ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 403, 2014-11-10 10:30

פנינה תמנו: בוקר טוב, אני פותחת את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק שירותי הדת היהודיים, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

פנינה תמנו: היוזם, חבר הכנסת עפר שלח.

פנינה תמנו: ההצעה עוסקת בהגבלה על מכירה בשטח בתי העלמין.

פנינה תמנו: בבתי העלמין קיימת תופעה, לפיה מסתובבים בשטח המקום אנשים המוכרים קמעות, תשמישי קדושה למשפחות האבלות וכן מציעים שירותים בתשלום של קריאת תהילים, אמירת תפילות, וכיוצא בזה.

פנינה תמנו: המשפחות, שאינן יודעות את נפשן מרוב צער, ולעתים קרובות גם אינן מתמצאות בהלכות הדת לעומקן, חשות חובה הלכתית ברכישת מוצרים או שירותים אלו.

פנינה תמנו: תופעה זו מתרחבת גם אל המבקרים הנוספים שמרגישים צורך לנחם את המשפחה.

פנינה תמנו: מדובר כמובן בניצול ציני של אבלם של האנשים לצורך עשיית רווח, תופעה שיש למנוע.

פנינה תמנו: מטרתו של התיקון היא הסדרת הפעילות המותרת בשטח בית העלמין ומניעת ניצול האבלים.

פנינה תמנו: זוהי הצעה חשובה ונכונה, שגם אני חתומה עליה.

פנינה תמנו: ההצעה בנוסחה הנוכחי אינה קובעת סנקציה על מי שעובר על ההוראות ומוכר או מציע שירותים בבית העלמין, בגלל התנגדות הממשלה, וזה גם נושא שהוסכם עליו, שיש ויתור על הסנקציה.

פנינה תמנו: עם זאת, הוועדה התעקשה בדיון לקראת הקריאה הראשונה כי במסגרת ההצעה ייקבע שהחברות שמנהלות בבתי העלמין יצטרכו לפרסם בשטחן את האיסור על פעולות כאמור, לענוד תג, על מנת שבבתי העלמין יבחינו ביניהם לבין אלו שפועלים בשטח ללא אישור, וכן דרישה מצד עובדי בית העלמין לפעול בכל האמצעים העומדים לרשותם כדי למנוע מכירה אסורה לחוק, לצאת מבית העלמין, זאת על מנת לוודא ברמה המינימלית כי האיסור על המכירה אכן ייאכף.

פנינה תמנו: כמובן, אני נותנת את רשות הדיבור לחבר הכנסת עפר שלח, מי שיזם את החוק.

פנינה תמנו: בבקשה.

עפר שלח: אני לא חושב שיש הרבה מה להוסיף.

עפר שלח: החוק הוא חוק פשוט, מובן לכולם, ניהלנו עליו גם דיונים.

עפר שלח: סך הכול הדברים די לובנו גם בדיון שהיה לקראת הכנת החוק הזה.

עפר שלח: אני מבין שיש תיקונים שהם על דעת הייעוץ המשפטי וגם בתיאום עם המשרד לשירותי דת.

עפר שלח: זה הכול, מבחינתי אין יותר מה להגיד.

פנינה תמנו: בסדר גמור.

פנינה תמנו: אנחנו נעבור להקראה ולאחר מכן אנחנו נשמע התייחסויות של המשרדים.

פנינה תמנו: נמצא אתנו כאן סמנכ"ל בכיר לשירותי דת – כמובן, רק להשתדל לא לפתוח את היריעה מעבר למה שאנחנו דנו בהכנה לקריאה הראשונה כי אני חושבת שהדיון היה מאוד נרחב.

<רוני טיסר: אני אקרא את הנוסח, אני אבהיר את השינויים שנעשו מהנוסח לקריאה הראשונה.

פנינה תמנו: זה משהו שסוכם עם היוזם.

<רוני טיסר: כן, והמשרד לשירותי דת.

<רוני טיסר: "בהתאם להוראות סעיף 14א", אני אבהיר.

<רוני טיסר: יש הוראות מאוד מפורטות בחוק שירותי הדת היהודיים, הנוגעות למכירת חלקת קבר בחיים בשטח בית העלמין.

<רוני טיסר: הכוונה של הצעת החוק לא הייתה לאסור על זה, ועל כן קבענו סייג מפורש.

<רוני טיסר: אני רק אבהיר שהכוונה היא להחיל את זה – הכוונה בחברה לענייני קבורה היא לכל מי שיש לו רישיון לנהל את בית העלמין, לרבות רשות מקומית, קיבוצים, וכולי.

<רוני טיסר: התנאי הזה חל על כולם.

פנינה תמנו: מובהר.

פנינה תמנו: רבותי, אם אין לכם מה להוסיף.

אורי מקלב: אם אפשר, ברשותך.

אורי מקלב: פסקה (2), מה זאת אומרת חובה על כל אדם?

אורי מקלב: בתחילת הדברים היושבת-ראש כבר אמרה שאין להם את הסמכות לתת קנסות ודברים כאלה.

פנינה תמנו: אין סנקציה.

אורי מקלב: אין סנקציה, אבל אני חושב שלא צריך למנוע מהרשות המקומית לתת את הסנקציות לגבי רוכלות או פעילות של מכירה ללא רישיון.

אורי מקלב: אני לא חושב שצריך למנוע את זה ואני לא חושב שיבוא עוד מישהו ויסביר ששטח בית העלמין, שם אין סמכות לתת דוחות.

פנינה תמנו: ללא ספק.

אורי מקלב: אני חושב שלרשות המקומית יש את הסמכות ויש לה את החובה גם כן - -

פנינה תמנו: תכף היועצת המשפטית תסביר שזה לא סותר.

אורי מקלב: - - בתוך הרשות המקומית, אם זה באמת צמוד לרשות המקומית, שאני מניח שזה גם חל עליה.

אורי מקלב: זה אחד.

גרנר: לא סותר.

אורי מקלב: אני חושב שחשוב להבהיר, אבל אם אתם לא נותנים גם קנסות, מה הכוונה בסמכות, מה הכוונה שחובת כל אדם הפועל מטעם הגוף המנהל בית עלמין לנקוט אמצעים למניעת פעולות בניגוד להוראות?

אורי מקלב: מה אנחנו מצפים ממנו?

אורי מקלב: איזה פעולות אנחנו מצפים שיעשה אותו מנהל חברה קדישא, למשל מול חברת המצבות שפתחה באופן שרירותי משרד בתוך שטח בית העלמין, משווקת מצבות בתוך שטח בית העלמין, פורסת את מרכולתה על מדרכות בשטח בית העלמין?

פנינה תמנו: פתיחת משרד זה מקרה קיצון אבל אם אדם למשל - -

אורי מקלב: מוכר נרות נשמה.

פנינה תמנו: - - מוכר קמעות, אז לבוא ולומר לו: אדוני, זה אסור על-פי חוק, אנחנו מראים לך את הדרך החוצה.

פנינה תמנו: זה אחד הדברים שאדם יכול לנקוט באופן סביר.

<יגאל עם-פז: פנייה לרשויות.

אורי מקלב: על כל אזרח יש חובה.

אורי מקלב: אני לא יודע מה החובה שאנחנו מטילים על אותו מנהל רשות, שאין לו סמכויות.

אורי מקלב: אי אפשר להטיל חובות בלי סמכויות.

אורי מקלב: מה אתה רוצה שהוא יעשה?

אורי מקלב: שהוא יבוא ויגיד להם "אסור"?

עפר שלח: לא כל סמכות.

עפר שלח: חבר הכנסת מקלב, עברנו את הדיון הזה כבר בפעם הקודמת.

עפר שלח: לא כל סמכות, לא לכל דבר חייבת להיות מחוברת סמכות מעצר או קנס, או מה שזה לא יהיה.

עפר שלח: הוא האדם המנהל במקום.

עפר שלח: פתיחת משרד – אני לא יודע, לא קמים בבוקר ומרימים באיזה מקום משרד.

עפר שלח: אנחנו מדברים בעיקר על רוכלות שנעשית שם.

עפר שלח: הוא ייגש לאנשים האלה, יש לו סמכות מתוקף היותו מנהל המקום, יעיר להם ויבקש מהם לצאת, ואם צריך גם יפעיל את הרשות המקומית, אבל הדבר הזה לא בהכרח נותן לו סמכויות של שוטר והוא לא צריך סמכויות בשביל לעשות את זה.

פנינה תמנו: אני רק אוסיף על הדברים.

פנינה תמנו: אתה התייחסת לדוגמה של בניית משרד.

פנינה תמנו: משרד זה כבר עבירה פלילית, זה משהו אחר לחלוטין, אז אנחנו צריכים להישאר בגדר התחומים של מה שאנחנו מדברים - -

<משה דגן: מדבר על מצב קיים.

פנינה תמנו: - - אבל אדם שמסתובב ומוכר קמעות, אז באמת לנקוט באמצעים סבירים של לבוא - - -

אורי מקלב: רוכלות זה גם יכול להיות עבירה פלילית.

<רוני טיסר: אני רק אבהיר.

אורי מקלב: רוכלות זה גם עבירה פלילית, זה אותו דבר.

פנינה תמנו: אנחנו ניתן ליועצת המשפטית להבהיר את הנקודה ואני רוצה שאנחנו נעבור גם למשרדים.

אורי מקלב: אני באמת רוצה להבהיר את הנקודה הזאת.

<רוני טיסר: מה שהיושבת-ראש כיוונה ואמרה שלא נקבעה סנקציה, לא נקבעה סנקציה ייחודית על מי שעובר הוראות חוק זה.

<רוני טיסר: כמובן שסנקציות הקיימות בחוקים, למשל במסגרת רישוי עסקים – עסקים שמוקמים בניגוד לצו רישוי עסקים, וכלולים בצו רישוי עסקים, כמובן שלרשות המקומית, לפקחים של הרשות המקומית יש סמכות לבוא ולנקוט - - -

אורי מקלב: גם לרוכל יש הסמכות.

<רוני טיסר: היה לנו ויכוח.

פנינה תמנו: היא עונה על הרישה של הדברים שלך לעניין האם יש סתירה או לקיחת סמכויות מהרשות המקומית.

פנינה תמנו: לא.

פנינה תמנו: זה לא סותר אחד את השני, בוודאי שאין פה סתירה בין החוקים האחרים, זה בכפוף להוראות חוק קיימות.

פנינה תמנו: לכן, אני חושבת שזו הייתה נקודה חשובה, אבל אני רוצה שנשמע גם את המשרדים בבקשה.

<רוני טיסר: נכון, היה גם ויכוח, וכמו שחבר הכנסת אמר, היו על זה דיונים ארוכים.

<רוני טיסר: אנחנו חשבנו שאולי כן נכון להטיל סנקציה נוספת או להכליל את זה בתוך צו רישוי עסקים.

<רוני טיסר: הייתה התנגדות של הממשלה, אני מציעה שהם יענו על זה.

אורי מקלב: אבל גם רוכלות היא אסורה.

גרנר: לא כל דבר רוכלות, ברשותך.

פנינה תמנו: סליחה, אני לא חושבת שנתנו את רשות הדיבור.

פנינה תמנו: אני רוצה דווקא להתחיל עם משרד הפנים, אשר.

אורי מקלב: סליחה, אני יכול להגיש את ההסתייגויות שלי?

אורי מקלב: זה הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: אני בכל אופן מגיש הסתייגות על הסעיף הזה.

אורי מקלב: אני חושב שאי אפשר להטיל חובה על מנהל בית העלמין או על מי שברשותו לבוא לאנשים האלה, ואין לו סמכות להגיד, תלך מפה.

אורי מקלב: מי שצריך להעיר על עבירה, יש רשויות שהן אחראיות על החוק.

אורי מקלב: חובה לי לציין – גם הבטחתי את זה לחבר הכנסת עפר שלח – שאני תומך בחוק הזה באופן עקרוני.

אורי מקלב: אומנם ניסו לתת לזה דימוי שבאים כאן

אורי מקלב: לפעול נגד חברות קדישא.

פנינה תמנו: אז על מה ההסתייגות, על זה שאין סנקציה?

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: או שאין סנקציה, אבל אם אין סנקציה, אין חובה.

<משה דגן: אחריות ללא סמכות.

אורי מקלב: אין לו חובה.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם – שתדע, אני אומר לך גם, חבר הכנסת עפר שלח – אני תומך בחוק הזה מכיוון שכל אלה שפועלים בתוך שטח בית העלמין, הם פועלים בניגוד לרצונם של כל מנהלי חברות הקדישא, מועצת בית העלמין, הם פועלים שם בכוח הזרוע והם נכנסים על אף כל המאמצים שעושות כל הרשויות כדי למנוע מהם, כולל העמדת שמירה כדי שלא ייכנסו לשם.

אורי מקלב: אם תיכנסו לבית הקברות הכי קרוב, הר המנוחות שנמצא בדרך כאן, תראו כמה פעולות, כמה אמצעים משקיעים, ומי שפועל שם בניגוד לחוק אלה אנשים שאין להם שום קשר לחברות קדישא, ונגד רצונן.

פנינה תמנו: כן, אבל גם לא מדובר בעבריינים.

פנינה תמנו: לכן גם לא צריך בהכרח ללכת ישר לפן הפלילי.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד – משפחות פשע, יש התארגנות של משפחות פשע, פועלות בתוך שטח בתי העלמין - -

גרנר: מה זה קשור לקמעות?

אורי מקלב: - - כולל בשטח המצבות.

אורי מקלב: אתה מדבר על נרות הנשמה, זה "כסף קטן", שלפעמים מסכנים או לא מסכנים, אני חושב שזה גם לא נכון.

פנינה תמנו: הנקודה הובהרה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אלה שמתנכלים זה אלה שבאים או ללוויות או ליום השנה לנפטרים או ליקרים שלהם.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על אנשים שנמצאים בתוך – והחוק הזה צריך לכלול את זה; אם כנים הדברים בנושא הזה, זה צריך להיות הדבר הראשון בחוק, להתייחס לכל אלה שהם או פורסים את מרכולתם בתוך שטח בית העלמין או פועלים, מה שנקרא מלאכה, שירות או מלאכה.

אורי מקלב: שירות מלאכה, הכוונה גם למחצבות שלמות או לשיופים שלמים שנעשים בתוך שטח בית הקברות, על מדרכות ועל כבישים ועל חלקות קבר, כאלה שקנו קברים בחייהם, נמצאים שם קבלני מצבות כאלה ואחרים, פורסים שם.

אורי מקלב: נעשית שם פעילות עסקית רחבה מאוד, שהיא שרלטנית מאוד, מאיימת על חברות הקדישא – מאיימת על חברות הקדישא.

אורי מקלב: וכשאני הייתי חבר מועצת עיריית ירושלים וכשהעירייה פעלה בתוך שטח בתי העלמין, העמידו על מנכ"ל העירייה שמירה יומם ולילה, חבר הכנסת עפר שלח, בגלל שהוא ניסה קצת להזיז, ונמצא כאן יהושע ישי שיגיד לכם.

פנינה תמנו: מה שמעיד על כך שזה לא סותר את החוק.

אורי מקלב: לכן, אנחנו לא הולכים על סנקציות – בסדר; אנחנו הולכים על מניעה – בסדר, אבל אני חושב שאי אפשר להפעיל את זה, אני חושב שאנחנו מסכנים את חייהם בחובה הזאת שאנחנו דורשים ממנהלי בתי העלמין.

אורי מקלב: אין להם שום סמכות ולא מקובל בכלל לעשות.

אורי מקלב: יש אנשים שהם מוסמכים.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אני מבקש להוסיף עוד הסתייגות אחת על סעיף (3).

פנינה תמנו: חבר הכנסת מקלב, בבקשה במשפט כי הרחבת את דבריך.

אורי מקלב: לפי הנוהל אני יכול, כל הסתייגות כמה דקות להגיש אותה אבל אני לא עושה כאן פיליבסטר, אני מדבר כאן על דברים ממוקדים וענייניים.

אורי מקלב: דרך אגב, חברות קדישא בחיפה ובתל-אביב, העובדים שלהן הולכים היום עם מדים.

אורי מקלב: הם פורסים את זה בצורה הרבה יותר רחבה, אני מבין שזה תהליך שהולך להיות בכל חברות הקדישא, מעצמן.

אורי מקלב: הם רוצים שיזהו את עובדי חברת קדישא.

אורי מקלב: אבל, אני מדבר על חוק חוק, מה שהם עושים – הם עושים, לא כחוק.

אורי מקלב: אי אפשר לדרוש מכל עובד של בית העלמין שהוא יצטרך ללבוש או להציג תג – אם מדובר על מישהו שהוא חצרן, וכולי.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על כאלה שבאים במגע עם הציבור.

אורי מקלב: כל מי שמגיע במגע עם הציבור מחברת קדישא, צריך לראות שהוא עובד חברת קדישא.

עפר שלח: למה אדם שעובד בבית חולים, יכול שיהיה לו תג, ואדם שעובד בחברת קדישא לא?

פנינה תמנו: או במסעדה?

אורי מקלב: אבל לא בכל מקום, גם לא כל אחד שעובד בעירייה, יש לו תג.

אורי מקלב: הוא עובד בגינון, הוא לא חייב לענוד תג.

פנינה תמנו: ההיפך.

פנינה תמנו: ככה הם לא יצטרכו כל בוקר להתלבש מחדש.

פנינה תמנו: אנשים דווקא אוהבים שיש תלבושת אחידה.

אורי מקלב: החוק מדבר על תג, הוא לא מדבר על מדים ועל תלבושת מיוחדת.

אורי מקלב: מדברים על כך שהוא צריך לענוד תג שהוא עובד חברת קדישא.

אורי מקלב: אני חושב בהחלט שמי שבא במגע עם הציבור, הוא צריך לענוד תג, להבדיל בינו לבין אחרים, אבל עובדים כאלה ואחרים, מי שנמצא במשרד ומכין תה או דברים כאלה צריך ללכת עם תג, אנחנו מרחיבים את זה בדברים שאנחנו לא צריכים להרחיב.

אורי מקלב: אם אתה מסכים לצמצם את זה.

עפר שלח: חבר הכנסת מקלב, מדובר על להכין עוד חמישה תגים.

עפר שלח: בחייך, על מה אנחנו מדברים?

אורי מקלב: זה לא ככה.

עפר שלח: על מה אנחנו מדברים?

אורי מקלב: עובדה שגם אנחנו בכנסת לא נותנים לכל אחד תג.

פנינה תמנו: הנקודה הובהרה.

פנינה תמנו: הסתייגות גם על סעיף (3).

עפר שלח: כדי שיהיה ברור מי עובד בבית קברות ומי לא עובד בבית קברות.

<רוני טיסר: אתה רוצה סנקציה פלילית?

אורי מקלב: לא, אני לא רוצה סנקציה פלילית.

אורי מקלב: אני רוצה להוריד את החובה.

<רוני טיסר: רק את פסקה (3)?

אורי מקלב: את (2) גם כן.

אורי מקלב: אני אומר, אין חובה.

פנינה תמנו: אז יש הסתייגות ל-(2) ול-(3).

פנינה תמנו: אנחנו תכף נצביע גם על ההסתייגויות, אבל לפני זה, בבקשה בקצרה אני רוצה לאפשר לנציג משרד הפנים, אשר גרנר, מנהל אגף לרישוי עסקים ואתרי רחצה, בבקשה.

גרנר: ראשית, הנושא של קמעות אינו טעון רישוי, לכן אי אפשר להכניס את זה בכלל לרישוי כשעושים למישהו ברכה או איזה קמע.

גרנר: דבר שני, אני רוצה לענות לחבר הכנסת מקלב.

גרנר: בבית שלך, הרי אתה שולט בבית שלך, אתה אומר לאנשים א', ב', ג, מישהו נכנס לתוך התחום שלך.

גרנר: בוא ניקח אולם אירועים, להבדיל אלפי הבדלות, כשמישהו נותן משקאות משכרים, הוא בא בשם בעל העסק, ובעל העסק שם אחראי על כל מה שקורה.

גרנר: אותו דבר פה.

גרנר: מי שנכנס לתוך אותו תחום של בית העלמין, מי שאחראי על בית העלמין, הוא האחראי עליו מכל ההיבטים.

אורי מקלב: אבל נכנס מי שלא לרצונו, מה החובה עליו?

גרנר: צר לי, אבל זו בדיוק הנקודה.

גרנר: ולכן מבחינתנו, על-פי החוק הזה, כממשלה אנחנו תמכנו בזה, על-פי המתכונת הזאת, ואנחנו מבחינתנו תומכים.

אורי מקלב: אתה לא חי את המציאות.

אורי מקלב: אתה משווה מי שנכנס לבית שלי לבית העלמין?

פנינה תמנו: המשרד לשירותי דת.

גרנר: אמרתי, להבדיל אלפי הבדלות.

אורי מקלב: הר המנוחות זה אזור מותחם?

פנינה תמנו: תודה לנציג משרד הפנים.

אורי מקלב: אתה יכול לקרוא לזה מקום מותחם?

פנינה תמנו: אדוני, הנקודה הובהרה.

אורי מקלב: מה הוא יעשה?

אורי מקלב: יגידו לו "תלך", הוא יכניס לו סכין.

פנינה תמנו: המשרד לשירותי דת, בקצרה בבקשה.

<משה דגן: שלום וברכה.

<משה דגן: משה דגן, סמנכ"ל במשרד לשירותי דת.

<משה דגן: ראשית, עקרונית אנחנו תומכים בחוק הזה, אבל הסיכום בוועדת השרים היה שהצעת החוק הזאת תוגש בהסכמה.

<משה דגן: יש לנו כמה וכמה הסתייגויות, חלקן נאמרו על-ידי חבר הכנסת אורי מקלב, רוב ההסתייגויות שלנו הן במהות ולא בעיקרון.

<משה דגן: העיקרון הוא ברור, הוא תקין, אבל יש פה כמה וכמה מישורים שהצעת החוק הזאת לא נותנת עליהם מענה.

<משה דגן: לצורך העניין, סעיף 14א10(א).

פנינה תמנו: ההתנגדות לסנקציה הייתה שלכם, נכון?

<משה דגן: לצורך העניין, אנחנו מדברים על כך שאי אפשר להטיל את החובה הזאת - - -

פנינה תמנו: לא, לא, אני שואלת - על הסנקציה, ההתנגדות הייתה שלכם והייתה פה התפשרות.

<משה דגן: משרד המשפטים גם.

פנינה תמנו: וגם של משרד המשפטים, והיוזם התפשר והגיע אתכם למצב שמורידים את הסנקציה.

<משה דגן: כן, אבל עדיין, החובה נותרה בעצם על גופי הקבורה.

<משה דגן: אני רוצה לצייר פה איזושהי סיטואציה כדי שתבינו באיזה עולם חיים אותם עובדי חברות קדישא בבתי העלמין.

<משה דגן: זה נראה כזה עולם אוטופי אבל זה לא המצב, לצערנו.

<משה דגן: בפרקטיקה, וגם לפי תקנות הביטוח הלאומי, מה שקורה עם יציקות קבורה, מי שמבצע בפועל את יציקות הקבורה – שזה אותן בטונדות שרואים שזה מחולק לתאים-תאים לקברים – אותן יציקות נעשות על-ידי חברות הקדישא, ומי שצריך לשלם עליהן בפועל זה קבלני המצבות, בצורה עקיפה כי בעצם זה תשתית לבניית המצבה.

<משה דגן: בפועל, יש הרבה קבלני מצבות שלא משלמים את אותם סכומים שנעים בין 600 ל-800 שקלים.

פנינה תמנו: אני רוצה שתתייחס לסעיפי החוק שלנו.

<משה דגן: אני רוצה להבהיר.

<משה דגן: כשאתם מדברים על זה שעכשיו חברות הקדישא יצטרכו ללכת ולאכוף את הנושא הזה מול אותם קבלני מצבות, מול אותם רוכלים - - -

פנינה תמנו: סליחה, אדוני, אתה קראת את החוק?

<משה דגן: אני קראתי אותו.

פנינה תמנו: אנחנו מדברים על אותם אנשים שמסתובבים ומוכרים קמעות ומוכרים תהילים.

<משה דגן: אבל זה לא מה שכתוב.

פנינה תמנו: סליחה, אז אתה תקרא.

פנינה תמנו: אתה איחרת ולא היית בפתיחה של דברי.

עפר שלח: יש גבול כמה פעמים אפשר להסתובב סביב אותה אבן.

פנינה תמנו: נכון.

עפר שלח: עשינו את הדיון הזה פה בוועדה.

פנינה תמנו: בהרחבה.

עפר שלח: הייעוץ המשפטי ישב עם אנשי המשרד לשירותי דת, אנשים שלי ישבו עם אנשי המשרד לשירותי דת.

עפר שלח: אי אפשר שבכל פעם אתם תבואו ותעלו מחדש את הדבר הזה, שאתם בעצם רוצים לעשות את אותו סיבוב עוד פעם.

עפר שלח: מספיק.

פנינה תמנו: אדוני הסמנכ"ל, אנחנו מאוד שמחים לארח אותך בוועדה, אבל אתה לא היית בדיון הקודם.

פנינה תמנו: הדיון היה מקיף ונרחב, וחשוב לי עכשיו שאתה תתייחס להוראות הספציפיות שאנחנו נתנו, כי אנחנו רוצים להגיע להקראה, אין לנו כל כך הרבה זמן.

<משה דגן: אז ככלל, אני אומר שהיו הסכמות שהצעת החוק הזו תוגש אחרי הידברות אתנו.

<משה דגן: יש כמה הסתייגויות שלנו שלא באו לידי ביטוי.

עפר שלח: הייתה הידברות נרחבת אתכם.

עפר שלח: הייתה הידברות יותר מפעם אחת, של יותר מאדם אחד, כולל שיתוף פעולה עם הייעוץ המשפטי.

<משה דגן: בסדר, הידברות, אבל הצעת החוק הוגשה לא במתכונת שבסופו של דבר דיברנו עליה.

עפר שלח: כל התיקונים שהוכנסו בהצעת החוק הזאת, הוכנסו על-ידי הייעוץ המשפטי בתיאום אתכם.

<משה דגן: לצורך העניין, יש פה איזושהי הסתייגות בהקשר הזה של חברות לענייני קבורה שיכולות למכור חלקת קבר בחיים בתחום בתי העלמין.

<משה דגן: זה לא פותר את כל הדברים.

<משה דגן: יש עוד שירותים שחברות קדישא רשאיות לתת בתוך בית העלמין, שהם על-פי כל דין.

<משה דגן: לצורך העניין, אם המשפחה רוצה לקבור את הנפטר שלה - - -

פנינה תמנו: זה לא לחוק הזה.

פנינה תמנו: אני נורא מצטערת, לדעתי אתה מערבב בין הר סיני לשמיטה.

פנינה תמנו: באמת, אתה לדעתי מערבב בין כמה דברים.

פנינה תמנו: החוק הוא מאוד פשוט.

פנינה תמנו: אתה מנסה להרחיב פה את היריעה וזה לא המקום, במיוחד אחרי שעשינו דיון מאוד נרחב לפני כן, אז אני אשמח שאתה תסכם את דבריך בעוד משפט ואנחנו נמשיך הלאה.

<משה דגן: סליחה, אם את לא רוצה לאפשר לי להיכנס לסעיפים הרלוונטיים - - -

פנינה תמנו: כי הסעיפים הרלוונטיים נדונו בהכנה לקריאה ראשונה.

פנינה תמנו: זה לא שאנחנו לא רוצים לאפשר למשרד.

<משה דגן: אבל זה שהם נדונו זה לא אומר שאנחנו הגענו עכשיו לאיזשהו מתווה שהוא מוסכם עלינו.

<משה דגן: יש פה כמה לקונות שלא נתתם עליהן את הדעת, ואני חושב שגם נכון לתת עליהן את הדעת.

<רוני טיסר: נתנו.

פנינה תמנו: אנחנו נשמע את היועצת המשפטית, שגם תבהיר לך.

פנינה תמנו: גם הגורמים המקצועיים הבהירו לך כמה כן היו מאחורי הקלעים הידברויות וכמה כן הגיעו לפשרות בעקבות הדרישות של משרדך.

פנינה תמנו: לכן, אני לא חושבת שזה נכון בשלב הזה.

<משה דגן: אבל עדיין לא מוצו כל הטענות בהקשר הזה.

פנינה תמנו: אז אנחנו נשמע כרגע את היועצת המשפטית, היא תנסה לתת לך מענה.

<קריאה: הייתי מבקש אם אני יכול להשחיל שאלה, שהיועצת המשפטית תתייחס אליה.

פנינה תמנו: כרגע לא.

פנינה תמנו: אחר כך אולי.

פנינה תמנו: תודה.

<רוני טיסר: הטענה שלא נתנו את הדעת על הטענות האלה היא לא נכונה.

<רוני טיסר: נתנו את הדעת.

<רוני טיסר: הטענות האלה גם נטענו בשלב הקריאה הראשונה.

<רוני טיסר: אכן, הדעה של המשרד לשירותי דת לא התקבלה גם בשלב הקריאה הראשונה.

<רוני טיסר: אחת מהטענות של המשרד לשירותי דת היא שלא ניתן להטיל חובות כאשר אין אפשרות לאכיפה אמיתית, ואין באמת מטילים חובות אבל לא נותנים סמכות.

<רוני טיסר: אני מזכירה שהממשלה – אני לא קובעת מי – התנגדה למתן סמכות נוספת, הטלת סנקציה פלילית או החלה בצו רישוי עסקים.

<רוני טיסר: אז אי אפשר מצד אחד לבוא ולטעון, אנחנו לא מסכימים לסנקציה פלילית ואנחנו לא מסכימים להכליל את זה בצו לרישוי עסקים, ומצד שני, אנחנו לא מסכימים להחיל חובות נוספות על מי שמנהל בתי עלמין.

<רוני טיסר: מי שמנהל בתי עלמין, מכך שניתן לו רישיון, יש לו גם חובות – חובות לנהל את בית העלמין בצורה ראויה, למנוע פעולות שהן אסורות.

<משה דגן: גברתי, את יכולה להסביר לי איך את מצפה שחברת הקדישא בבית העלמין תאכוף את הנושא הזה, אם את לא נותנת לה שום סמכות?

<משה דגן: את מטילה עליה אחריות, את נותנת לה אחריות, אין לה שום סמכות בהקשר הזה, זה בעצם חוזר אלינו.

<משה דגן: אני יכול לומר לך על מצבים רבים שאנחנו פנינו למשטרה בהקשרים אחרים רבים, על כל מיני "מאכערים" שבאו ועשו פעולות כאלה ואחרות בשטח בית העלמין, ולא קיבלנו סיוע בהקשר הזה.

<משה דגן: ככל שלצורך העניין את מטילה את האחריות הזאת על חברות הקדישא והן לא יוכלו לטפל בזה, כי ניסיתי לתת לכם דוגמה פשוטה מקבלני המצבות, זה יחזור בעצם למשרד לשירותי דת.

<משה דגן: הרשות המקומית אומרת לך שמבחינתה זה בסדר גמור, אבל בעצם זה חוזר אלינו ואין לנו שום כלי אכיפה מתאימים כדי לבוא ולפתור את אותה בעיה.

פנינה תמנו: אבל ההסכמה להורדת הסנקציה – אני חושבת שהיא אמרה פה משהו מאוד ברור – ההסכמה להורדת הסנקציה לא הגיעה מכיוון היוזם או הוועדה.

<משה דגן: לא, אבל הסנקציה הייתה על חברות הקדישא.

פנינה תמנו: זה הגיע ממשרדי הממשלה.

<משה דגן: אבל הסנקציה הייתה על חברות הקדישא.

<משה דגן: את רוצה להטיל סנקציה על חברות הקדישא, על איזושהי פעולה שהן לא מסוגלות לאכוף אותה.

<יגאל עם-פז: בנוסח הקודם היא הייתה על כל אדם.

<משה דגן: בסדר, אבל זה מה שיוצא בסופו של דבר.

<רוני טיסר: הבקשה לא הייתה להטיל סנקציה על חברות הקדישא.

<רוני טיסר: הבקשה לסנקציה הייתה נגד מי שפועל בניגוד לחוק.

פנינה תמנו: מי שפועל.

פנינה תמנו: יש פה בלבול.

פנינה תמנו: זה היה המשרד שלך ומשרד המשפטים שהתנגדו לסנקציה.

<משה דגן: אבל את מטילה את החובה הזו על חברות הקדישא.

<משה דגן: לצורך העניין, אם חברת הקדישא לכאורה לא הפעילה את אחריותה בהקשר הזה, זה מתגלגל אליה.

<רוני טיסר: היא יכולה להפעיל את אחריותה.

פנינה תמנו: אדוני הסמנכ"ל, זה דיון שהתקיים כבר.

פנינה תמנו: אני רוצה לשמוע עוד נציגים של משרדים אחרים ולעבור להצבעה.

<משה דגן: גברתי, אבל לדעתי לא מיצינו.

פנינה תמנו: אז חבל מאוד שלא הגעת לדיון הקודם.

פנינה תמנו: אם הנושא כל כך חשוב לכם, ואדוני הסמנכ"ל, טרחת להגיע היום, אז אני חושבת שהיית צריך להגיע גם לפני כן.

<משה דגן: גברתי, זה מאוד חשוב.

פנינה תמנו: אני חושבת שהדיונים שלנו, הזמן שלנו יקר בדיוק כמו שהזמן שלך יקר, ולכן אי אפשר לבוא אחרי דיון מעמיק שנעשה פה ולצפות שנפתח את כל הנושאים מחדש.

פנינה תמנו: צריך לדעת גם לעמוד על המשמר ולהגיע בזמן לדיונים בוועדות בכנסת.

<משה דגן: אני לא מקבל את ההערה הזאת, מסיבה אחת פשוטה, סליחה שאני חוזר על זה.

<משה דגן: לצורך העניין, הייתה הבנה שאנחנו מגיעים עם הצעת החוק הזאת בהסכמה.

<משה דגן: אנחנו לא מתנגדים לה באופן עקרוני, אבל לא ייתכן שאנחנו נבוא ונוביל פה איזושהי הצעת חקיקה שהיא תגרום לכאוס בבתי העלמין.

<עפר יעקב: סליחה, גברתי היושבת-ראש.

<משה דגן: אנחנו מכירים את התחום הזה.

<משה דגן: לצורך העניין, המשרד לשירותי דת, הוא בעצם אמון על כל התחום של הקבורה, וחבל שזה נעשה בצורה הזאת.

פנינה תמנו: הובהר.

פנינה תמנו: משרד המשפטים, בבקשה.

<יגאל עם-פז: תודה רבה.

<יגאל עם-פז: אני רוצה להתייחס גם לנקודה שאתה העלית לגבי קבלני המצבות.

<יגאל עם-פז: באמת, ההצעה הזאת היא תואמה ואנחנו קיימנו ישיבות, וגם הנציגים של המשרד לשירותי דת היו, אז אני חושב שבאמת זה קצת בעייתי לבוא ולטעון את זה, עכשיו כשאנחנו בדקה ה-90.

<יגאל עם-פז: לגבי קבלני המצבות, באמת יכול להיות שיימצא פתרון באמצעות סעיף קטן (ב), שאותם קבלני מצבות פשוט יגישו בקשה לקבל היתר, ובאמצעות זה אנחנו נפתור את זה.

<יגאל עם-פז: לגבי השאלה העקרונית, אנחנו ביקשנו להתנגד לסנקציה הפלילית – ואני חוזר על דברים שנאמרו כבר בדיון הקודם אבל אני חושב שיש צורך להגיד את זה שוב – כיוון שאנחנו לא קיבלנו איזשהן אינדיקציות שבאמת מדובר בתופעה כל כך כל כך נרחבת, וממילא יש לגבי חלק מהתופעה הזאת, לגבי רוכלות – שגם אפילו משרד הפנים מסכים, לא נפתח כמובן את המחלוקת הזאת – אז יש סנקציה פלילית כבר ואנחנו לא נקבע סנקציה פלילית על סנקציה פלילית, אין לזה טעם כי בסופו של דבר הבעיה היא ברמת האכיפה.

פנינה תמנו: אז משרד המשפטים, אתה אומר שיש סנקציה.

<יגאל עם-פז: אמרנו שבשלב ראשון אנחנו חושבים שכדי לצמצם את התופעה אנחנו יכולים להסתפק, לבחון קודם כול אמצעי שמידתו פחותה, אמצעי שהוא פחות חמור.

<יגאל עם-פז: במידה שאנחנו נראה שהתופעה עדיין קיימת בצורה מאוד נרחבת, יהיה אפשר לשקול בשלב שני להוסיף על זה סנקציה פלילית.

<יגאל עם-פז: הדברים שאנחנו הסכמנו באמת זה כמו הדברים שמפורטים פה בפסקאות (1) עד (3), כשלגבי פסקה (2) ההסכמה הייתה שאותן חברות קדישא יפעלו במסגרת האמצעים העומדים לרשותן.

<יגאל עם-פז: אפשר אולי לשקול פה להוסיף אמצעים "סבירים" כי כמובן, אנחנו לא מצפים מהם להציב חמישה שומרים אבל אנחנו כן נצפה שאם יובא לידיעתם שמתנהלת מכירה, אז הם כן יבואו וישלחו מישהו מטעמם ויפנו לאותו בן אדם בדרישה.

פנינה תמנו: אני רוצה לשמוע את היוזם.

<יגאל עם-פז: זה חשוב, אלה הדברים שייכנסו לפרוטוקול.

<יגאל עם-פז: אנחנו לא מצפים מהחברות קדישא שהן יעשו משהו שהוא לא בגדר סמכותן.

פנינה תמנו: לא נראה לי שאמורה להיות בעיה, עפר, בסעיף (2) – לנקוט אמצעים העומדים לרשותם.

עפר שלח: עם המילה "סבירים" אף פעם אין בעיה.

פנינה תמנו: בסדר גמור.

פנינה תמנו: אנחנו מקבלים את זה.

פנינה תמנו: הסמנכ"ל משה, אני חושבת שזה לחלוטין גם פותר חלק מהטענות שאתה העלית, ברגע שזה אמצעים באמת שעומדים לרשותם וזה אמצעים סבירים.

פנינה תמנו: הרי אין פה ציפייה שיתמודדו עם משהו שאין בידיהם.

פנינה תמנו: וגם, נאמר פה – בגלל שחלק מהדברים הם באמת תופעה מצומצמת – הרי החוק הזה הוא הנחת אבן חשובה, אבל זה לא אומר, אם נראה שזה לא מצליח לפתור את המציאות ושזה יוצר בעיות, בוודאי שניתן יהיה להכניס תיקון כזה או אחר.

פנינה תמנו: בוודאי שהחוק הזה הוא נחוץ.

עפר שלח: פנינה, הערה אחת על הדבר הזה.

עפר שלח: תראו, יש גבול גם כמה אפשר לכרסם, כי הרי בסופו של דבר התופעה היא כן קיימת, התופעה היא מציקה והתופעה היא ברורה, ואני לא יודע מה זה נרחב או לא נרחב.

עפר שלח: כל אדם שהולך לבית עלמין נתקל בזה.

עפר שלח: אני לא אוהב את העמדה של משרד המשפטים, אני הסכמתי לה.

עפר שלח: אי אפשר לבוא אחר כך ולהגיד: אוקיי, אז עכשיו כבר אנחנו מטילים אחריות בלי סמכות, אז בואו בכלל ניסוג גם מזה.

פנינה תמנו: נכון.

עפר שלח: באיזושהי נקודה זה נעצר, וזה נעצר בנקודה שהגענו אליה, שהיא נקודת הסכמה.

פנינה תמנו: אני מבינה שזה בשביל משרד הדתות.

פנינה תמנו: בסוף, יד ימין צריכה לדעת מה יד שמאל עושה.

פנינה תמנו: הדרישה הזאת היא גם מצד המשרדים, כולל המשרד שלך.

פנינה תמנו: נכון שלא היית מעורב בדיונים אבל עובדתית, אני חושבת, בזה שהכנסנו עכשיו את הסעיף – כי כן חשוב לי בסופו של דבר, אני חושבת שאתם הפקידים שעושים את העבודה, זה כן חשוב שאתם תצאו בתחושה שאנחנו מצביעים על דברים שהם חשובים, שהם באים להועיל ולא להרוס ולא לגרוע ולא לפגוע בקדישא או במי שיהיה.

פנינה תמנו: אני רוצה לשמוע במשפט את היועץ המשפטי של משרד הדתות, שביקש, לאחר מכן נשמע את נציג חברת קדישא ונעבור להצבעה.

<עפר יעקב: אל"ף, חבר הכנסת שלח, ביחס לפרוצדורה, אומנם התנהלה שיחה רצופה עם הלשכה המשפטית של הוועדה, עם רוני, ואי ההסכמה הזאת ביחס להטלת אחריות ללא ציוד באמצעים, ללא ציוד בסמכות, היא הייתה נקודת מחלוקת כל הזמן, זה לא הוסתר.

<עפר יעקב: אני חושב שהדימוי הכי קרוב שאני יכול לדמות את העניין הזה, זה לפקח של רשות שמורות הטבע שאומרים לו: אתה נכנס לתוך השמורה ואם יש מישהו שמבעיר אש בתוך השמורה, אתה לכל היותר יכול להעיר לו, והסמכות שלך בתור פקח היא כמו הסמכות של מטייל שעובר בשביל, שזה מה שהסבירה לי רוני - חובת כל אדם הפועל מטעם גוף המנהל בית עלמין היא זהה, לדעת הלשכה המשפטית של הוועדה, לסמכותו של כל אדם.

<עפר יעקב: הסמכות שנתונה לפקח והסמכות שנתונה לכל אדם, שווה.

<עפר יעקב: זאת אומרת, אני יכול להעיר לך שאתה עובר עבירה.

<עפר יעקב: זה דבר בלתי הגיוני.

<עפר יעקב: אם אתה מטיל סמכות על אדם, בתור איזשהו גוף מפוקח, בתוך גוף שמייצג את המשרד הרגולטורי, אתה צריך לתת לו גם סמכות.

<עפר יעקב: לכן, אי ההסכמה הזו, היא הייתה נקודת מחלוקת רצופה.

<עפר יעקב: זה לא נכון שאנחנו עכשיו מעוררים אותה.

<עפר יעקב: זו נקודה אחת.

פנינה תמנו: ביקשתי פשוט במשפט.

פנינה תמנו: אנחנו שמענו בהרחבה את הסמנכ"ל.

<עפר יעקב: נקודה שנייה, ובקצרה.

<עפר יעקב: ייאמר לשבחה של רוני שברגע שהארתי את תשומת לבה לכך שנעשות פעולות מותרות בשטח בית עלמין, אנחנו לא יכולים לבוא ולאסור את זה על חברות הקדישא כי בסך הכול הן מתפעלות את המקום, ולכן היא הוסיפה – בהסכמתו של המציע – את מכירת חלקת קבר מחיים.

<עפר יעקב: ולאחר מחשבה שנייה אני פשוט חשבתי – ומה אם בן אדם נפטר, והיא לא מכרה לו מחיים?

<עפר יעקב: האם נאסור עליה עכשיו לבצע את המכירה, להציע לו את חלקת הקבר?

<עפר יעקב: זאת אומרת, ההיתר, הסיוג שנכנס בתוך הסעיף, חלקת קבר מחיים, הוא סיוג נחוץ אבל הוא קטן מדי, חבר הכנסת שלח.

<עפר יעקב: אני חושב שאנחנו פשוט מגבילים את חברות הקדישא מייעודן המקורי.

פנינה תמנו: אנחנו לא הולכים לפתוח את היריעה, בבקשה.

פנינה תמנו: אני רוצה לעבור לשמוע את חברת קדישא ואני עוברת להצבעה.

אורי מקלב: יש לי גם הסתייגות.

<יצחק פלח: שלום וברכה, שמי איציק פלח, מנכ"ל חברה קדישא, נציג פורום חברות הקדישא הגדולות.

פנינה תמנו: שלום, יצחק.

<יצחק פלח: קודם כול, אני רוצה לברך על החוק.

<יצחק פלח: מלכתחילה אני רוצה לברך עליו משום שהכיוון הוא לבוא ולפתור הרבה בעיות של הרבה מאוד שנים, שכולנו מאסנו בהן והן באמת לא ראויות.

<יצחק פלח: אבל, בתור מי שעוסק במקום מזה הרבה שנים, אני חייב לבוא ולשים דברים – נכון שהם נאמרו רוב רובם, אבל אני חושב שהפה שלנו הוא הפה הראשון שאמור להגיד את זה וצריך להגיד את זה.

<יצחק פלח: הגדיל ועשה חבר הכנסת מקלב, שבא ופירט את הדברים בצורה מאוד ראויה, ושם את הדברים על השולחן בצורה נכונה, שלמעשה אנחנו ועובדינו שבשטח, אין שום סיכוי בעולם שאנחנו נוכל ליישם את זה משום שאנחנו עוסקים עם גורמים מאוד שליליים.

<יצחק פלח: אנחנו לא עוסקים באיזשהו קבצן שבא ושם איזשהו נר נשמה ומוכר אותו.

<יצחק פלח: אנחנו מדברים בבתי עלמין על מאפיות שנמצאות הרבה שנים - -

פנינה תמנו: אז מה עשיתם עד היום?

<יצחק פלח: - - ושמישהו ינסה להיכנס ולחדור לתחום שלהם.

<יצחק פלח: אני מנכ"ל, קיבלתי איום על זה שאני הוריתי למישהו ששם מכונה אוטומטית למכירת נרות, שכפיתי עליו לסגור אותה ולהוציא אותה.

<יצחק פלח: קשה לנו מאוד לעמוד בזה, וזה לא ישים וזה לא יהיה ישים.

<יצחק פלח: כל מה שתחליטו, כל מה שתכתבו, זה בפועל לא יבוא.

פנינה תמנו: התחלה טובה.

<יצחק ישי: יש מנכ"ל של חברת קדישא חיפה, שנרצח.

<יצחק ישי: מנכ"ל חברת קדישא חיפה נרצח.

פנינה תמנו: סליחה, אני לא נתתי רשות דיבור.

<יצחק ישי: בסדר, אבל מנכ"ל של חברה קדישא חיפה נרצח בגלל שהוא ניסה לטפל בקבלני מצבות.

פנינה תמנו: כן, אנחנו חיים במדינת ישראל, אחרי הכול.

<יצחק פלח: אנחנו מצדדים בכל מה שכתוב פה, בהסתייגויות קטנות, מסוימות.

<יצחק פלח: קודם כול הנושא, אנחנו לא נוכל לאכוף את זה.

<יצחק פלח: אני רוצה לתת דוגמה.

<יצחק פלח: בערב יום כיפור יש מכירה קטסטרופלית.

<יצחק פלח: אצלי בבית העלמין בהרצליה אני נעזר בעירייה בהסכם שבאים פקחים, מיישמים את זה וזה עובד יפה מאוד כי הם פקחים של העירייה.

<יצחק פלח: העובדים שלי לא יוכלו לעולם לעמוד על זה.

פנינה תמנו: לא, זה לא סותר.

פנינה תמנו: אנחנו אמרנו את זה קודם, אדוני, אתם נכנסתם באמצע.

פנינה תמנו: זה לא סותר את מה שקיים היום ואת העזרה שאתם מקבלים מהרשות המקומית.

פנינה תמנו: זה לא בא לבטל.

פנינה תמנו: זה התחלה של לעשות סדר.

<יצחק פלח: אוקיי, אבל אנחנו לא נוכל לאכוף את זה.

פנינה תמנו: זה לא סותר, ועכשיו אנחנו נעביר בבקשה את זכות הדיבור ליוזם.

<קריאה: אפשר להתייחס?

פנינה תמנו: לא, אנחנו צריכים לסכם כי יש לנו דיון נוסף.

עפר שלח: אני מבקש בהסתייגות להוסיף סעיף שיקבע זמן לקביעת ההוראות, שהשר יקבע זמן לקביעת התקנות הנגזרות מן החוק, תוך X זמן מהתחולה של החוק.

פנינה תמנו: בסדר גמור.

פנינה תמנו: צריך להחליט כמה זמן.

עפר שלח: 60 יום, נראה סביר?

פנינה תמנו: חצי שנה.

עפר שלח: חצי שנה זה הרבה.

<רוני טיסר: ארבעה חודשים, שלושה חודשים.

עפר שלח: שלושה חודשים, בסדר.

פנינה תמנו: שלושה חודשים, בסדר.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות.

<משה דגן: גברתי, אני חייב להשלים עוד משפט.

פנינה תמנו: אני מבקשת לא להפריע לי.

פנינה תמנו: אנחנו עברנו להצבעה.

<משה דגן: את רוצה להצביע על הצעת חוק שהיא קצת בעייתית ליישום?

פנינה תמנו: אני אצביע על הצעת החוק שמונחת לפניי.

פנינה תמנו: עם כל הכבוד לך, אני לא חושבת שאתה רוצה ללמד אותי על מה להצביע.

<משה דגן: אבל אני חושב שזה - -

פנינה תמנו: אני שמעתי את דבריך.

<משה דגן: - - מאוד חיוני - - -

פנינה תמנו: שמעתי את דבריך.

פנינה תמנו: יש פה הסתייגויות.

פנינה תמנו: לך אין את האפשרות להגיש הסתייגות.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה.

פנינה תמנו: בבקשה.

<רוני טיסר: הצבעה ראשונה על ההסתייגות הראשונה של חבר הכנסת מקלב: סעיף 14א10(ג)(2) המוצע – יימחק.

פנינה תמנו: מי בעד ההסתייגות?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: בעד – אין

פנינה תמנו: נמנעים – אין

פנינה תמנו: ההסתייגות נפלה.

פנינה תמנו: ההסתייגות הבאה.

<רוני טיסר: הסתייגות שנייה: פסקה (3) לאותו סעיף תימחק.

פנינה תמנו: מי בעד ההסתייגות?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: בעד – אין

פנינה תמנו: נמנעים – אין

פנינה תמנו: ההסתייגות נפלה.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להסתייגות השלישית, של היוזם.

<רוני טיסר: שהוראות ראשונות, על-פי סעיף 14א10(ג), ייקבעו תוך שלושה חודשים.

פנינה תמנו: מי בעד ההסתייגות?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: בעד – 2

פנינה תמנו: נמנעים – אין

פנינה תמנו: ההסתייגות התקבלה, אין מתנגדים.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה על כל החוק, הקראת את כולו.

פנינה תמנו: מי בעד החוק?

<רוני טיסר: לרבות ההסתייגות שהתקבלה.

פנינה תמנו: לרבות ההסתייגות שהתקבלה.

<יגאל עם-פז: לרבות "אמצעים סבירים".

פנינה תמנו: לרבות "אמצעים סבירים".

<רוני טיסר: לרבות "אמצעים העומדים לרשותם".

פנינה תמנו: הכנסת את זה.

פנינה תמנו: כן, זה נכנס – "אמצעים סבירים" – לכל מי שחושב שאנחנו מצפים שהעובדים של חברת קדישא יהיו "סופרמן".

<רוני טיסר: אמצעים העומדים לרשותם.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה על כלל החוק.

פנינה תמנו: מי בעד?

פנינה תמנו: מי נגד?

פנינה תמנו: בעד – 2

פנינה תמנו: נמנעים – אין

פנינה תמנו: החוק עבר, ויועבר לקריאה שנייה ושלישית במליאה.

פנינה תמנו: תודה רבה, הישיבה נעולה.