדרך כלל אנחנו עושים דיונים בוועדה והרבה פעמים אנחנו מבקרים, תפקיד הוועדה גם לבקר, אז כאן אנחנו באנו לשבח ולראות איך לוקחים את המודל הזה הלאה, כי המודל הזה הוא לא רק מיטיב עם העולים שמגיעים לכאן, הוא מיטיב גם עם כלל האוכלוסייה שמקצרים את תור ההמתנה ויש פה פחות לחץ בתוך הלשכה, בתוך המשרד.

יואל רזבוזוב: כמובן אני מבין שעדיין בזה לא ייפתרו כל הבעיות, עדיין אנשים ממתינים ועל זה דווקא הייתי רוצה להרחיב, אמנם זה טיפה סוטה מהנושא של הוועדה אבל כן היינו רוצים לראות איך אנחנו יכולים לסייע בעניין הזה כבית מחוקקים וכמובן להעביר את האינפורמציה לשר האוצר ושר הפנים החדש, שגם נאחל לו בהצלחה בתפקיד החדש, רק ביום שלישי הוא נכנס לתפקיד, ביום שני לדעתי נכנס התפקיד לתוקף.

יואל רזבוזוב: אני כבר ביום שני דיברתי איתו ואמרתי לו 'אתה רואה?

יואל רזבוזוב: אתה נכנס וכבר משבחים את העבודה של המשרד שלך', אז הוא אמר, 'ממחר אני אקבל את הברכה הזאת רשמית'.

יואל רזבוזוב: יש לנו כאן את נציגי העירייה, את ג'ורג' דובין, את מאשה נוביקוב מנתיב, את חברי הוועדה, את מרב תורג'מן היועצת המשפטית, לירון הדוברת, חבר הכנסת מיכאלי, שהצטרף מרחוק ויש לו עוד דיון בראש העין, אבל הוא עשה מאמצים כי אנחנו דנו על זה ממש בקצרה.

יואל רזבוזוב: יצטרף אלינו חבר הכנסת ליטינצקי וכמובן נציגי הארגונים, משרד העלייה והקליטה וכל מי שמסייע.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר אנחנו מדינת עלייה ואחרי זה הקליטה, הדברים האלה עובדים ביחד ואנחנו צריכים להקל על העולים.

יואל רזבוזוב: יש לנו גל עלייה גדול השנה, אנחנו נגיע לכ-25,000 עולים ואנחנו צריכים לעשות את כל המאמצים.

יואל רזבוזוב: השלב הראשון שלהם, כשהם פוגשים את מדינת ישראל, זה דווקא משרד הפנים, אלה הלשכות הראשונות שהם מגיעים וברגע שכאן היחס כלפיהם יהיה אוהד והם באמת יראו שהמדינה כן עושה את כל המאמצים בשביל לקלוט אותם, אני חושב שזה כבר ייתן להם אנרגיה ומצב רוח לשאר התהליך של הקליטה.

יואל רזבוזוב: אז, אברהם, אתה רוצה לשמוע ואחרי זה תתייחס?

אברהם מיכאלי: אני רוצה לשמוע.

יואל רזבוזוב: אז בואו נשמע.

<עמוס ארבל: ראשית, אדוני היושב ראש, אני מברך על ביקורך.

יואל רזבוזוב: סליחה, שכחתי את הסוכנות היהודית וכמובן דנה, מנהלת הוועדה, שהיא המנצחת על התזמורת הזאת.

<עמוס ארבל: אני כמעט שש שנים בתפקיד ולא זכור לי ביקור של ועדת כנסת כזו או אחרת בלשכת רשות האוכלוסין ואני מברך על היוזמה ועל הרעיון.

<עמוס ארבל: אני חושב שזה מאוד מאוד חשוב להגיע ולראות סוגיות שבוערות בשטח עצמו ולשמוע את האנשים בשטח, זה מחבר הרבה יותר את תהליך החקיקה או את הביקורת, לא משנה, כל התהליכים האחרים שקורים בכנסת, לאלה שעוסקים במלאכה ביום יום שלהם.

<עמוס ארבל: אנחנו מגיעים הרבה לכנסת, אבל מגיעים כמטה ולא מגיעים כלשכות.

<עמוס ארבל: החריג הנוסף זה לשמוע גם דברים טובים מוועדת כנסת על עבודת רשות האוכלוסין.

<עמוס ארבל: לא תמיד או ברוב המקרים אנחנו באים לתאר תהליכים או אפילו לחטוף ביקורת וכן הלאה, לא שלא צריך, אבל זה מרומם את הלב ומעודד ומשמח.

<עמוס ארבל: אלה שעוסקים במלאכה ביום ביום, במלאכה השחורה, השוחקת, הקשה ממש ברמה של שליחות, אני חושב שזה מחזק עוד יותר את העובדים שלנו ונותן להם תחושה טובה של העשייה הנפלאה שהם עושים.

<עמוס ארבל: לשכת נתניה, מעבר לעבודה היומיומית שלה, כמו כל יתר הלשכות, של ביומטרי וטיפול בכל הפניות האחרות, מתאפיינת בקליטת עלייה.

<עמוס ארבל: לא בקליטה, אלא בטיפול בעולים, נקרא לזה כך, כי נתניה היא עיר קולטת עלייה ו - - -

יואל רזבוזוב: עיר קולטת עלייה שקולטת הכי הרבה עלייה ולא מוכרת כעיר קולטת עלייה על פי החוק.

<עמוס ארבל: אני לא בקי בפרמטרים האלה, אני בקי בכמות שמגיעה לכאן.

<מאשה נוביקוב: זה חוק עתיק.

יואל רזבוזוב: אנחנו מכירים את הסוגיה.

<עמוס ארבל: אם זה העלייה מפלשמורה שהגיעה ב-2011-12 ונתניה קלטה לא מעט אנשים, אם זה העלייה, נקרא לה הרוסית, או מחבר העמים, אוקראינה בשנה האחרונה, והעלייה הצרפתית שהיא מאוד מאוד חזקה בנתניה, ככזו שהיא קולטת עלייה, זה מעמיס מאוד מאוד על הלשכה.

<עמוס ארבל: כל עולה מבורך ואנחנו עושים הכול כדי שהוא יטופל בצורה הטובה ביותר, אבל הלשכה לא מקבלת כוח אדם, או לא מרחיבה את המשרד או מקבלת עוד עמדות, או מקבלת עוד מטראז' לפי כמות העולים.

<עמוס ארבל: זה המצב הסטטי שלה מלפני 10-15 שנים וכך היא מתנהגת.

<עמוס ארבל: אז אם יש פחות עולים היא פחות עמוסה ואם יש יותר ואנחנו מטפלים בהם, וכל הזמן הראש שלנו חושב איך אפשר לעשות טוב יותר לקבוצת העולים, לא משנה מאיזה מדינה היא מגיעה, כי העומסים ויכולת הטיפול של העובדים בלשכה, גם אם ייצאו מגדרם, הוא כמעט בלתי אפשרי והוא מאוד מאוד בעייתי, כי זה לא השירות שאנחנו רוצים לתת לעולה.

<עמוס ארבל: העולה קודם כל ובראש וראשונה הוא לפני כל אחד, אבל כשהוא מגיע לפה ויושב פה עם העובד הזר ועם השוהה הבלתי חוקי ועם המסתנן ועם כל מה שאתם רק לא רוצים, מבלי לפגוע, עם אוכלוסיות מיעוטים אחרות שהלשכה הזו מבורכת בהם והם מגיעים לכאן ואחד צועק ואחד מקלל ולפעמים גם מביאים משטרה וכן הלאה, המצב פה הוא מאוד קשה וזו לא קבלת הפנים שאנחנו רוצים לתת לעולים.

<עמוס ארבל: אוכלוסיות ייחודיות אחרות כמו 'נפש בנפש' וטיסות עולים מרוכזות שאנחנו עושים עם הסוכנות היהודית, כשכל המטוס הוא עולים חדשים, אנחנו יודעים לנתב אותו שהוא לא יגיע בכלל ללשכה בפעם הראשונה, תעודת הזהות, הרישום שלו וכן הלאה.

<עמוס ארבל: הוא יבוא כשהוא ירצה לשנות כתובת או כשיתווסף לו ילד וכן הלאה, כמו כל אזרח ישראל, ועד אז הוא כבר קצת משופשף.

<עמוס ארבל: אבל הבום הראשון של העולה החדש בשבועיים-שלושה הראשונים שלו, כשהוא מגיע ללשכה זה טראומטי, זה נורא, זה קשה.

<עמוס ארבל: אני אומר לכם את זה כי קשה.

<עמוס ארבל: האזרח הישראלי אומר 'אני צריך לקחת יום חופש, אני הולך למשרד הפנים', זה כשהוא יודע לדבר עברית, כשהוא יודע גם לצעוק, כשהוא יודע גם לעמוד על הזכויות שלו.

<עמוס ארבל: העולה החדש בהלם ואנחנו מוצאים את עצמנו בסיטואציה מאוד מאוד לא נעימה, גם אם אנחנו מאוד רוצים, ואז הוא מאבד את עצמו כאן, מה הוא עושה?

<עמוס ארבל: הולך תופס עורך דין שכולה בא איתו, מראה לו את הדרך ללשכה, ממלא במקומו את הטפסים במקרה הטוב וקצת צועק במקומו כדי שהתור יהיה יותר מהר או מה אפשר לזרז את התהליך וכן הלאה ועל זה הוא שם כמה אלפי יורו טובים או כל מטבע זר אחר טוב ועורכי הדין די חוגגים על העולים החדשים במדינת ישראל.

<עמוס ארבל: אני אומר את זה כאמירה אחראית, לא שיש לי חלילה משהו נגד עורכי דין, יש להם גם תפקיד במקרים קשים או בעייתיים, זה בסדר, הם מתמודדים איתם מול בתי המשפט ועוד, כי לא כל עולה חדש בדיוק עונה על המשבצת מהר, יש מסמכים בעייתיים, יש ילדים כך, יש תעודות לידה, יש כל מיני, אז שם צריך את עורכי הדין, בסדר.

<עמוס ארבל: ברוב המקרים לא צריך עורכי דין והם מגיעים איתם לכאן והם מייצגים אותם וצר לנו על זה שהעולים החדשים נופלים בעניין הזה וקשה לנו, אין לנו יכולת להגיד לעולה חדש 'אל תיקח עורך דין, אל תביא לפה מישהו שייצג אותך, אנחנו יכולים לטפל בך גם בלי'.

<עמוס ארבל: הלשכות עושות באמת כל מה שרק אפשר לעשות, בוודאי לשכת נתניה שהיא מוכוונת עלייה, נקרא לזה כך, בכמות של האנשים כאן, אבל לא תמיד היא מסוגלת לתת מענה בקצב שהעולים רוצים ובכמויות שאנשים מגיעים לכאן, לתת טיפול באמת מיטבי.

<עמוס ארבל: אנחנו מדברים המון על שיפור שירות, שהכול יישלח בדואר ו'אתה לא צריך לבוא', 'תיכנס לאינטרנט ונשלח לך תעודת לידה ותמצית אישור', וכן הלאה וכן הלאה.

<עמוס ארבל: זה טוב גם לאזרחים הישראלים.

<עמוס ארבל: שיפור השירות מול לשכת נתניה הוביל לרעיון הזה ביחד עם הסוכנות היהודית איך אפשר לעשות שיהיה יותר טוב.

<עמוס ארבל: העולים החדשים באים ללשכת נתניה לא כי הם גרים בנתניה.

<עמוס ארבל: הם הולכים לגור בנתניה כי הם מטופלים בלשכה.

<עמוס ארבל: הם יודעים איזה לשכה טובה יש בנתניה ולפי זה הם מחליטים לבוא לגור בנתניה.

<עמוס ארבל: אני אומר את זה בהמון שבח ללשכה, למרות הטענות ולמרות העומסים.

<עמוס ארבל: יש לנו כאן מאות פניות של עולים שהגישו בקשות והלשכה לא מגיעה אליהם לטפל בהם בזמן שאנחנו היינו רוצים.

יואל רזבוזוב: יש איזה שהוא זמן לטיפול ממוצע בעולה?

<עמוס ארבל: העלייה מצרפת מאופיינת, רציתי להגיד את זה קצת יותר מאוחר, בזה שהיא לא כל כך מראה השתקעות כאן בישראל.

<עמוס ארבל: חלק לא מבוטל ממנה.

<עמוס ארבל: אנחנו, אני לא רוצה להגיד מעלימים עין, אבל בגדול חוק השבות מדבר על זה שאתה צריך להוכיח השתלבות או להראות סימנים, לא זוכר בדיוק איך כתוב שם, שאתה רוצה להשתקע בישראל או להראות סימני השתקעות.

<עמוס ארבל: אתה צריך להגיד 'באתי לארץ, אני מתכוון להשתקע בישראל'.

<עמוס ארבל: גם אם אחרי שעה קנית כרטיס ועלית למטוס אנחנו לא יודעים מזה, אבל בגדול אחד שבא לפה ואומר 'אני רוצה לעשות עלייה' ואומר לנו 'אני באתי לעשות עלייה כי יש שם אנטישמיות', או מבחינה כלכלית או חוק כזה או אחר בצרפת אנחנו נותנים לו לעשות עלייה, למרות שזה לא בדיוק המודל של העולה החדש שאנחנו רוצים.

<עמוס ארבל: חלק גדול מהבעיות של הבקשות שאנחנו לא מסוגלים לסיים אותן, יש פה בסביבות 200 בקשות שעומדות בצד וקצת קשה לטפל בהן או לסיים את הטיפול בהן כי האנשים לא כאן.

<עמוס ארבל: אתה צריך לראות תעודה, אתה צריך לראות מסמך, אתה צריך להביא את הבן אדם ואנחנו לא מתקדמים איתם כל כך וזה בחודשים - - -

אברהם מיכאלי: יכול להיות שאתם לא אשמים בזה.

אברהם מיכאלי: אנחנו אשמים בזה כי החוק שאתה מדבר עליו הוא לא טוב.

אברהם מיכאלי: צריך לשנות את החוק.

אברהם מיכאלי: יש מציאות חיים, מה לעשות, היהודים שלנו היום לא יכולים לשבת כולם פה.

<עמוס ארבל: אז, אדוני, אתה המחוקק.

אברהם מיכאלי: אנחנו אשמים בזה, אתה צודק.

<עמוס ארבל: אני איתך.

<עמוס ארבל: אז הייתה החלטה של שר הפנים אלי ישי - - -

אברהם מיכאלי: כן, לכל אלה שנאלצים לנסוע לעסקים שלהם עדיין לאפשר להם אזרחות.

יואל רזבוזוב: יש פה בין לנסוע להשתקעות.

<עמוס ארבל: אבל זה אולי לדיון בכנסת על חוק השבות, לראות איך אפשר לעשות תיקונים.

יואל רזבוזוב: בדיוק, צריך לעשות דיון על חוק השבות, לפרק אותו לגורמים ולראות - - -

<עמוס ארבל: - - - כל מילה שבתוכו.

<עמוס ארבל: הוא מאוד לא נגיש, הוא מאוד בעייתי, יש בו המון רגישויות.

אברהם מיכאלי: עמוס, הסוגיה הזאת היא לא כל כך מהחוק, אלא החלטת ממשלה שהייתה לפני כמה שנים שהחליטו שאלה שנמצאים בכל מקום בחוץ לארץ, אבל הם ישראלים, המשפחות שלהם פה, הילדים שלהם פה.

<עמוס ארבל: אדוני, השאלה היא גם מצחיקה, יושב בן אדם מולך ואם הוא יודע לשקר, אתה שואל אותו 'אתה הולך להשתקע?

<עמוס ארבל: ' והוא אומר לך כן, אבל הוא שקרן.

אברהם מיכאלי: כי מישהו לימד אותם לשקר.

<עמוס ארבל: אוקיי, אז הוא משקר .

<עמוס ארבל: והנורמטיבי או הבסדר שאומר לך 'אני לא משקר לך, בשבוע הבא אני עולה על מטוס וחוזר למשפחה שלי בפריז'.

<עמוס ארבל: אז הוא לא בסדר?

<עמוס ארבל: אותו נעניש ולא ניתן לו דווקא עולה?

<עמוס ארבל: זה נכון לתת להם עולה, הוא יבוא עוד שנה, הוא יבוא עוד שנתיים.

אברהם מיכאלי: היהודים מצרפת קוראים להם אבא של שבת.

<עמוס ארבל: אני איתך.

<עמוס ארבל: את שמת לב שאני אמרתי - - -

יואל רזבוזוב: בואו ניתן לעמוס לסיים ואז נתייחס.

<עמוס ארבל: אני אמרתי לא סתם, גם בגיבוי של השרים, לא בכתוב, אבל בעל פה ובהסכמה וגיבוי מקצועי בעניין הזה, גם גדעון סער, גם אלי ישי אמר 'שיהיו.

<עמוס ארבל: שיבואו לפה, תן לו שיהיה עולה'.

<עמוס ארבל: קודם כל שיהיה, זה יחבר אותו למדינת ישראל, הוא יבוא בסוף.

<עמוס ארבל: הוא יבוא עוד שנה, עוד שנתיים, זה בסדר.

<עמוס ארבל: זה שטויות.

<עמוס ארבל: השאלה הזאת אם אתה נשאר פה או לא נשאר פה היא כבר לא רלוונטית וזה נכון לעשות.

<עמוס ארבל: המודל שהלכנו אליו עם הסוכנות ואנחנו ממש בתחילתו והלוואי שתהיה לנו היכולת והאמצעים והלוגיסטיקה להרחיב אותו גם למדינות נוספות וגם ללשכות נוספות, אנחנו לקחנו כתקופת פיילוט את הערים המאופיינים בעלייה מצרפת, שזה אשדוד, הרצליה, רעננה, נתניה, ירושלים ותל אביב והוצאנו את הטיפול בעולים מהלשכות שלנו החוצה.

<עמוס ארבל: זה מתחיל בהליך הגשת הבקשה דרך הגלובל של הסוכנות היהודית בירושלים, הם בודקים את הזכאות.

<עמוס ארבל: הבן אדם לא צריך לבוא לפה אפילו פעם אחת, הוא לא מתקרב ללשכה, כל ההליך מתבצע מולו דרך הגלובל, כמו 'נפש בנפש', כמו כל הגופים האחרים שבודקים זכאות.

<עמוס ארבל: הם יודעים להיות איתו בקשר טוב.

<עמוס ארבל: הוא משלים מסמכים, מאשרים לו את הזכאות שלו ושבוע אחרי זה, או מתי שהוא מאושר, אנחנו מביאים אותו או למרכז קליטה או מקום כמו בנתניה, שזה ליד בניין העירייה, הספרייה.

<אילה סויסה: בית הקהילה.

<עמוס ארבל: הוא בא לשם והעובד שלנו מגיע לשם מהבוקר פעם בשבוע.

<עמוס ארבל: בינתיים זה מספיק פעם בשבוע, אם צריך גם פעמיים בשבוע, אבל שלא יבואו לכאן.

<עמוס ארבל: אנחנו לא עובדים מול עורכי דין, לא עובדים מול אף אחד חיצוני.

<עמוס ארבל: עולה, לשכה וסוכנות, בזה נגמר העניין.

<עמוס ארבל: עובד דובר צרפתית שמגיע למרכז שסוכם עליו, הוא בא לשם, בפעם הראשונה כדי לקחת את כל המסמכים ואת כל מה שצריך ולראות שהכול בסדר, באישור של הגלובל, הוא מתזמן את ההגעה של הבן אדם, כמו זימון תורים שלנו ושבוע אחרי זה העובד שלנו חוזר ללשכה, רואה שהכול בסדר, מנפיק לו תעודת זהות.

<עמוס ארבל: שבוע אחרי זה, בדיוק שבוע זה לוקח, הוא בא עם תעודת הזהות, העולה מתוזמן לשבוע יותר מאוחר ובמודל הזה נותנים את תעודת הזהות לאלה שהיו בשבוע קודם ולוקחים את החומר מאלה שבאים ואלה שבאו שבוע אחרי זה, נותנים להם את תעודת הזהות.

<עמוס ארבל: אני חושב שזה מודל מאוד יפה, מאוד טוב.

<עמוס ארבל: יש כבר רעיונות.

<עמוס ארבל: בדיוק אריאל אמרה לי קודם שיש קבוצה של איטלקים בהרצליה שרוצים גם כן.

<עמוס ארבל: אין לנו יכולת לעשות את זה בכל הארץ לגבי כל העולים.

<עמוס ארבל: נכון של'נפש בנפש' יש את המיוחדות שלהם וכן הלאה ובכל זאת נשארים עוד 15,000, 17,000 עולים שאם ניכנס למודל הזה אני צריך את כל הערים בארץ, שזה מקומות חיצוניים ציבוריים, לא המקומות של הרשות, וגם נצטרך כמובן עובדים שיהיו במקומות האלה וזה קצת בעייתי.

<עמוס ארבל: אנחנו ניכנס למודל הזה ונראה אותו, איך הוא עובד ומתקדם קדימה - - -

אברהם מיכאלי: אז בעצם זה דומה לפרויקט של 'נפש בנפש'.

אברהם מיכאלי: שם זה חד פעמי ופה זה, אתה אומר - - -

<עמוס ארבל: לא, 'נפש בנפש', אנחנו עושים את הכול עוד לפני ההגעה שלהם לכאן.

<עמוס ארבל: יש גם את שינוי הסטטוס.

<עמוס ארבל: זה נכון, ב'נפש בנפש' אנחנו לוקחים את כל החומר, מביאים ללשכה מסוימת, הלשכה בודקת, מנפיקה תעודות זהות, מביאים את החומר ל'נפש בנפש' ומטפלים בהם שם.

<עמוס ארבל: אין ספק שהתמקצעות באוכלוסייה ייחודית או עבודה מול החלק של הסוכנות שמרכז את העבודה מול הצרפתים בעניין הזה, עמ"י וכל דוברי הצרפתית שמסייעים לנו, אם זה מתנדבים, אם זה אצלנו ואם אזה אצלם, והגלובל, שהוא גוף שהוא מקצועי ויודע תוך כדי, ההתמקצעות הזו, הייחודיות הזו עושה הליך יותר מהיר, יותר טוב ויותר קל.

<עמוס ארבל: תחשבו של-20 העולים שיגיעו היום ללשכה, או במודל הקודם כשהם הגיעו ללשכה, אז הם היו יושבים מול סימה ושולה וגילה וצילה, אז כל אחת מהן יודעת איכשהו קצת על העלייה מצרפת, אחת יודעת יותר כי היא דוברת צרפתית, אחת בכלל לא יודעת כלום, ואז היא מתחילה, כן לתרגם את המסמכים, כן לדעת לנהל איתו את הדו שיח וכן הלאה.

<עמוס ארבל: יש פה בעייתיות גם של הלשכות שלנו ביכולת שלהן, מעבר לבעיות שציינתי קודם, והעניין הזה לא פשוט.

<עמוס ארבל: פה יש לנו התמקצעות, גם של הלשכה שלנו בצרפתית, גם של כל הגופים האחרים וזה עושה את זה משבוע לשבוע יותר מהר, יותר טוב, יותר קל, וכמובן בסוף התוצאה היא שהעולה לא בא ללשכה, אין מאכרים, אנשים באמצע בדרך כמתווכים וההליך הוא הרבה יותר קצר והרבה יותר מהר והרבה יותר טוב ויותר נכון.

<עמוס ארבל: הסוכנות מלווה אותנו, הם יודעים להסתכל על מסמכים, הם איתנו בתהליך, הם יודעים להגיד תעודת לידה כזו, כן לא, אישור כזה, כן לא, וכן הלאה וכל הכללים חלים על כולם.

<עמוס ארבל: אני חושב שרק הרווחנו.

<עמוס ארבל: מעבר לזה שהלשכה לא עמוסה והם פטורים מלהגיע לכאן וכל התהליך הוא חיצוני וזה ממש מצוין ומבורך.

אברהם מיכאלי: העולים ממדינות אחרות גם מגיעים ממדינות אחרות?

יואל רזבוזוב: לפני השאלה, זה תהליך מדהים.

יואל רזבוזוב: אם אני אפילו מתאר אותו בראש, עד כמה זה ידידותי לעולה, גם באותה שפה, גם הוא מתנהל מול אנשים שהוא כבר קצת מכיר ולא מחכה כאן.

יואל רזבוזוב: אני מכיר כשיש פה רעש ומגיעים אנשים מבחוץ וממקומות אחרים והם יכולים להיקלע למצב מאוד מאוד לא נעים, ממש בימים הראשונים שהם עולים למדינה.

יואל רזבוזוב: באמת תהליך מבורך, מדהים, אין מילים.

יואל רזבוזוב: עכשיו, איך אנחנו מתקדמים איתו, קודם כל מה החסמים, מה אנחנו צריכים, תקציבים, תקנים.

יואל רזבוזוב: זה אחת.

יואל רזבוזוב: שתיים, כמה אנשים עד היום מטופלים, אנחנו מדברים בינתיים רק על צרפתים ואיטלקים.

יואל רזבוזוב: איך אנחנו אחרי זה עושים שילוב, אולי עם נתיב ועם - - -

<מאשה נוביקוב: בנתיב קיים מודל מאוד דומה.

<מאשה נוביקוב: נתיב מטפל בכל יוצאי ברית המועצות - - -

יואל רזבוזוב: אבל הם צריכים עדיין להגיע למשרד הפנים.

<מאשה נוביקוב: חייבים, כן.

<מאשה נוביקוב: הם מטפלים בכל המסמכים בנפרד?

<סיגלית בר: כן, בנפרד.

<עמוס ארבל: תזכור שחלק גדול מהעולים גם - - -

יואל רזבוזוב: מה הבעיה?

יואל רזבוזוב: יכול להיות שיש בעיה שאפשר להעלות אותה בחדר הזה.

<סיגלית בר: הבדיקה היא אחרת.

<עמוס ארבל: צריך לחלק את הטיפול בעולים בישראל, עולה חדש שמגיש בקשה בחו"ל לבין שינוי סטטוס פה בישראל.

<עמוס ארבל: זו הפרדה מאוד חשובה.

<עמוס ארבל: רוב העולים מגיעים כעולים חדשים ואלה מטופלים עוד בחו"ל, דרך הקונסוליות, עם ויזת העולה, דרך נתיב וכן הלאה ואלה כשנוחתים בישראל, גם טיסה מרוכזת וגם כבודדים, מקבלים תעודת זהות בנתב"ג.

<עמוס ארבל: זה שינוי שעשינו לפני ארבע שנים וזה מבורך, זה שינוי ביחד עם משרד הקליטה.

<עמוס ארבל: זה המודל בעניין הזה.

יואל רזבוזוב: זה, אגב, עובד יופי.

יואל רזבוזוב: אנשים באים, תוך חצי שעה הם יוצאים משדה התעופה עם תעודת זהות.

<עמוס ארבל: ואם זו טיסה מרוכזת אז אחרי 24 שעות.

אברהם מיכאלי: לפני 30 שנה ככה עשו.

אברהם מיכאלי: 40 שנה.

אברהם מיכאלי: אנחנו חוזרים לשורשים.

אברהם מיכאלי: תעודות עולה נתנו.

<עמוס ארבל: גם עולה וגם זהות.

יואל רזבוזוב: תעודת עולה קיבלנו, גם אנחנו.

<אריאל די-פורטו: אני רוצה להוסיף משהו מאוד חשוב.

<אריאל די-פורטו: אחרי שהם סיימו וקיבלו את תעודת הזהות אנחנו בתיאום עם משרד העלייה והקליטה, ואנחנו רוצים לארגן את זה גם עכשיו כקבוצות, שולחים אותם במיידית לקבל את תעודת העולה.

<אריאל די-פורטו: זאת אומרת מהרגע שיש להם תעודת זהות הם הולכים ישר למשרד העלייה והקליטה, ובנתניה זה עובד מצוין, לקבל את תעודת העולה ואז העולה מסודר, קיבל את הכול.

יואל רזבוזוב: תעודת עולה מקבלים במשרד הקליטה?

<אריאל די-פורטו: כן, פה בלשכה.

<אריאל די-פורטו: יש לנו תיאום מול הלשכות.

<אריאל די-פורטו: בנתניה זה עובד מצוין ואנחנו עושים את זה עכשיו גם באשדוד.

<אריאל די-פורטו: באשדוד זה גם מתקתק.

<אריאל די-פורטו: למשל ביום שלישי קיבלנו שישה חיילים, חמישה מצרפת ואחד ממרוקו, שהגיעו במסגרת תכנית מח"ל, שירתו כולם כחיילים קרביים בצנחנים וגבעתי בזמן צוק איתן והיו בתוך עזה ובאו אלינו, סידרנו להם שינוי מעמד.

<אריאל די-פורטו: תוך יום הם קיבלו תעודת זהות וביום ראשון הם יילכו ללשכה, בתיאום עם משרד הקליטה, לקבל את תעודת העולה.

יואל רזבוזוב: אז מה שאנחנו מדברים זה על אנשים שלא עלו - - -

<עמוס ארבל: היו תיירים או בוויזה אחרת - - -

יואל רזבוזוב: למה הצרפתים בוחרים דווקא בדרך הזו לעלות?

<אריאל די-פורטו: אני אתן מספרים.

<אריאל די-פורטו: עד היום, עד ה-31 באוקטובר, הגיעו מצרפת, שזה מספר שיא בעלייה, 6,237 עולים.

<אריאל די-פורטו: זה 150% יותר משנה שעברה.

<אריאל די-פורטו: מתוך זה 1,878 הגיעו כתיירים ושינו סטטוס פה בארץ, שזה 30%, שזו כמות ענקית.

<אריאל די-פורטו: הרוב זה נתניה.

<אריאל די-פורטו: אגב, היא העיר המובילה בעלייה היום.

<קריאה: בנתניה 1,700 עולים רק מצרפת.

<עמוס ארבל: יש כל מיני סיבות למה בן אדם מגיע לפה בתור תייר.

<עמוס ארבל: ראשית, הוא לא סיים את כל ההליכים שלו שם, שנית, הקונסוליה רחוקה לו, הוא גר עכשיו באיזה כפר ליד מרסיי, הוא לא עכשיו ייסע וזה, הוא אומר 'אני אבוא לפה ונגמר העניין'.

<עמוס ארבל: פה יש לו ישראלים שעוזרים לו, בני משפחה, עורכי דין וכן הלאה.

<עמוס ארבל: אחרים לא רוצים לעשות את התהליך שם כי הם מפחדים מהצרפתים, שיעלו עליהם בכל מיני סוגיות של מס וכלכלה.

<עמוס ארבל: כל מיני סיבות.

יואל רזבוזוב: אז אנחנו מדברים על כ-30% - - -

<דניאל חפץ: ה-30% תמיד היו, רק שעכשיו העלייה הכפילה את עצמה, אז גם - - -

יואל רזבוזוב: בכל ה-30% אנחנו מטפלים, נכון?

יואל רזבוזוב: כולם מכוסים?

<עמוס ארבל: כן.

<עמוס ארבל: אם הוא גר בחיפה, אז הוא הולך ללשכה בחיפה, אומר 'שלום, אני תייר צרפתי, רוצה לעשות עלייה' ואז מתחילים איתו, תחכה בתור, תבוא עוד שבוע, תבוא עוד שבועיים, מביא אישור כזה, אישור אחר.

<עמוס ארבל: תלך תבוא תלך תבוא.

<עמוס ארבל: לוקח שנה והוא עוד לא עושה עלייה, או שהוא אומר 'אני התייאשתי מכם', או שהוא אומר 'בסדר, יש לי סבלנות' וכל פעם הורגים אותו ומשגעים אותו.

<עמוס ארבל: פה המודל הוא שתוך שבועיים-שלושה הוא כבר עולה.

<אריאל די-פורטו: שבוע.

<עמוס ארבל: הוא לא בא פעם אחת ללשכה אפילו.

<עמוס ארבל: זה המודל.

<אריאל די-פורטו: המודל הוא לא רק זה.

<אריאל די-פורטו: דוברים את השפה שלו, כי הבן אדם מתקשר לגלובל סנטר שלנו, מועבר ליחידה לעלייה וקליטה, הוא מקבל את הכול בשפה שלו, שולח את המסמכים בשפה שלו, ללא צורך בתרגומים והוא מקבל כבר זימון.

<אריאל די-פורטו: אתם היום תראו אנשים שהיו ביום שלישי בנתניה, הם יקבלו תעודת זהות היום, אתם תראו אותם.

<אריאל די-פורטו: הוא ממש מקבל את השירות בשפה שלו ובתוך זמן מאוד קצר.

<עמוס ארבל: אנחנו גם באים אליו.

<עמוס ארבל: זה סוג שונה של תפיסה ואפילו של תחושה פסיכולוגית של הבן אדם.

<עמוס ארבל: כשהוא יודע שהוא בא ללשכה הוא בטראומה, הוא בפחד, הוא בחששות, ויש פה ימים שהם לא נחמדים, לא רק בנתניה, בכל הלשכות שלנו.

<עמוס ארבל: אתה עובר ליד לשכה, אתה יכול לראות מה זה וזה נורא ואיום.

<עמוס ארבל: פה בעניין הזה, 'אתה, אל תתקרב, אנחנו נבוא אליך', והגישה הזו של אנחנו באים אליך עם סבר פנים ועם גישה ממלכתית, אנחנו מקבלים את פני העולה בצורה אחרת וזה כבר משנה מבחינת אולי החשיבה שלו על ישראל, הרצון שלו להשתקע כאן וכדומה.

יואל רזבוזוב: ברור.

יואל רזבוזוב: לא נחזור על הדברים, זה ממש לעניין וזה מה שצריך לעשות.

אברהם מיכאלי: רק לא הבנתי, ההוא בחיפה, הוא בעצם יכול להגיע ישר לנתניה, או שהוא לא יכול להגיע.

<עמוס ארבל: מבחינתנו עולה חדש שעוד לא עשה עלייה, אין לו כתובת, הוא יכול ללכת לאיפה שהוא רוצה.

<עמוס ארבל: אבל אם הוא גר בחיפה והוא אומר 'אני רוצה ללכת ללשכת חיפה', כי זה קרוב לו, אז הוא יילך ללשכת חיפה ויטפלו בו רגיל.

אברהם מיכאלי: אז לא כדאי לו.

אברהם מיכאלי: לכן אני שואל, למה שיילך ללשכת חיפה?

<עמוס ארבל: כי הוא גר אולי בחיפה.

אברהם מיכאלי: אבל אם הוא יודע שיש פתרון בנתניה, הוא יכול לבוא לנתניה?

<עמוס ארבל: הוא יבוא גם לפה.

<עמוס ארבל: אין שום בעיה, אנחנו לא מונעים.

<אריאל די-פורטו: כן, אנשים כבר מגיעים אלינו.

<עמוס ארבל: לא הרחבנו את זה לכל הארץ, כי הכמויות לא מחייבות.

אברהם מיכאלי: אתה יכול לחבר כמה ערים.

אברהם מיכאלי: לדוגמה קח את הצפון, אני חושב שהצרפתים התחילו להגיע לקריות.

אברהם מיכאלי: יש כמויות בקריות, בגלל הים.

<עמוס ארבל: איפה הם משתכנים ממש קיבלתי מהסוכנות וממשרד הקליטה ולפי זה קבענו את ארבע הערים האלה.

<עמוס ארבל: אם צריך להרחיב לעוד שתי ערים, שלוש, חמש, אין שום בעיה, נרחיב.

יואל רזבוזוב: השאלה היא כזאת, אני מקבל יותר ויותר מקרים של עולים מאוקראינה שגם בורחים כתיירים ויש להם בעיה, הם לא יכולים להוציא אישורים מהמשטרה, בגלל שהם - - -

<עמוס ארבל: זו סוגיה קשה.

<עמוס ארבל: אם תרצה, אפשר לעשות על זה דיון גם אצלך בוועדה.

<עמוס ארבל: אנחנו עם החבר'ה מנתיב - - -

אברהם מיכאלי: זהו, לשבת איתנו ועם נתיב.

יואל רזבוזוב: לעשות ממש דיון בוועדה.

<עמוס ארבל: אנחנו לא זזים באוקראינה בלי נתיב.

אברהם מיכאלי: אגב נתיב, יש לכם מקרים בצרפת?

<מאשה נוביקוב: אלא אם כן איזה שהיא פעם מישהו נולד בברית המועצות לשעבר, הגיע לצרפת, משם החליט לעשות עלייה, או ילד להורים.

<מאשה נוביקוב: כאלה מקרים יש גם מארצות הברית, מגרמניה, מאיטליה, מה שאתם רוצים.

<מאשה נוביקוב: העיקר מקום לידה של הבן אדם, ברגע שהוא נולד בשטח של ברית המועצות לשעבר הוא מטופל על ידינו.

<אריאל די-פורטו: בסוכנות היהודית, ברגע שמישהו נולד בברית המועצות, אנחנו מעבירים את התיקים לבדיקה של נתיב.

<עמוס ארבל: לפני כשנה בערך, ממש כשהתחיל כל הבלגן באוקראינה, נעמי, יושבת ראש נתיב, היינו אצלה פעם בשבוע, מה שנקרא הערכת מצב, אספנו את כל החכמים בעניין, היא אספה, וכל הזמן עקבנו וכן הלאה.

<עמוס ארבל: אחרי כמה חודשים נכנסנו להליך של איך אפשר להקל על העולים לפני שהם עולים על המטוס בצד השני, ביחד עם נתיב סיכמנו הליך שהוא מאוד מקל, שאנחנו לא דורשים את הוויזה ולא דורשים את הדרכון של ההגירה שלהם, כלומר עשינו הליך שאנחנו מוותרים להם כמעט על הכול, רק תעלה על מטוס, בהנחה שהוא זכאי שבות, אתה נוחת כאן ומקבל תעודת זהות.

<עמוס ארבל: החלק הבעייתי שנשאר זה אלה, כמו שאמרת, שבאים כתיירים ועכשיו רוצים לשנות סטטוס.

<עמוס ארבל: אנחנו נתקלים בלא מעט אנשים שהם חסרי תיעוד, אנשים שלא יכולים אפילו לגשת לנתיב כדי לבדוק את הזכאות שלהם, תעודות יושר.

<עמוס ארבל: פה יש מה האיזון, כמה באמת הוא בא במקום של קרבות ואיומים או שהוא מספר לנו סיפורים כי הוא קרימינל או לא יודע מה והוא מנסה.

<עמוס ארבל: העניין הזה מאוד לא פשוט.

יואל רזבוזוב: השאלה אם אפשר, בכל זאת אותם עובדים שלכם, פשוט להוציא את זה מחוץ ללשכה, בשביל לפנות, עוד פעם, את העומס בלשכות.

יואל רזבוזוב: זה דורש תקן?

<עמוס ארבל: תשמע, במצוקת כוח אדם שיש היום, כשאני אומר לרות או אילה, מישהי שעוזבת עכשיו את הכול והולכת לשם, אז העמדה שלה פה פנויה.

<עמוס ארבל: אמרתי את זה כבר קודם, הגידול בעלייה לא הוסיף תקנים בלשכות שלנו, יש מצוקת כוח אדם בלשכות שאם יש עלייה והיא ממשיכה לגדול והיא מבורכת וכולנו רוצים לטפל בה טוב יותר, אז צריך להקצות לזה גם משאבים.

יואל רזבוזוב: תגישו כמה תקנים אתם חושבים בשביל לטפל בעלייה.

יואל רזבוזוב: יש לנו מספרים, את המספרים של העלייה אנחנו יודעים, אנחנו גם יודעים לחלק את זה לעלייה מכאן ומכאן, ולפה אנחנו צריכים איקס תקנים בשפה, עם השפה, ממש כמו שאמרת, התמקצעות.

יואל רזבוזוב: אז תגישו לנו את זה ואנחנו כבר נלך, אנחנו צריכים לעשות את המלחמה על התקציב.

<עמוס ארבל: כמו שהיה אז עם הפלשמורה, משרד האוצר תקצב את הלשכות.

יואל רזבוזוב: גם כאן נצטרך לתקצב, נלך להילחם.

יואל רזבוזוב: זה העבודה שלנו.

<עמוס ארבל: אז גם כאן בעניין הזה, אין ספק שזה אחד הכלים - - -

אברהם מיכאלי: התקנים האלה הם לא תקנים קבועים ל-20 שנה, אלה תקנים לפי תקופות.

אברהם מיכאלי: גם הפלשמורה, שתקצבנו אותם - - -

יואל רזבוזוב: הוראת שעה לכמה שנים.

אברהם מיכאלי: גם הפלשמורה כשתקצבנו אותם, אפילו החבר'ה בגונדר, הבאנו כמה תקנים מיוחדים כדי לגמור את הרשימה הזאת.

יואל רזבוזוב: אתם תוכלו להגיש לוועדה?

יואל רזבוזוב: כי הוועדה ביקשה מספר תקנים, כמה תקנים בשביל - - -

<עמוס ארבל: העלייה מצרפת והעלייה מברית המועצות.

אברהם מיכאלי: כל העליות הממוקדות האלה שיש שם גידול ברוך ה' בעלייה, זה הכול, צריך לברך על זה.

<עמוס ארבל: בני המנשה, לדוגמה, 800 ומשהו, יש פה החלטת הממשלה האחרונה, מטופלים בלשכת פתח תקווה, זה עומס לא פשוט על הלשכה.

<עמוס ארבל: אנחנו נותנים להם גם תעודות זהות בנתב"ג.

<עמוס ארבל: אז למרות שזה - - -

אברהם מיכאלי: אגב, למה פתח תקווה?

<עמוס ארבל: סתם, ריכזנו לשכה אחת, כי היא קרובה לנתב"ג.

אברהם מיכאלי: הם לא הגיעו לאזור פתח תקווה?

<עמוס ארבל: הם במגדל העמק, קרית ארבע.

אברהם מיכאלי: בכרמיאל וקרית ארבע, זהו.

<עמוס ארבל: כן, לא קשור.

אברהם מיכאלי: לדעתי גם שם צריך.

אברהם מיכאלי: תבין, אתה בעצמך כבר אומר שהפתרון הממוקד הזה בסוף גם מקל עליכם וגם מקל עליהם.

<עמוס ארבל: אין ספק, אבל אין לנו את היכולת לעשות את זה.

<עמוס ארבל: ברגע שלוקחים שתי עובדות מכאן ואני אומר להן, 'עכשיו אתן יושבות - - -', מחר יהיו 30 עולים פה בספרייה, הן יישבו שם ולטפל בעולים מצרפת, אז זה שתי עמדות חסרות שלא מטפלים בבני הזוג ובעולים ובמתנדבים ובתיירים ובכל האשרות האחרות שיש לנו כאן.

אברהם מיכאלי: אני נתקלתי בשבוע שעבר בסיפור של לשכות שסוגרים אותן, בערים.

אברהם מיכאלי: היה סיפור בבית שמש, ואני וסגנית השר נכנסנו לעניין כדי לפתור את זה.

אברהם מיכאלי: מסתבר שהתקנים שלכם בלשכות, חלק מהם ממומנים על ידי רשויות.

אברהם מיכאלי: מסתבר שיש ויכוח על זה, יש רשויות שאין להן כסף בשביל התקנים, אפילו מבנה חלק לא מוכנים לתת.

<עמוס ארבל: לגמרי נכון.

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים ליזום דיון משולב יחד עם משרד הפנים בנושא הזה, של מודל חדש-ישן, אני לא יודע איך עמוס קורא לזה, של טיפול ממוקד ואז בסוף פותרים להם את ה - -

<קריאה: חדש נשמע יותר טוב.

<ג'ורג' דובין: אני רוצה להגיד רק דבר אחד, לאנשים שמגיעים מאוקראינה משני מקומות, דונייצק ולוגנסק, שם יש מלחמה, איפה שהרסו כל מה שאפשר והם מגיעים - - -

אברהם מיכאלי: איפה הם היום?

יואל רזבוזוב: הם בעיר אוהלים בדנייפטרובסק - - -

<ג'ורג' דובין: הם מגיעים בלי תעודת יושר.

<ג'ורג' דובין: אני עשיתי קשר עם הסוכנות היהודית ועם נציגים שלהם שנמצאים באוקראינה ואני ביקשתי מהם לעשות טיפול, למצוא את האפשרות שהם יוכלו להגיע עם תעודת יושר.

<ג'ורג' דובין: הם אמרו 'לא, זה לא תפקיד שלנו, עזוב אותנו בשקט' ואני - - -

יואל רזבוזוב: רגע, למי פנית?

<ג'ורג' דובין: בסוכנות היהודית.

<ג'ורג' דובין: דיברתי גם עם הנציגים - - -

יואל רזבוזוב: אבל הם לא יכולים, ברגע שיש ברדק.

יואל רזבוזוב: למי פנית, לבני?

<ג'ורג' דובין: לא חשוב למי פניתי.

<ג'ורג' דובין: אני פניתי לסוכנות היהודית.

<ג'ורג' דובין: אני יודע שיש ברדק, אבל מה שהיא אמרה מאוד מעניין, בזמן שנתיב בודק את הדברים שלהם באוקראינה והם עשו את כל הבדיקות, אז ככה אני מבין שלא צריך להביא תעודת יושר, אתם בודקים את העניין.

<מאשה נוביקוב: אנחנו לא בודקים תעודת יושר.

<מאשה נוביקוב: תעודת יושר זה עניין של משרד הפנים, אך ורק.

<ג'ורג' דובין: לא, לא, לא, אני מדבר על זה שהם מביאים מאוקראינה, אולי גם אתם - - -

אברהם מיכאלי: תחליף לתעודת יושר.

אברהם מיכאלי: אין תעודת יושר.

<ג'ורג' דובין: זהו, זה מה שאני אומר.

<ג'ורג' דובין: אם הם בודקים, עוד קצת לבדוק.

<מאשה נוביקוב: צריכה להיות החלטה ממשלתית.

יואל רזבוזוב: אז מה, לוותר על תעודת יושר?

<ג'ורג' דובין: לא, לא - - -

<מאשה נוביקוב: כן, ללכת איכשהו לקראת אותם עולים שהם פשוט מתים היום.

<מאשה נוביקוב: אבל זה עניין ממלכתי, זו לא החלטה של נתיב.

<ג'ורג' דובין: אני מסכים - - - הם צריכים לבדוק יותר לעומק את העולים, מישהו שרוצה לעשות עלייה.

<ג'ורג' דובין: יש להם אמצעים עד כמה שאני מבין, או לא מבין.

יואל רזבוזוב: מה הנוהל לגבי אלה שישבו במאסר או - - -

<עמוס ארבל: אתה לא מאשר.

יואל רזבוזוב: לא מאשר?

<עמוס ארבל: זה לא אוטומט, על פי חוק השבות זה עולה לשר.

<עמוס ארבל: לא כל אחד, אם הוא עבר ברמזור אדום אז בסדר, אבל חשוד ברצח, היה פדופיל, לא יודע מה - - -

<ג'ורג' דובין: אני מסכים, אבל צריך לבדוק.

<עמוס ארבל: אנחנו לא רוצים שיקרה חלילה מקרה ואחרי זה נגיד למה נתנו לו להיות עולה חדש.

יואל רזבוזוב: צריך לראות.

יואל רזבוזוב: אין עם מי לדבר, אין הידברות עם הממשל האוקראיני וזה גם לא יעזור כי אלה מקומות שהם - - -

<עמוס ארבל: אין להם גם עניין שהם יבואו לפה.

אברהם מיכאלי: נכון, הם לא יעזרו בימים האלה.

<עמוס ארבל: כמו שעשו בשנות ה-90, אני לא עסקתי בעלייה אבל בשנות ה-90 - - -

<אסתר בלום: השאלה לגבי עולים מרוסיה, יש לשכות שמבקשות תרגום של כל המסמכים, יש כאלה שלא מבקשות.

<אסתר בלום: יש נוהל בעניין?

<עמוס ארבל: כן, בטח שיש נוהל.

<עמוס ארבל: הנוהל אומר שבמידה שיש עובד בלשכה שיודע לקרוא את המסמכים ולאשר אותם, אז אין שום בעיה.

<אסתר בלום: אז היו גם הסכמים, לדוגמה עם עיריית ירושלים, שאם יש עובד מוסמך על ידי העירייה הוא יכול גם לאשר את התרגום.

<עמוס ארבל: לא, ממש לא.

<אסתר בלום: אנחנו לפעמים מדברים על סכומים מאוד מאוד גבוהים של אישור נוטריון.

<עמוס ארבל: צר לי, אבל עובד עירייה לא יכול לאשר מסמכים.

<אסתר בלום: אבל אולי נתיב.

<אסתר בלום: אני לא יודעת אם אני יכולה להעביר את זה, אני לא יודעת למי.

<עמוס ארבל: נתיב, אין לי שום בעיה.

יואל רזבוזוב: נתיב, אתם רוצים לעשות את העבודה הזאת?

<אסתר בלום: אלה עלויות מאוד גדולות.

<עמוס ארבל: אני מסכים איתך, שיבואו יבדקו שבכל לשכה יש עובד דובר רוסית אחד לפחות, אני איתך.

<אסתר בלום: לא.

<אסתר בלום: בירושלים לצורך העניין יש כן עובד אחד, זה חודשיים וחצי המתנה.

<אסתר בלום: אנחנו מדברים על שלושה חודשים המתנה עד שמגישים את ה - - -

<עמוס ארבל: הבאנו כמעט 7,000 אתיופים פלשמורה, הטיפול בהם הוא כושל במדינת ישראל.

<עמוס ארבל: אין לנו בלשכות עובדים דוברי אמהרית.

<עמוס ארבל: הוא רוצה להגיש בקשה, אפילו לשנות כתובת, המון פעמים הם לא יודעים אפילו מילה אחת בעברית, מה אנחנו עושים אז?

<אסתר בלום: אני שואלת אותך.

<עמוס ארבל: את שואלת אותי?

<עמוס ארבל: אני רוצה דובר צרפתית, אני רוצה דובר רוסית, דובר אמהרית, וזה מענה לקליטת עלייה.

יואל רזבוזוב: או לקרוא למתנדבים, אבל הם לא מקבלים את המתנדבים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו ניצמד למה שביקשתי, אנחנו יודעים לפלח איפה יש לנו כמויות גדולות של עולים ולשם אתם צריכים להגיש בקשה לתקן בשפה הרלוונטית ואנחנו צריכים לדאוג לתקצוב של אותם התקנים.

יואל רזבוזוב: רק על ידי זה אנחנו נפתור.

<מאשה נוביקוב: רציתי להתייחס למה שפעם אנחנו חווינו, כי חלק גדול מאיתנו כאן עולים.

<מאשה נוביקוב: עליתי בשנת 89' וכל הטיפול והתרגום היה על ידי המשרד לקליטת עלייה, כלומר המינהל ברחוב הלל בירושלים.

<מאשה נוביקוב: כל המסמכים שהבאתי איתי, כל הבוכטה הזאת, העברתי למטפלת הקליטה שלי, כעבור שבועיים-שלושה קיבלתי בחזרה הכול מתורגם.

<מאשה נוביקוב: הכול.

יואל רזבוזוב: וזה כשהייתה עלייה גדולה.

<אסתר בלום: אני אפילו לא מדברת על תרגום לפעמים.

<מאשה נוביקוב: כן, אבל עובדה שטיפול היה ותקציב לכך היה במשרד הקליטה עצמו.

יואל רזבוזוב: אנחנו בכל זאת צריכים לתקצב פה תקנים בכל מקרה.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים גם, כמו שאמרנו, להוריד עומסים, כי אנחנו יודעים שהלשכות מפוצצות באנשים.

יואל רזבוזוב: את מי מקבלים בנתניה, חוץ מנתניה?

<סיגלית בר: את כל היישובים מסביב, כל המשולש.

יואל רזבוזוב: המשולש גם בנתניה?

יואל רזבוזוב: כבר דיברנו על זה וגם כאן אני מוכן להיכנס לסוגיה הזו, קצת מזרחה, כפר יונה, עוד מקום, לשכת בת, לא צריך מנהל לשכה, או תת לשכה עם כמה עובדים שיעזרו.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה גם יקל על כל התושבים שמסביב ברדיוס הזה וזה גם יקל עליהם והטיפול יהיה יותר מהיר ויותר טוב ויותר נגיש.

יואל רזבוזוב: נגישות בסופו של דבר זה עניין של משלמי המיסים איך הם מקבלים את השירות ועם כל הרצון הטוב שלכם לתת שירות אתם לא יכולים ואני מאוד בעד.

יואל רזבוזוב: זה לא קשור לוועדה אמנם, אבל הייתי רוצה לקבל, אם אפשר לעשות איזה תכנית ואני כן מוכן לדבר עם שר הפנים החדש ועם שר האוצר לראות איך עושים את זה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה חשוב מאוד, לפחות לפלח או לעשות פיילוט של חמישה מקומות ראשונים ולראות איך זה עובד.

<עמוס ארבל: יש לנו את זה.

<עמוס ארבל: פתחנו לא מזמן, בדימונה, בנהריה ובמודיעין.

יואל רזבוזוב: בדימונה עם העירייה עשיתם משהו.

<עמוס ארבל: עם העירייה.

<עמוס ארבל: זה מודל מאוד יפה שצריך להרחיב אותו.

<עמוס ארבל: העירייה נותנת את הבניין ונותנת 50% מהעובדים שם, אנחנו שמים שם מערכת מחשבים כמו שלנו פה ועל כל עובד שהעירייה נותנת הרשות נותנת עובד נוסף.

<עמוס ארבל: אז במודיעין יש ארבעה עובדים, שניים שלנו ושניים של העירייה.

<עמוס ארבל: יש דברים שלעובד העירייה מותר לעשות, יש דברים שאסור.

אברהם מיכאלי: בבית שמש זה המודל שפחות או יותר הבנתי - - -

<עמוס ארבל: בבית שמש היו כולם שם.

<עמוס ארבל: אנחנו רוצים ללכת למודל הזה.

<עמוס ארבל: העירייה צריכה לתת מקום, צריכה לתת עובדים, לתת שטח.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים על מקומי.

יואל רזבוזוב: אם אנחנו מדברים על אזורי, האם לעירייה יהיה עניין לתת פתרון לאזור מסביב, כמו כפר יונה למשולש?

<עמוס ארבל: היא לא תיתן לאזור.

יואל רזבוזוב: אז ייתנו לתושבי כפר יונה.

<עמוס ארבל: כן, נכון.

<עמוס ארבל: בסדר, גם ביבס אומר 'אני נותן רק לתושבי מודיעין, לא מעניין אותי, מי שיבוא מלוד לא יקבל פה שירות'.

<עמוס ארבל: בסדר, אפשר להבין את זה.

<עמוס ארבל: גם ככה זה עדיף ש-80,000 תושבים יקבלו שירות בעיר מודיעין ולא יילכו לרמלה, שגם ככה מאוד עמוס.

<עמוס ארבל: אתה רואה ראש עיר פתוח ובעד ל - - -

אברהם מיכאלי: בהידברות הכול אפשר.

<עמוס ארבל: אפשרי.

<עמוס ארבל: לא כולם ירצו את זה.

<עמוס ארבל: בראש העין, אני יודע, שהוא רוצה.

<עמוס ארבל: דיברתי איתו.

<עמוס ארבל: בקריות, נדמה לי שבקרית חיים מאוד מאוד רוצים.

<עמוס ארבל: כלומר אתה מוצא פה ושם ראש עיר שהוא מוכן להפוך את העולם בשביל התושבים שלו, בשביל השירות שלו, ודאי וודאי לגבי הערים הנוספות.

<עמוס ארבל: אם נרחיב נאמר את הצרפתים, הלוואי שיבואו עוד הרבה עולים, לערים נוספות מעבר לארבע כרגע, אם אין לך ראש עיר או רשות במקום שנותנת לך את המענה לאיפה להביא את האנשים ואת כל המסביב של זה ושעות קבלת קהל מחוץ ללשכה, אתה יכול לרצות כמה שאתה רוצה, זה לא יקרה.

אברהם מיכאלי: לפעמים גם בשיתופים ביניהם, אפשר להגיד להם, 'חברים, אולי אצלך לא נפתח, אתה בצורה כזו או אחרת תשתתף בהוצאות של הלשכה החדשה שפותחים'.

אברהם מיכאלי: אגב, הסוגיה שאסתר העלתה היא סוגיה מאוד חשובה.

אברהם מיכאלי: אני אומר לך, יש בעיות שגם המימון הוא לא פשוט.

אברהם מיכאלי: היום אתה תעביר לנוטריון או לאפוסטיל, זה לפעמים טכני ולפעמים זה כסף.

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים להתחדש בחשיבה.

אברהם מיכאלי: אני אומר לך, ההוראות של המשרדים השונים, זה לאו דווקא משרד הפנים, הן לפעמים הוראות מלפני 30 שנה.

אברהם מיכאלי: צריך לשבת ולבחון אותן, היום העולם השתנה.

<עמוס ארבל: 30?

אברהם מיכאלי: סליחה, 60 שנה.

אברהם מיכאלי: בסדר, אתה צודק.

יואל רזבוזוב: עיר קולטת עלייה זה משנת 56'.

<עמוס ארבל: חוק הדרכונים החלטת ממשלה מ-61'.

<עמוס ארבל: 53 שנים.

אברהם מיכאלי: אבל יש חברים שלך במשרדים השונים, הם התאהבו בדברים האלה, כשאנחנו באים לחדש הם מתנגדים.

אברהם מיכאלי: לא יודע למה.

<עמוס ארבל: אדוני, אתה המחוקק.

<עמוס ארבל: מה שאתה תחליט אנחנו נעשה.

אברהם מיכאלי: לא, השר אומר לי 'הפקידים לא מרשים לי'.

אברהם מיכאלי: התאהבו בנהלים הישנים.

יואל רזבוזוב: אז אם בחלק מהערים זה מקומי וראש העיר רוצה בשביל שירות לתושב, תושב עירו, אין בעיה, במקומות שהם יותר בעייתיים אז לכאן אנחנו צריכים לתת פתרון.

<עמוס ארבל: אם אריאל מחר תגיד 'תקשיב, יש הרבה צרפתים בחיפה' ולה אין מקום בחיפה, אם העיר לא תיתן מקום המודל הזה שאנחנו מדברים עליו לא יהיה.

אברהם מיכאלי: עמוס, יש לנו ניסיון עם ראשי ערים.

אברהם מיכאלי: כל ראש עיר לא רוצה להסתכסך גם איתנו, כי להם יש אינטרסים אחרים, תגיד לי מקומות ממוקדים, נזמן אותם או שנבוא אליהם ונעשה להם כבוד בעירייה, נעשה איתו ישיבה כזו או אחרת.

יואל רזבוזוב: אז בוא ננסה לפלח.

יואל רזבוזוב: עוד פעם, המטרה היא להקל על העומס בלשכות.

יואל רזבוזוב: נתניה זה מקרה מיוחד, כי פה באמת צריך לחשוב על פתרון אחר, כמו שאמרתי, לקחת מזרחה שגם יהיה להם קרוב וגם פה לפנות.

יואל רזבוזוב: בנושא של עולים אני חושב שהמטרה הראשונה זה לתקצב תקנים בשפה הרלוונטית, כי אז אנחנו גם נחסוך את התרגומים וגם יהיה להם שירות במקום אחר, הם לא יצטרכו לבוא לכאן.

יואל רזבוזוב: עוד פעם, אנחנו צריכים לקבל נתונים מדויקים ולפלח את זה כמו שצריך.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה המצב.

יואל רזבוזוב: יש עוד מישהו שרוצה להוסיף משהו?

יואל רזבוזוב: לא, אז אני חושב שאנחנו נעבור עכשיו לבית הקהילות, נעשה סיבוב קטן בלשכה.

יואל רזבוזוב: אני עוד פעם רוצה להגיד שלא סתם זימנו את הדיון הזה, אני חושב שהדיון הוא נושא נורא חשוב לקליטת העלייה וכאן בנתניה אנחנו כבר רואים שזה עובד ואני רוצה עוד פעם לברך את עמוס, את סיגלית ואת אילה על השירות הטוב, ואת אריאל כמובן, הסוכנות היהודית, הארגונים של העולים ומשרד הקליטה.

<אריאל די-פורטו: אני רוצה להוסיף משהו שהיה מאוד חשוב.

<אריאל די-פורטו: כשעמוס דיבר על עורכי דין, מה שקורה היום, שהם מציעים את השירות שהוא שירות חינם תמורת כסף.

<אריאל די-פורטו: אומרים להם 'בואו, נעשה לכם תעודת זהות, נעשה לכם תעודת עולה ואתם תשלמו 2,000 יורו', זה מגיע עד 10,000 יורו.

יואל רזבוזוב: אני ראיתי פרסומים בתקשורת, אנחנו נחשוב מה אפשר לעשות עם זה.

<אריאל די-פורטו: אנחנו יוצאים עכשיו בקמפיין פרסומי גם בצרפת וגם פה, שהשירות הוא חינם, שהעולים יכולים לפנות ישירות.

<אילה סויסה: אבל הם גם מתלווים אליהם, גם היום הם מתלווים אליהם.

<אריאל די-פורטו: והם מתקשרים אלינו, אנחנו פשוט לא נותנים להם להתקרב.

<אילה סויסה: אבל הם נכנסים.

<אריאל די-פורטו: אצלנו לא נותנים להם.

אברהם מיכאלי: אני מציע ככה, כדי שלא תיכנסי פה לאיזה מוקש, אל"ף, אני רוצה לערב את לשכת עורכי הדין בתמונה, כי אם הם עושים משהו שמבחינת אתיקה מריח לא בסדר.

<אריאל די-פורטו: נכון.

אברהם מיכאלי: אז תעבירי אלינו בבקשה ואנחנו נעשה אפילו דיון מיוחד על זה.

אברהם מיכאלי: יש בעיה.

אברהם מיכאלי: עם עורכי דין יש בעיה, לצערנו כל חודש כמעט מביאים 5,000 עורכי דין ואז הם מחפשים פרנסה.

אברהם מיכאלי: לכן לא להיכנס למוקש הזה.

אברהם מיכאלי: מצד שני, אם יש פה בעיות אתיות שהם באמת נכנסים - - -

<אריאל די-פורטו: אלה בעיות אתיות.

אברהם מיכאלי: אז שהלשכה תוציא להם הנחיות כאלה ואחרות.

אברהם מיכאלי: כמשרדים מותר לכם לעשות פרסום שזה בחינם, זה בסדר.

<אריאל די-פורטו: אנחנו הולכים עכשיו לפרסם גם בצרפת וגם פה שהשירות הוא חינם.

יואל רזבוזוב: בסדר.

יואל רזבוזוב: דנה, בואו נקיים דיון בוועדה, נזמין את לשכת עורכי הדין.

יואל רזבוזוב: אנחנו נבדוק את המקרים ואת הסוגיות.

אברהם מיכאלי: מה עם הביומטרי, עמוס?

אברהם מיכאלי: איך פותרים את הביומטרי עם העולים?

<עמוס ארבל: הוא צריך לרצות.

אברהם מיכאלי: בסדר, עזוב, נניח הוא ירצה, השאלה אם במשרד המיוחד הזה - - - זהו, הוא לא יוכל לפתור את זה, נכון?

<עמוס ארבל: צריך מערכת מחשב שלהם.

יואל רזבוזוב: פה רוצים להתייחס.

<אילה סויסה: קודם כל אני רוצה לברך את כולם, את כל המכובדים שהגיעו אלינו לפה ללשכה בנתניה, תודה.

<אילה סויסה: רציתי לספר לכם קצת על ההליך של העלייה של העולים מצרפת, שזו העלייה הגדולה, מחבר העמים וגם מאיטליה יש לנו.

אברהם מיכאלי: כמה יש מאיטליה?

אברהם מיכאלי: זה חדש בשבילי לשמוע.

<אריאל די-פורטו: בשנת 2013 100% יותר עולים.

יואל רזבוזוב: חברים, בואו נשמע.

<אילה סויסה: רק בשנת 2014 27 עולים היו לנו מאיטליה פה בנתניה.

<אילה סויסה: מאוקראינה 237 עולים, אבל יש לנו עוד המון בקשות שממתינות שאנחנו עדיין לא יכולים, בגלל מה שדיברנו, תעודות היושר שלא יכולים לאמת אותם.

<אילה סויסה: צרפת, 1,110 עולים, כשיש לנו עוד 200 בקשות שממתינות.

<אילה סויסה: אנחנו מקבלים אותם בימי רביעי, הלשכה סגורה, למעשה זה יום שמיועד להדרכות שאנחנו אמורים להדריך על הוראות הנוהל ואנחנו סוגרים את הלשכה לפחות פעמיים בחודש, כל המחלקות עושות את זה ועוזרות בקליטה של העלייה.

<אילה סויסה: היה לנו יום שלישי הזה, היה לנו יום רביעי, בחודש הבא יש לנו עוד פעם, בינואר כבר נתנו עוד פעם תאריכים, עד שנסיים את כל הבקשות שנשארו לנו.

<אילה סויסה: כמו שעמוס אמר, מחלקת אשרות היא מחלקה מאוד מאוד עמוסה והיוזמה שנעשתה היא יוזמה מאוד מבורכת.

<אילה סויסה: אנחנו כבר מתחילות להרגיש שיש ירידה בכמות - - -

יואל רזבוזוב: לא ירידה מהארץ, ירידה בכמות.

יואל רזבוזוב: לא, כי הגעתי ודנה אמרה 'אין פה קליטה' ובאתי לוועדת הקליטה, אז אין קליטה בטלפון.

יואל רזבוזוב: יש פה משחקי מילים.

<אילה סויסה: אז באמת זו יוזמה מאוד מבורכת שנעשתה על ידי עמוס.

<אילה סויסה: אנחנו מרגישים שהמחלקה פחות עמוסה, יש לנו יותר את האנשים שבאים לפה לקבל שירות במחלקת אשרות.

<אילה סויסה: האפיונים של העולים מצרפת זה שהם לא נשארים פה הרבה בארץ, כמו שעמוס אמר.

<אילה סויסה: הם מגיעים לפעמים היישר, הם נוחתים בנתב"ג והם מגיעים לפה לקבל את התעודה - - - הם חושבים שהם מקבלים ישר את תעודת הזהות, יש לנו גם מקרים כאלה, הם לא קיבלו הסבר כנראה שם שהם קודם כל צריכים להגיש את הבקשה ורק לאחר מכן לקבל את התעודה.

יואל רזבוזוב: כלומר הרבה רוצים דרכון.

יואל רזבוזוב: אני יודע, בגלל העולם הגלובלי.

<אילה סויסה: כל הקבלה של תעודת הזהות של העולים שעדיין אנחנו אמורים לתת להם את התעודה, אם זה יהיה אפשרי לתת לכולם בגלובל, שאנחנו כבר נכין אותם מראש ויזמנו אותם לרחוב סולומון.

אברהם מיכאלי: גלובל יכול לעשות את זה?

<אריאל די-פורטו: זה לא הגלובל, הגלובל הוא בעצם כמו call center, זה אצלנו ביחידה לעלייה, בדסק הצרפתי.

<אריאל די-פורטו: אנחנו כן עושים את כל זה, אבל בעצם פעם בשבוע ברחוב סולומון מחלקים להם.

<אריאל די-פורטו: זה כבר פעם שלישית שזה קורה.

<אילה סויסה: כן וזה מצוין.

<סיגלית בר: התייחסות לבקשות ישנות שממתינות כאן לפני תחילת הגלובל.

<אריאל די-פורטו: אז אמרתי שאני מוכנה שהכול יגיע - - -

<סיגלית בר: הם קצת מרגישים מקופחים שהם ממתינים.

<סיגלית בר: כדאי באמת לתת את הדעת על זה.

<אילה סויסה: ועורכי הדין, מה שהם עושים לנו.

<אילה סויסה: אתה לא מבין מה הם עושים לנו פה.

<עמוס ארבל: שתי דקות קפה ומאפה ואחרי זה נעשה סיור בלשכה.

<עמוס ארבל: (סיור בלשכה)

יואל רזבוזוב: הצטרף אלינו חבר הכנסת ליטינצקי.

<אריאל די-פורטו: של ישראל ביתנו?

<אריאל די-פורטו: כדי להגיד להם.

<אריאל די-פורטו: (מדברת בצרפתית).

יואל רזבוזוב: יש עתיד, ש"ס וישראל ביתנו.

לאון ליטינצקי: אבל לפי התפיסה תגידי קודם כל ישראל ביתנו, כי ישראל היא ביתנו ותגידי שבישראל יש עתיד ואם הם רוצים להיות בשלום עם עצמם ועם העולם אז הם חייבים להיות ש"ס.

לאון ליטינצקי: זה מה שתגידי להם.

<קריאה: זה כל התמונה הכוללת של ישראל.

<אריאל די-פורטו: (מדברת בצרפתית – מציגה את הנוכחים).

<אריאל די-פורטו: הם כולם היו פה ביום שלישי.

<אריאל די-פורטו: עקרונית הם היו אמורים לקבל ביום שלישי הבא ואנחנו הבאנו אותם במיוחד בזכות משרד הפנים שעשה את זה תוך יומיים כדי לחלק את זה ושאתם תחלקו להם.

יואל רזבוזוב: כל הכבוד.

לאון ליטינצקי: אז תגידי לה שאני מתנצל שאני בלי עניבה.

<אריאל די-פורטו: (מדברת בצרפתית).

<אריאל די-פורטו: היא אמרה שאתה יפה בכל מקרה.

לאון ליטינצקי: קודם כל תודה, אבל אם הייתי יודע שאני מחלק תעודת זהות לא הייתי מעז לבוא בלי עניבה.

לאון ליטינצקי: ותגידי לה שכשאני קיבלתי תעודת זהות אני זוכר את היום עד היום, זה היה לפני 25 שנה, ולא חשבתי שאני אי פעם אחלק למישהו תעודת זהות, ובטח לא מישהי שבאה מצרפת.

לאון ליטינצקי: הכול זה בזכות ועדת העלייה והקליטה כמובן, שבראשה חבר הכנסת רזבוזוב וחברי מיכאלי.

יואל רזבוזוב: אז אנחנו מעניקים תעודת זהות לתפארת מדינת ישראל.

יואל רזבוזוב: ברוכה הבאה למדינת ישראל, רק שתיהני כאן.

<אריאל די-פורטו: היא ממש מתרגשת.

<אריאל די-פורטו: (חברי הכנסת מחלקים תעודות זהוּת לעולים).

יואל רזבוזוב: חברים, אני חושב שאלה הרגעים המרגשים, במיוחד שכולנו חווינו עלייה וגם אנחנו קיבלנו תעודות כאלה, אז אנחנו עכשיו במעמד שאנחנו מעניקים וזה ממש ממש מרגש ושיהיה באמת הרבה הרבה הצלחה במדינת ישראל, שתשתקעו ותיקלטו והאינטגרציה תהיה טובה.

יואל רזבוזוב: אנחנו שמחים שאנחנו גם יודעים להגשים חלומות לחברי כנסת.

יואל רזבוזוב: שיהיה רק טוב, תודה.

יואל רזבוזוב: וכמובן תודה לכל הנציגים של משרד הפנים ושל הסוכנות היהודית שבלעדיהם כל זה לא היה קורה.

יואל רזבוזוב: זה שאנחנו יושבים בכנסת וזה שאתם כאן, בלעדיכם זה לא היה קורה, הם עובדים וזאת עבודה מאוד קשה ויש פה המון ניירת, המון מסמכים ועל כל דף צריך לעבור וללמוד, אז באמת יישר כוח ותודה לכם.

אברהם מיכאלי: שהם יבינו שהם מקבלים פה שירות וי.

אברהם מיכאלי: איי.

אברהם מיכאלי: פי.

יואל רזבוזוב: בהצלחה ויישר כוח לכם.