הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 19, פרוטוקול מספר 111, 2014-11-12 09:30

עליזה לביא: בוקר טוב, יום רביעי, י"ט בחשוון תשע"ד, ה-12.11.2014.

עליזה לביא: אני שמחה לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בנושא בריאות נשים חרדיות, מניעה, הנגשה ומודעות.

עליזה לביא: הוועדה הבוקר היא המשך של שיתוף פעולה פורה, פורץ דרך, בין הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי לבין נשים חרדיות, קבוצת מעורבות.

עליזה לביא: פה המקום לבוא להודות, לשבח, לפאר, לדבר על כך שיש פה מודל חיקוי גם לקבוצות נוספות בחברה בישראל, של צמיחה מתוך הקהילה, מתוך הבנה, מתוך רגישות, על ההיכרות של מנעד הפסיפס התרבותי אל תוך השירותים שנותנת מדינה, לעיתים בחוסר מודעות כלפי קבוצות בתוך האוכלוסייה, כשלעיתים יד ימין לא כל כך יודעת מיד שמאל ויש הרבה מאוד מה לתקן ומה לשנות, מה להנגיש, מה לאפשר, גם למי שלא תמיד בעיקר יכולה.

עליזה לביא: גם יכולים, גברים, אבל אנחנו בוועדה הזאת מנסים לראות איפה החסמים, הפערים, האחרוּת שמונעת מנשים ובמקרה שלנו כאן בדיון הבוקר זה בקרב הנשים החרדיות.

עליזה לביא: אני שמחה מאוד על ההחלטה של הבחירה בנושא הזה.

עליזה לביא: היוזמה היא שלכן, הבחירה של הנושאים והקצב של הנושאים וגם התעדוף מובל על ידיכם ובאמת יש פה שיתוף פעולה, כמו שאמרתי, ואני גם מציינת את זה ברמות אחרות ונוספות, גם בתוך משרדי הממשלה, מבינים, מתחילים להכיר.

עליזה לביא: אני יודעת שבנושא הזה של הבריאות יש לנו הרבה מאוד עבודה וגם השרה יודעת ותפקידנו להביא את הדברים ולחדד, גם בפני מי שאולי צריך קצת לעורר ולהזכיר בפניו.

עליזה לביא: אני מזכירה לכם שהקבוצה הזאת נולדה מתוך מצוקה גוברת והולכת וגם מהסיבה שלמעשה נשים חרדיות לא מיוצגות בבית הזה, אין להן באמצעות המפלגות שלהן את האפשרות להיבחר.

עליזה לביא: זה גם נושא שמעסיק אותנו.

עליזה לביא: הוועדה כאן, תפקידה לתת מענה לכל הנשים במדינת ישראל באשר הן וזה חלק מתפקידנו, להנגיש את כל מה שאפשר ואנחנו פה בשבילכם.

עליזה לביא: הנתונים שמגיעים אלינו בנושא של בריאות נשים, העבודה שאתם עשיתם, המחקר שנשמע עליו כאן בפרוטרוט מעורר הרבה מאוד סימני שאלה וסימני קריאה.

עליזה לביא: נתונים לא קלים לעיכול, גם מבחינת ההימצאות שלהם, אבל גם מבחינת חוסר המודעות, עצם גורם ההפתעה שבלקרוא את הנתונים האלה ובטח בדרך שבה הם הוצגו בפנינו.

עליזה לביא: קיימת בעייתיות משמעותית בתחום של נגישות למידע ולמעקב רפואי, הנתונים מתפרסים על פני עשור שלם והם חושפים בין היתר בעיות בתחום הפריון, הפוריות, המפגש עם ההלכה, מה המפגש הזה עושה, איך זה מקרין ואיך זה למעשה פוגע בבריאותן של נשים, אחוז הנשים שפונות לבדיקת ממוגרפיה וכל מה שקשור לסרטנים הנשיים.

עליזה לביא: אני בכוונה בוחרת את המילים הללו, כי גם לקרוא לעיתים בשם של סרטן כמו סרטן שד במקומות שמתפתחת איזה שהיא חוסר נוחות או איזה שהיא אי הבנה כלפי השימושים, צריך לדעת ללמוד לדבר, ואם מדברים על סרטן נשי או על סרטן של נשים, או מספיק סרטן, אז בסדר, לא צריך להגיד סרטן השד במקומות שזה כבר גורם איזה שהיא רתיעה או אי נוחות.

עליזה לביא: כל מה שאנחנו מבקשים זה באמת לבוא וללמוד איך מדברים.

עליזה לביא: כשאני נוסעת ומכינה את עצמי להרצאה ביוטה, אז אני חושבת איך אני מדברת ומה אני לא אומרת ומה אני כן אומרת ובאיזה דוגמאות אני בוחרת להשתמש.

עליזה לביא: כשזה קורה פה בארץ אנחנו קצת שוכחים.

עליזה לביא: כדאי ללמוד גם בתוך מערכת הבריאות שאם יש דברים שהם מפריעים או גורמים מעכבים, אנחנו כולנו צריכים ללמוד את הקודים התרבותיים ולראות איך מטפלים בתוכם.

עליזה לביא: מי שידע מלכתחילה וידע באמת לעבוד אלה משרדי הפרסום.

עליזה לביא: רבים מהם היום, התל אביבים ואחרים, יש מחלקות שמדברות את השפה ומכירות את הרגישות ויודעות לנתב היטב לכיוונים הללו.

עליזה לביא: גם משרדי ממשלה ושירותים במדינה צריכים להכיר את האחרות התרבותית כדי לייעל את המערכת.

עליזה לביא: חסמים בנגישות הרפואית.

עליזה לביא: דיברנו על זה גם כאן, בכל מה שקשור להנגשה ברשת, כל התקשורת המקוונת, המידע שמועבר.

עליזה לביא: איך אפשר בכלל לדבר על מידע שמועבר כשעצם השימוש ברשתות, עצם השימוש באי-מיילים, בהנגשה כזאת או אחרת של מידע שמועבר באתרים, לא נמצא בקרב אחוז גבוה באוכלוסייה החרדית מסיבות שונות, בעיקר הלכתיות.

עליזה לביא: מה אנחנו עושים במקביל ואם יודעים בכלל איך לטפל בזה.

עליזה לביא: שיעור הילודה, משפחות מבורכות, גיל הנישואין והנתון שממש ככה הדליק נורה אדומה זה 65% מהנשים שהעידו שרופא המשפחה מעולם מעולם לא דן בהיסטוריה המשפחתית שלהם, בסיפור החיים הרפואי שלהם.

עליזה לביא: זה באמת מעורר הרבה מאוד שאלות.

עליזה לביא: אז כמו שדיברנו על עולם התעסוקה והעדויות הקשות ששמענו כאן, אם זה היה בסייעות, בגנים ובעוד מקומות, כך שלעיתים חשתי שהחוק הישראלי לא חל על נשים חרדיות בכל מה שקשור לעולם התעסוקה, כאן, במקום הזה של עולם הבריאות, המילים הן לא פחות קשות באשר להזנחה פושעת כלפי הדרך למניעה בקרב האוכלוסייה החרדית.

עליזה לביא: אין התייחסות קונקרטית לצרכים ייחודיים, לחסמים שמונעים מודעות וגישה לטיפול וזה התפקיד שלנו כאן באמת לבוא גם עם פרוז'קטור וגם עם פנס.

עליזה לביא: עם פרוז'קטור להאיר בגדול, אבל עם פנס לחפש את המקומות הלא מוארים ויחד למצוא את הדרך.

עליזה לביא: חסר לנו הרבה מידע.

עליזה לביא: גם אחרי שנשמע את הנתונים כאן, אלה נתונים שהובאו על ידיכם ועם כל הכבוד וההערכה זה לא מספיק, אנחנו צריכים התגייסות מערכתית, מקצועית, יסודית, שתיתן לנו גם את המידע וגם את ההסברים.

עליזה לביא: במעבר חד אני יכולה לספר לכם ולשתף אתכם שקיימנו דיון כזה עם הקהילה הערבית גם בסיור בשטח וגם כאן בוועדה, וכשאני חשבתי לעצמי מה ההבדל, ההבדל הוא שהנשים הערביות, לא כולן, אבל יש נשים ערביות שלקחו על עצמן באקדמיה את הנושא של בריאות נשים ערביות כמחקר ויש נשים מומחיות ולי יש עם מי לעבוד.

עליזה לביא: בכל מה שקשור בעולם המחקרי האקדמי בנושא של נשים חרדיות אין נשים חרדיות באקדמיה שהנושא הזה הוא נר לרגליהן.

עליזה לביא: יש פה פער בלקיחת האחריות, יש פה פער בהבנה שמה שאנחנו לא נעשה אף אחד לא יעשה את זה בשבילנו ויש כאן חוסר ואני מבקשת, יש פה אנשים שהמקלדת היא כלי הכוח החזק שלהן והן כותבות והן מכירות איך לדבר אל האוכלוסייה החרדית, בטח אל הדור הצעיר.

עליזה לביא: אנחנו צריכות חוקרות חרדיות, אנחנו חייבות חוקרות חרדיות באקדמיה, בטח בתחום הזה של רפואה.

עליזה לביא: אני חייבת לשתף אתכן ואני חוזרת ואומרת, נשים ערביות הבינו את זה, הן נמצאות, יש מומחיות באוניברסיטת בן גוריון ובירושלים ובחיפה ובמכללות הערביות.

עליזה לביא: רק לפני שבוע שמענו כאן

עליזה לביא: בוועדה שיוחדה לנשים הערביות על רצח נשים ערביות.

עליזה לביא: הפתרון יבוא משיתוף פעולה מתוך הקהילה.

עליזה לביא: רק אחרי שנלמד ממחקרים שמוצגים על ישי הקהילה, על ידי נשים בתוך הקהילה הערבית, הם אלה שמספקים כלים.

עליזה לביא: פה, בכל מה שקשור אל תוך הקהילה החרדית, אין לי פרטנריות, אין נשים חרדיות באקדמיה ואם יש, הנושאים של נשים חרדיות הן לא נר לרגליהן, כלומר הן לא לקחו אותם ככלי מחקר.

עליזה לביא: אני רוצה לקרוא מכאן ובאמצעותכן לחדד את הסוגיה הזאת.

עליזה לביא: חברות, נשים יקרות, מה שאנחנו לא נעשה אף אחד לא יעשה את זה בשבילנו.

עליזה לביא: אני רוצה בשתי דקות לדבר על חנה סנש.

עליזה לביא: אנחנו תמיד נוהגים לפתוח את הוועדה שלנו בדמות של אישה, אבל היום זה יום חגיגי, השבוע מלאו 70 למותה של חנה סנש.

עליזה לביא: חשבתי על ההקשר של המקריות של הדמות של חנה סנש שלקחה יוזמה ובאמת עשתה הרבה באזורים ובמקומות שלא ראינו הרבה נשים.

עליזה לביא: אני רוצה לדבר על שיר התפילה של חנה סנש, שהפך לנכס צאן ברזל כאן בחברה בישראל, על התפילה שלה, על המקום של התפילה האישי, במקביל אל כל ההתגייסות שלה ואל ההבנה שלה שמה שאנחנו לא נעשה אף אחד לא יעשה ולא תהיה לנו מדינה.

עליזה לביא: מה שקרה עם השירים של חנה סנש ועם שיר התפילה של חנה סנש, 'הליכה לקיסריה' - אלי אלי שלא ייגמר לעולם, החול הים, רשרוש של המים, ברק השמים, תפילת האדם.

עליזה לביא: השירים האלה לא היו שירים שמותרים בשימוש במשך 70 שנים והיום הם חזרו לציבור.

עליזה לביא: אחרי 70 שנים החוק מאפשר לקחת חזרה את השירים.

עליזה לביא: אחרי 70 שנים זה של החברה בישראל, של כולם.

עליזה לביא: לטעמי נעשה עוול לחנה סנש על ידי מי שהחליט, אם זה בני המשפחה שלה, אני זוכרת שכשביקשתי לכלול את השיר שלה בספר תפילת נשים וביקשתי מהמשפחה ואמרתי להם שזה חייב להיות בספר, 'תנו לי להשתמש בתפילה של חנה' ולא ניתן לי ועדיין היה אסור להשתמש בלי אישור והיום השיר שלה חזר.

עליזה לביא: זה שיר תפילה של אישה שכותבת אותו.

עליזה לביא: מאוד מיוחד, מאוד מרגש, שחדר ללבבות רבים.

עליזה לביא: 70 שנה למותה של חנה סנש, דמות באמת מיוחדת שהפכה לסמל לגבורה וידעה את החיבור האנושי הנשי רגשי אל בורא עולם.

עליזה לביא: עוברות אלייך, רחלי.

עליזה לביא: בבקשה.

<רחלי איבנבוים: תודה, עליזה.

<רחלי איבנבוים: תודה על הזכות להיות כאן.

<רחלי איבנבוים: שיתוף הפעולה לא ברור מאליו, אנחנו מעריכות אותו.

<רחלי איבנבוים: הרבה מהדברים שרציתי להגיד ככה בחוכמתך ודיוקך כבר אמרת, אבל אני רוצה לפתוח מהנקודה של הצניעות שניגשנו בה כדי לכתוב את המסמך הזה ולפרק את הנושא הכול כך מורכב.

<רחלי איבנבוים: אף אחת מאיתנו לא רופאה, לא הגיעה מתחומי הבריאות.

<רחלי איבנבוים: זה נושא שלכאורה היה זר לנו, הבנו מה המקום שלנו וניסינו לדבר בעיקר בנתונים מגובים, כמעט שלא השמענו את קולנו, או לא פירשנו את הנתונים עצמם, הם דיברו בזכות עצמם.

<רחלי איבנבוים: אבל למרות כל זאת העבודה הייתה מאוד קשה ומאוד מורכבת ולקחה הרבה מאוד זמן.

<רחלי איבנבוים: מסתבר, ולהפתעתנו, שעד היום במדינת ישראל, למרות שיש 400,000 נשים חרדיות לא נכתב מסמך השוואתי ולו אחד בין בריאותה של האישה החרדית לבריאותה של אישה בישראל בכלל וגם משרד הבריאות, לצורך העניין, לא עשה מעולם איזה שהוא פילוח מגזרי או בכלל מבין מה הצרכים הייחודיים של הקהילה הזאת.

<רחלי איבנבוים: המציאות הזאת גם הפתיעה אותנו, גם העציבה אותנו, אבל גם ככה דחפה אותנו וגרמה לנו להבין כמה חשוב לעשות את זה סוף סוף ולקיים על זה דיון רציני ומשמעותי.

<רחלי איבנבוים: מלבד החברות במעורבות שעבדו לא מעט אני חייבת להזכיר את נעה דנן שיושבת שם מאחור, היא רפרנטית במרכז לחקר החברה החרדית של מכון ירושלים וסייעה לנו רבות, גם ארגון 'בשבילך', שעוד מעט שרה תדבר, עזר לנו להבין בשלבים הראשונים לאן אנחנו צועדות.

<רחלי איבנבוים: הנתונים שאספנו, ואני רוצה להתייחס, חלק מהנתונים הם ישנים.

<רחלי איבנבוים: יש נתונים שהם מלפני עשור, בכאב לב הכנסנו אותם רק כי אין נתונים עדכניים יותר, לא נוצרו, אז אנחנו באמת מסמנות בחלק מההמלצות, שגם על זה עוד נדבר, זה שצריך קודם כל לפני ההמלצות או במקביל להמלצות מעשיות של תקצוב ופעילות ועשייה גם להבין את התמונה טוב יותר.

<רחלי איבנבוים: אני זוכרת מהדיונים הקודמים שקיימנו שמלבד כל הנתונים והסטטיסטיקות והעדויות המקצועיות מה שהלך איתי הלאה היו הסיפורים האישיים.

<רחלי איבנבוים: היו הנשים שקמו כאן ואמרו וסיפרו על איפה הנושא נוגע בחייהן.

<רחלי איבנבוים: לא יכולתי לבקש מחולה כזאת או אחרת לבוא ולהעיד ואני אגיד שגם ברגע הראשון, כשבחרנו בנושא של בריאות, הסתכלתי במראה ואמרתי 'אוקיי, בנושאים הקודמים הרגשתי יותר חנק'.

<רחלי איבנבוים: אני לא נושאת את דגל הבריאות בחיי וחשבתי שהנושא לכאורה לא מדבר אליי, או אני לא מייצגת אותו, עד שרגע אחר כך הבנתי כמה הוא עומד כל הזמן לידי ופשוט לא התבוננתי.

<רחלי איבנבוים: אחת השכנות שלי, אני חיה במאה שערים והיא חברה מאוד טובה, מסתובבת עד היום עם לקות שמיעה מסוימת.

<רחלי איבנבוים: כשהיא הייתה ילדה היא הייתה זקוקה לניתוח כפתורים וההורים שלה לא היו חברי קופת חולים, היא לא קיבלה את הטיפול בזמן או לא קיבלה אותו בכלל והנה זה קיים היום, כמו איזה שהיא אקסיומה, עובדה, שקיימת.

<רחלי איבנבוים: אבל אפילו קרוב יותר ואני אספר משהו אישי.

<רחלי איבנבוים: לפני חמש שנים חמותי הייתה בת 50, בעלי הרים אליה טלפון ואמר לה 'מאמי, הגעת לגיל 50, אבא שלך נפטר מסרטן המעי הגס, לכי תעשי בדיקת ממוגרפיה'.

<רחלי איבנבוים: חמותי כמו אישה טובה שאלה את חמי, את בעלה, האם ללכת לעשות את הבדיקה.

<רחלי איבנבוים: חמי, כמו יהודי חסיד טוב הלך ושאל את האדמו"ר אם ללכת לעשות את הבדיקה והאדמו"ר אמר 'לא צריך לחפש'.

<רחלי איבנבוים: שלוש שנים היא כבר לא איתנו מסרטן המעי הגס שהתגלה בדרגה 4.

<רחלי איבנבוים: אני יכולה גם לספר סיפורים נוספים ששמעתי, שעברו לידי, מרופא שנפגשתי איתו במקרה בשבוע שעבר והוא עובד עם האוכלוסייה החרדית והוא רק למשמע השאלה ישב חצי שעה וסיפר על הרבה מקרים קשים.

<רחלי איבנבוים: מקרה אחד הוא זוכר על אישה שהגיעה אליו, הוא היה תורן לילה, במצב שהיה לו ברור שהיא צריכה עזרה רפואית מיידית והוא היה הרופא היחיד, גבר.

<רחלי איבנבוים: למרות שהיא הגיעה עם בעלה היא מיאנה להיבדק וחזרה הביתה.

<רחלי איבנבוים: הוא אומר שהוא עד היום מסתובב עם השאלה מה קרה איתה בסופו של דבר.

<רחלי איבנבוים: יש הרבה עבודת מודעות.

<רחלי איבנבוים: אני חושבת שהעבודה העיקרית, לצד הנתונים שצריך להנגיש, זאת מודעות בתוך החברה החרדית שלא מקבלת כיום מספיק במה, מספיק ביטוי.

<רחלי איבנבוים: אסתי אחריי תרחיב את המסמך ומה שהבנו שצריך לעשות, אבל בהחלט יש הרבה עבודה, בהחלט נקודת הזמן שלנו היא מאוד ראשונית, היא מאוד התחלתית ואני מקווה שיתגלגל לאט לאט כדור השלג.

עליזה לביא: תודה, רחלי איבנבוים, ממעורבות.

עליזה לביא: ונעבור אלייך, אסתי רידר-אינדורסקי, ממעורבות.

<אסתי רידר- אינדורסקי: קודם כל בהמשך למה שאת אמרת על המעורבות של נשים חרדיות באקדמיה, אז אני בדיוק נמצאת שם.

<אסתי רידר- אינדורסקי: אני הלכתי ועשיתי תואר ראשון ואני עכשיו מסיימת את התואר השני עם תזה ואני רוצה ללכת עד הדוקטורט בדיוק בשביל זה, בשביל להיות אישה חרדית באקדמיה שפועלת ומשפיעה מתוך האקדמיה.

<אסתי רידר- אינדורסקי: רופאה אני כבר לא אהיה, הבת של בעלי כאן היא רופאה, היא כבר לא חרדית, אבל ביחד אנחנו נשתדל להשפיע.

<אסתי רידר- אינדורסקי: המסמך, כמו שאמרה רחלי וכמו שאת אמרת, הוא ראשי פרקים, הוא שלד, ואם אנחנו חשבנו שהנתונים יהיו עבודה קלה כזאת, מן הגורן ומן היקב אנחנו נאסוף, אנחנו ראינו שלא הגורן ולא היקב, זה סוג של בור יבש שאין בו מים שהיינו צריכים לדלות משם נתונים והוא באמת מהווה צוהר קטן לאפלה מאוד גדולה.

<אסתי רידר- אינדורסקי: את הזכרת הרבה מהדברים, אני רוצה להתעכב על מה שפחות דיברת וזה המצב החברתי הכלכלי של האישה החרדית.

<אסתי רידר- אינדורסקי: הנתונים מצביעים על כך שיש עוני גדול במגזר החרדי ויש מחקרים שקושרים בין עוני לבין בריאות לקויה, לבין אפילו מקרים של מוות, בחירה בין קניית תרופות או בדיקות לבין טיפול רפואי והחברה החרדית נמצאת שם.

<אסתי רידר- אינדורסקי: גם בדברים שהם פחות נתונים מזעזעים, שבטח חנה קהת תביא, אפילו פעילות גופנית או שימוש בחיסונים או חינוך לבריאות, כל מי שראה בית ספר לבנים ולבנות במגזר החרדי מגרש ספורט זה לא הדבר הראשון שקופץ מול העיניים.

<אסתי רידר- אינדורסקי: יש שיעורי ספורט אולי פעם בשבוע, אולי פעם בחודש.

<אסתי רידר- אינדורסקי: אין שיעורי ספורט, אין שום דבר, אין מודעות.

עליזה לביא: יש חוגים?

<אסתי רידר- אינדורסקי: מעט מאוד.

<אסתי רידר- אינדורסקי: אם בכלל.

<קריאה: יש המון.

<קריאה: יש.

<אהובי שוירץ: לא, אין כמעט חוגים, היא צודקת.

<אסתי רידר- אינדורסקי: אין כמעט חוגים, יש מעט חוגים.

<קריאה: לא נכון.

עליזה לביא: אני חייבת לדעת מה הדליק והסעיר, כי תיכף טלי תעשה על זה גם כתבה.

עליזה לביא: טלי, אנחנו מספקים לך את החומרים בקצב.

<אהובי שוירץ: - - - אני אגיב אחר כך.

<אסתי רידר- אינדורסקי: שימוש בחיסונים, שימוש ברפואה מונעת.

<אסתי רידר- אינדורסקי: לפני שהולכים לרופא הולכים לבדוק בקהילה, כמו שרחלי אמרה, הולכים לאדמו"ר, לפעמים הולכים גם לאיזה שהם עסקנים וכל מיני פעילים אחרים במקום פשוט ללכת לרופא.

<אסתי רידר- אינדורסקי: ההמלצות העיקריות שלנו מהמסמך הזה הן כאלה, קודם כל שזה באמת יהיה שלד, שיהיה ספר איפה שהוא, משרד הבריאות לדעתי חייב לעשות את זה, שבו יהיו נתונים עדכניים.

<אסתי רידר- אינדורסקי: בכלל מדברים היום על רפואה מגדרית, נשים הן לא גברים ורוב המחקרים הרפואיים הם על גברים ויש היום הבדל בין גברים לנשים, אז חייבת להיות גם התייחסות מגזרית, לא רק מגדרית, והאישה החרדית, בגלל אורח החיים שלה, בגלל הלידות המרובות, בגלל הסגירות הקהילתית, בגלל העוני, בגלל חוסר החינוך, בגלל המודעות, היא אחרת מבחינת הבריאות שלה וחייבים להתייחס לזה.

<אסתי רידר- אינדורסקי: מהצד השני, חייבים להנגיש את הרפואה לאישה החרדית, חייבים באמצעות תקציב שיווק ופרסום ממוקד מטרה להסביר לנשים חרדיות על החשיבות בבדיקות ממוגרפיה, על החינוך לבריאות, על פעילות גופנית.

<אסתי רידר- אינדורסקי: אנחנו מדברים על נתונים בעיקר, הפצת המידע וגם לנסות להקטין למינימום את החסמים הכלכליים שעומדים בפני האוכלוסייה החרדית, כי זה באמת באמת עצוב אם בן אדם צריך או אישה צריכה לבחור במקום לטפל בעצמה לקנות חלב או נעליים לילדים שלה.

עליזה לביא: טוב.

עליזה לביא: שרה סמיאטיצקי מ'בשבילך'.

<שרה סמיאטיצקי: כן.

<שרה סמיאטיצקי: תודה רבה על הישיבה החשובה הזו, ליושב ראש הכנסת ולמשרד הבריאות שבאמת תומכים בארגון שלנו כבר כמעט מההתחלה.

<שרה סמיאטיצקי: אני רוצה להדגיש גם במיוחד את רותי ויינשטיין במשרד הבריאות וקידום הבריאות, שתומכת בכל הדברים שאנחנו עושים.

<שרה סמיאטיצקי: אני אתחיל מהתחלה, האישה החרדית.

<שרה סמיאטיצקי: סליחה על העברית שלי שהגיעה מארצות הברית בשנת 76', בתור אישה חרדית שהתעסקה בסקטור הרפואי בתור לבורנטית ובתוך 24 שנים בתור לבורנטית בקהילה להיות עזר ויועצת ופשוט מישהי ששמעה ודיברה ונתנה אוזן לצרכים של הנשים שלנו בקהילה, במשפחה והאנשים שהגיעו למעבדה שלי.

<שרה סמיאטיצקי: אחרי זה הגיע ב-2002 באמת המחקר שמוצג כאן על השולחן, של דורית איזק בקשר לתמותה של נשים חרדיות, שהיא כפול שניים מהאוכלוסייה וזה נתן לי ולחברותיי, כי זו שאלה כל כך גדולה למה יש פער כל כך גדול באוכלוסייה של נשים בישראל, שבאמת כשבח למדינה הבריאות זה כמעט בחינם.

<שרה סמיאטיצקי: זאת אומרת זה לא כמו בארצות הברית שלוחמים על זה, קופת חולים בכל פינה, נגישות לקופת חולים - - -

עליזה לביא: אני שומעת את המבטא בקול שלך.

עליזה לביא: בארצות הברית, בקהילה החרדית בארצות הברית, מה המצב שם?

עליזה לביא: מישהי יודעת?

<אלישבע לייטר: אני לובשת שני כובעים, אחד במרכז לבריאות האישה בהדסה וגם עובדת במחקרים ב'בשבילך'.

<אלישבע לייטר: עבדתי בארצות הברית באותה קהילה וגם פה.

<אלישבע לייטר: כמו פה בארץ יש כמה קהילות בתוך האוכלוסייה ויש תוצאות שונות מאוד בין כל קהילה וקהילה באוכלוסייה החרדית, אבל יש גם כמה קהילות בארצות הברית שהמצב הבריאותי שלהם יותר נמוך מנשים לא חרדיות, דברים שדיברנו עליהם, ידע ואין להם את הכסף והמודעות.

עליזה לביא: הסיבות ברורות לי, רק רציתי לדעת אם בגלל מערכת הבריאות - - -

<שרה סמיאטיצקי: המושג של בדיקות תקופתיות בריאותיות באמריקה קיים.

<שרה סמיאטיצקי: אישה בארצות הברית שהולכת לרופא המשפחה שלה או לגניקולוג תקבל סקר בריאותי כל שנה.

<שרה סמיאטיצקי: המושג הזה, ללכת לרופא, לעשות בדיקות תקופתיות בריאותיות קיים בארצות הברית אפילו שהיא צריכה לשלם על זה.

עליזה לביא: הנשים שם מבוטחות?

עליזה לביא: גם אם הן לא עובדות, הן מבוטחות בביטוח רפואי?

<שרה סמיאטיצקי: יש להן ביטוח.

<שרה סמיאטיצקי: או יש או אין, זה כל הסיפור בארצות הברית שלוחמים על זה.

<שרה סמיאטיצקי: או יש או אין, אבל המושג והידע הזה והמודעות ללכת כל שנה לבדוק, אפילו לילדים, בדיקות סקר בריאותיות, זה קיים בלקסיקון שלה, זה קיים במודעות שלה, שזה מה שהיא צריכה לעשות.

<שרה סמיאטיצקי: זה פשוט חלק מהלו"ז השנתי שלה, שהיא הולכת כל שנה לעשות בדיקה.

<שרה סמיאטיצקי: זה קל, היא מקבלת במקום אחד או בשני מקומות מבט בריאותי מקיף ויש לה מענה לבריאות שלה בארצות הברית.

<שרה סמיאטיצקי: ב-2004 זה לא היה, היה לנו קופת חולים והדגש באמת במערכת זה לרפא חולי ולא כל כך לעודד בריאות, לדבר על הבריאות, להכין ולדבר ולשוחח על הנושא של הבריאות בתוך המגזר.

<שרה סמיאטיצקי: ובאמת חינכו אותנו להשתמש במערכת בחולי.

<שרה סמיאטיצקי: נכנסים לרופא, הרופא שואל 'למה הגעת?' 'יש לי כאב גרון', 'יש לי -', המושג שאני רוצה לבדוק את הבריאות שלי, יכול להיות שהרופא יזמין לה בדיקות דם וישלח אותה החוצה.

<שרה סמיאטיצקי: זאת אומרת המבט הבריאותי לשאול, וזו באמת הסטטיסטיקה מהעבודה שלנו שפתחנו ב-2006, אמרנו שאנחנו צריכים להגיד לקהילה הרפואית באמת למה אנחנו כאן ולהוכיח את עצמנו בתור ארגון שבאמת עושה שינוי בתוך המערכת, להתמקד בנושא הגילוי המוקדם, בדיקות סקר תקופתיות.

<שרה סמיאטיצקי: כמו שרחל אמרה, אני רוצה להגיד שינוי, כשפותחים ארגון באוכלוסייה החרדית הדבר הראשון שצריכים לקבל זה את הברכות וההסכמות של גדולי הדור.

<שרה סמיאטיצקי: אי אפשר להגיד לאישה חרדית 'אני רוצה שעכשיו תלכי לבדוק שאת בריאה', והיא תגיד לי 'מה? חס ושלום, אל תפתחי פה לשטן', 'מגיע אליי עין הרע', 'אם אני אלך לחפש אני אמצא, אם אני לא אלך אני לא אמצא'.

<שרה סמיאטיצקי: הדבר היחיד, החסם הראשוני שלנו באמת זה ללכת לגדולי הדור מהרב אלישיב, מהרב - - -, מגדולי העדה החרדית, מכולם, להגיד להם את הבעיה של התמותה ומצב הבריאות - - -

עליזה לביא: אבל אתן עושות את זה?

עליזה לביא: כלומר אם מישהו יכול לעשות את זה אלה נשים מתוך הקהילה.

<שרה סמיאטיצקי: אני הלכתי, בתור אישה מתוך הקהילה לגדולי הדור והצגתי להם את הבעיה והם אמרו לי שאני יכולה לקבל אולי הסכמה במכתב בתוך שישה שבועות.

<שרה סמיאטיצקי: בתוך שבועיים היה לי הסכמה ומכתב ללכת לעשות.

<שרה סמיאטיצקי: אחרי זה באמת דחפו אותי לפתוח את העמותה, ללכת לקהילה, להגיד להם שצריכים כן לעשות מה שהמערכת הבריאותית אומרת להם בקשר לגילוי מוקדם וממוגרפיה וכו'.

<שרה סמיאטיצקי: אנחנו עובדים ביחד עם ארגונים אחרים שפתחנו, ההיענות לממוגרפיה עלתה ב-33%.

עליזה לביא: אבל, שרה, אם נתנו לך את האישור ואם בעצם פתחת את העמותה אז למה הסטטיסטיקה כל כך לא טובה?

<שרה סמיאטיצקי: צריכים להבין את האישה, צריכים להבין נשים בכלל.

<שרה סמיאטיצקי: אישה שמה את עצמה בסדר עדיפות שלה אם בכלל למטה.

עליזה לביא: אבל זה נכון לגבי כל הנשים במדינה.

<שרה סמיאטיצקי: כן, לכל הנשים, אבל באוכלוסייה החרדית זה יותר, כי יש לה כל כך הרבה יותר לעשות, יש לה משפחה ברוכת ילדים, היא מפרנסת לפעמים, אם לא חצי אז את כל המשפחה.

<שרה סמיאטיצקי: זאת אומרת להגיד לה לקחת יום עבודה שלה שהיא עובדת במטריקס מ-8 עד 4 או 5, להגיד לה תצאי חצי יום לעשות בדיקות תקופתיות, זה קשה לה.

<שרה סמיאטיצקי: להגיד לה שהיא צריכה לעשות את זה והיא מוכרחה לעשות את זה, זה החלק הראשוני של - - -

עליזה לביא: אבל מי צריך להגיד לה?

עליזה לביא: על מי את מפילה את האחריות?

עליזה לביא: גם אני כששברתי רגל לפני חצי שנה הייתי בטוחה שלא מעניין אותי, לא שברתי רגל והמשכתי עד שלא הייתה לי ברירה והלכתי לבית חולים וגיבסתי את הרגל.

עליזה לביא: זה אנחנו.

<שרה סמיאטיצקי: נכון, אנחנו - - -

עליזה לביא: אז מה האחריות של הנשים החרדיות?

<שרה סמיאטיצקי: האחריות של הנשים החרדיות זה באמת להבין, לצאת עם פרסום, עם מודעות - - -

עליזה לביא: מי?

עליזה לביא: מי עם פרסום?

עליזה לביא: תסבירי לי מה.

<שרה סמיאטיצקי: אנחנו עושים את זה.

עליזה לביא: אבל מהניסיון שלך זו עבודה פנים קהילתית?

<שרה סמיאטיצקי: זו עבודה פנימית.

<שרה סמיאטיצקי: כן, העצמה, להגיד לה שהיא חשובה לא פחות מהמשפחה, היא חשובה בשביל עצמה, להגיד להם שאין פירוש למילה הזו בכל שפה אחרת, היא צריכה לפרגן לעצמה לעשות דברים בשביל עצמה.

<שרה סמיאטיצקי: את זה אנחנו עושים ובגלל זה אנחנו - - -

עליזה לביא: חשבתם על להיכנס לסמינרים?

עליזה לביא: הרי כל בת חרדית בסמינר.

עליזה לביא: למה שם לא לתת לה איזה שהיא מתנה לחיים?

עליזה לביא: הרי גם החיסון, למשל הנושא של סרטן צוואר הרחם, שהיה לנו דיון ממוקד כאן בנושא הזה, חלק מהפתרונות במגזר החרדי היה לתת את החיסון בשנה הזאת, לא בתיכונים, כי התיכונים היו סגורים בפני מערכת ה - - - למה לא לקחת איזה שהיא יחידת חינוך, איזה קורס בריאות, שיהיה משולב בתוך המכללות.

עליזה לביא: כלומר לבוא אל תוך המכללות החרדיות - - -

<שרה סמיאטיצקי: את צודקת.

<שרה סמיאטיצקי: אנחנו עושים את זה ביחד עם בית חולים הדסה, עם מרכז לבריאות הלב.

<שרה סמיאטיצקי: לפני שנה עשינו עבודה, התחלנו, דיברתי על זה גם עם איריס לביא במשרד החינוך, אם להיכנס לבתי הספר בקשר לבנות או להתחיל עם הצוות של המורות ולפני שנה הפעלנו תכנית בריאותית נהדרת בתוך אוכלוסיית המורות של הסמינר.

<שרה סמיאטיצקי: יש שם צוות של 430 נשים והפעלנו תכנית מבורכת.

<רחלי איבנבוים: אני רוצה לעזור לשרה ולהגיד מה שהיא אולי לא אומרת, שבסופו של דבר 'בשבילך' עושה פעילות מבורכת, אבל הרבה מהעבודה של שרה היא גם באיסוף כספים ופילנתרופיה כדי לאפשר את הפעולה הזאת.

עליזה לביא: כדרכן של עמותות.

<רחלי איבנבוים: אנחנו יושבים כאן בכנסת ויש גורם אחראי בעיניי, הוא משרד הבריאות, ואם אני מדברת בדיון הזה למישהו אז זה למשרד הבריאות, זה לבוא ולשאול, אתם כגורם אחראי, יש 400,000 נשים בישראל, מה איתן?

עליזה לביא: ד"ר חנה קהת.

<חנה קהת: אנחנו כבר 14 שנים מנופפות בנושא הזה ואני רוצה לסקור בקצרה את ההיסטוריה של הידע שלי בנושא, נתונים וכן בכל זאת דברים שניסינו ועשינו וכן, תקציב יכול מאוד מאוד לעזור.

<חנה קהת: כשהקמנו את 'קולך' קצת אחרי, שנה אחרי התקשרו אליי משום מקום ממשרד הבריאות, הממונה על הסטטיסטיקה ממשרד הבריאות, והוא אמר 'סוף סוף יש לי כתובת.

<חנה קהת: את יודעת, את צריכה לטפל בבעיה של בריאות של נשים חרדיות'.

<חנה קהת: זה היה ב-99' או ב-2000.

<חנה קהת: שאלתי אותו למה, הוא אמר 'יש 30% תמותת יתר של נשים חרדיות מסרטן השד.

<חנה קהת: תוחלת החיים של אישה חרדית היא הכי נמוכה בקרב הנשים בארץ'.

<חנה קהת: אמרתי לו 'איך אתה יודע?' הרי לא כתוב בתעודת הזהות מי אישה חרדית, הוא אומר 'אנחנו עושים איזה שהוא סקר לפי אזורי מגורים, שכונות, ערים'.

<חנה קהת: הלכנו אז לרב שיינברגר, מרפע"ה, ביקשנו שיתוף פעולה איתו ועשינו ישיבה אצל שר הבריאות, אז הוא היה בניזרי, והרב שיינברגר, לא אנחנו, הלך לרבנים והרבנים הגדולים הגדולים באמת זרקו אותו מכל המדרגות ואמרו 'אל תפתח פה לשטן', 'שומר פתאים ה'', 'אם תדבר, לא עושים'.

<חנה קהת: בהגדרה שלו הוא היה צריך ללכת לרבנים בדרגה משנית יותר כדי לקבל הסכמה.

<חנה קהת: בכל זאת הרב עובדיה יוסף מאוד עודד אותו ואז בשנת 2000-2001 היו כמה פעולות שהמשרד עשה.

עליזה לביא: מ-2001?

<חנה קהת: כן, המון זמן.

<חנה קהת: הוא עשה ישיבה במשרד הבריאות של כל ראשי קופות החולים וכל ראשי מערכת הבריאות וכולם דיברו שם מאוד קשה על המצב.

<חנה קהת: היה שם ראש המחלקה של רפואת נשים שאמר 'הן מתות לנו כמו זבובים'.

<חנה קהת: משהו כזה, כאילו הנשים החרדיות הן במצב מאוד קשה.

<חנה קהת: החליטו לעשות בכל זאת חשיפה, למרות הבעיה עם הרבנים שלא מאפשרים, דרך המקוואות והיה באמת איזה שהוא קמפיין ששר הבריאות הוביל, המשרד שלו, לעניין של מודעות לסרטן השד, ללכת להיבדק.

<חנה קהת: זה היה דרך המקוואות.

<חנה קהת: הרב עובדיה יוסף עשה בעצמו פעולה, הוא קרא ללכת להיבדק בשיעור השבועי שלו, העיתון שלו, הרדיו שלו, הוא היה היחיד שאימץ את הבעיה הזאת.

<חנה קהת: אנחנו ב'קולך' לאט לאט ירדנו מהרעיון, גם כי לא היה לנו תקציב וגם כי הרגשנו שידינו כבולות.

<חנה קהת: מ-2009 חזרנו לנושא וזה היה בעקבות שני מחקרים שנחשפנו אליהם.

<חנה קהת: אחד שאנחנו עשינו, סקר, ושני, של פרופ' אורי דיאור בהדסה.

<חנה קהת: בית הספר לבריאות הציבור עשה עם צוות מאוד גדול, סקר אולי הכי גדול בעולם, על הקשר בין פוריות לבריאות נשים והנתון לא היה כלפי נשים חרדיות, אבל ברור היה שמדובר על נשים ולדניות, כשהסקר אמר באופן חד משמעי, סקר שנעשה על כמות של 40,580 נשים, שזו כמות ענקית, שסקר לאורך 37 שנים את החיים שלהן ואת התמותה ואת הבריאות ואת החולי והוא גילה שככל שאישה, יש לה יותר ילדים מ-4, רמת הבריאות שלה יורדת באופן תלול, אצל חרדיות אחרי 5 ילדים וכשיש פחות מ-2 ילדים בישראל.

<חנה קהת: רמת הבריאות יורדת, תוחלת החיים יורדת והיא חיה בהמשך החיים שלה בחוליים קשים כמו סרטן, בעיות לב וכו'.

<חנה קהת: הוא הביא נתונים מאוד מאוד קשים.

<חנה קהת: אנחנו עשינו סקר דרך משרד ראש הממשלה וגילינו, בדיוק אותו נתון, נשים חרדיות אחרי 5 ילדים מדווחות על דיכאון, מדווחות על בעיות בריאות, לא תוחלת חיים אלא איכות חיים קשה וגילינו גם את מה שאורי דיאור, שיש קשר הדוק בין נישואין בגיל צעיר ולידה בגיל צעיר, פחות מגיל 24, יש קשר מובהק לחלוטין לירידה במצב הבריאות, בין מצב הבריאות של האישה לנתון של לידה בגיל מאוד צעיר.

<חנה קהת: ככל שהלידות התחילו בגיל צעיר מצב הבריאות והרווחה הנפשית ירוד יותר.

<חנה קהת: לגבי הנתון של תוחלת חיים, הרבה מאוד שנים אני חיפשתי את הנתון והלמ"ס סירב לתת לנו את זה.

<חנה קהת: הלמ"ס לא נותן לעשות את הפילוח המגדרי לגבי אורך חיים.

<חנה קהת: הוא נותן אזורים, הוא נותן שנים, הפילוח המגדרי תמיד מגיע ב - - -

עליזה לביא: אנחנו מקבלים פילוח מגדרי על הכול.

<חנה קהת: ב-2011 לחצנו לחצנו ובסוף קיבלנו את 2011.

<חנה קהת: אני אמרתי, אם תיתנו לי את בני ברק, ששם המאפיין הייחודי זה באמת החרדיות, תהיה לנו עדות לכך שיש בעיה.

עליזה לביא: אז אנחנו נבדוק עם הלמ"ס, כי הלמ"ס התחייב שהוא נותן לנו נתונים מפולחים.

<חנה קהת: שתמיד זה יהיה מפולח, אוטומטית כשיוצא הלמ"ס כל שנה עם תוחלת החיים, שיהיה מפולח.

עליזה לביא: הייתה ישיבה עם הלמ"ס, אנחנו נבדוק.

<חנה קהת: אני רוצה להגיד שהנתונים על בני ברק מעידים את מה ששמעתי כבר ב-2000, תוחלת החיים בבני ברק של הנשים יחסית היא מאוד נמוכה לנשים בישראל, היא במקום שמיני.

<חנה קהת: תוחלת החיים של גברים בבני ברק מקום שני בארץ, אחרי רמת גן.

<חנה קהת: הרבה הרבה מעל הרצליה ונתניה.

<חנה קהת: בדה מרקר יצא אחר כך מאמר שאמר 'גברים, אם אתם רוצים לחיות הרבה תלכו להיות חרדים'.

<חנה קהת: הפער זועק לשמים.

<חנה קהת: הפער הכי קטן בארץ בין גברים לנשים, כי אנחנו יודעים שיש פער גדול בתוחלת חיים בין גברים ונשים, תוחלת החיים של נשים בבני ברק מתקרבת מאוד לתוחלת החיים של גברים.

<חנה קהת: זאת אומרת זה מאוד נמוך יחסית.

<חנה קהת: די ברור שזה משקף מצב קשה.

עליזה לביא: את אומרת שאם להיות גבר, אז להיות בבני ברק, את אומרת.

<חנה קהת: חרדי, זה לא משנה בני ברק, גם בירושלים ו - - -אני רוצה להגיד שמבחינת הלמ"ס בגלל שבירושלים יש אחוז מאוד גבוה של אוכלוסייה חרדית, זה מתקרב לבני ברק, אבל זה לא באותה רמה, הפערים.

<חנה קהת: אני רוצה לעבור לדברים שעשינו.

<חנה קהת: בשנים האחרונות ניסינו גם להעלות את המודעות.

<חנה קהת: יש עוד משהו שאני רוצה להעיר, תעשיית הפוריות בארץ.

<חנה קהת: סליחה על הביטוי, כמו מכון פועה, כמו בכלל העידוד לילודה, לא לוקחת בחשבון בכלל את בריאות האישה.

<חנה קהת: מכון פועה לא פרסם מאמר אחד - - -

<קריאה: זה לא נכון.

<חנה קהת: אני מוכנה לעמוד מאחורי המילים.

<חנה קהת: מכון פועה, שבאמת מעודד נשים לפוריות ולטיפולי פוריות ועושה עבודה מאוד חשובה, עוד לא פרסם מאמר הלכתי אחד על המחיר הרפואי שנשים משלמות על טיפולי פוריות, לפעמים מיותרים.

<חנה קהת: עשרות מאמרים הם פרסמו כבר על השאלות ההלכתיות שקשורות בכל סוג של טיפול טכנולוגי כזה או חדש שיכול איכשהו לעשות כל מיני פטנטים בהפריה, אבל מאמר הלכתי אחד עוד לא לקח בחשבון מה האישה משלמת.

עליזה לביא: חנה, מה ההצעה שלך?

עליזה לביא: הבנו את התיאורים, מה ההצעה שלך?

<קריאה: יש כאן נציג של מכון פועה.

עליזה לביא: אני אתן לך.

עליזה לביא: חנה, אני מבקשת משפט סיום, אבל שיהיה משפט עם הצעה.

עליזה לביא: תיאורי מצב יש לי מפה עד הודעה - - -

<חנה קהת: לא, אני רוצה עוד משהו אחד להגיד.

עליזה לביא: אני אצטרך לקטוע אותך.

<חנה קהת: בעיה שלא הוזכרה ולא נסקרה כאן.

<חנה קהת: מעייני הישועה פנו אלינו לפני שלוש שנים, יש בעיה מאוד קשה - - -

עליזה לביא: מה את מציעה?

<חנה קהת: מה אנחנו עשינו?

<חנה קהת: אנחנו בשנתיים האחרונות ניסינו לעשות יחד עם משרד הבריאות, לא תקציבית, אבל בתמיכה שלהם ושל משרד הרווחה, סדנאות לנשים חרדיות כשאנחנו בכלל לא מעורבות, אלא באמת העברנו את זה לעמותת גנ"ת של סטודיו 6 ולמחלקת הבריאות של עיריית ירושלים ולמחלקת הרווחה.

<חנה קהת: אני חייבת להגיד שהסדנה האחרונה, שזה סוג של פיילוט להעצמת נשים חרדיות אחרי לידה, שכולל מודעות, העלאת מודעות ופעילות פיזית והחזרת הגוף למקום, באמת העלאת מודעות של לקחת אחריות על הבריאות, אילה יושבת פה, היא ריכזה את זה, זו הייתה הצלחה מדהימה.

<חנה קהת: אין לנו תקציב, לא היה לנו ב'קולך' תקציב להמשיך את זה.

<חנה קהת: צריך להמשיך את זה.

עליזה לביא: חנה, תודה רבה.

עליזה לביא: אני מבקשת מנציגת משרד הבריאות להגיב על הדברים שנאמרו כאן, לדעת מה אתם עושים, מה התכניות שלכם, אם בכלל יש לכם.

עליזה לביא: ענת שבתאי, מקדמת בריאות ארצית, בבקשה.

<ענת שבתאי: שלום.

<ענת שבתאי: ראשית אני מברכת על הפורום ואני רוצה לומר שאני בעצמי לא אישה חרדית, אבל מאז שהתחלתי להיות מעורבת אני מרגישה שהלמידה שלי נעשית באופן מאוד מאוד מהיר ואני לאט לאט משתלבת בתוך הפעילות ומכירה אותה היטב.

עליזה לביא: את מכירה אותה בעקבות הפעילות?

<ענת שבתאי: בעקבות העשייה ואני תיכף אפרט.

<ענת שבתאי: אני רוצה להתחיל קצת בעניין של השאלה לגבי הסקרים.

עליזה לביא: לפני שאת מתחילה, אני שמעתי פה שב-2001 הייתה הבנה, הייתה מודעות, הייתה התייחסות, אחרי זה הייתה - - - אני רוצה את ההיסטוריה בתוך משרד הבריאות.

<ענת שבתאי: ההתייחסות שהגברת ציינה, לדעתי היא התייחסה ספציפית לעיריית ירושלים.

<חנה קהת: לא, זה היה רק לסרטן השד, זה היה ב-2001 וזה היה מאוד קצר מועד.

<חנה קהת: זה היה כמה חודשים שזה עבד, בזמן בניזרי.

<ענת שבתאי: אני רוצה לספר על מה שאנחנו עושים היום, בימים אלה.

<ענת שבתאי: אנחנו התחלנו לפני כשנתיים.

<ענת שבתאי: גלגלו גם אותנו מהמדרגות בהרבה מקומות כשניסינו להיכנס ולבקש להיכנס לסמינרים, להיכנס לבתי ספר, להדריך מורות, להדריך פרחי הוראה.

<ענת שבתאי: לקח לנו המון שנים, אמרו לנו 'זה זמן לבטלה', 'לא משלמים על זה בבתי הספר', 'אין מקום ללמד את האישה החרדית את התחום של הבריאות, זה לא יעזור לה, זה לא יקדם אותה' ולא הצלחנו.

<ענת שבתאי: השינוי הגדול שנעשה היה בבני ברק בעקבות אישה מתוך הקהילה, שהיא לא נמצאת היום לצערי, שמה שושנה גולדפינגר.

<ענת שבתאי: היא אישה שבאה מארצות הברית ומכירה היטב את העשייה בארצות הברית ויודעת גם בתוך המגזר החרדי שם איך אפשר לדבר בתוך הקהילה ולקדם את הנושאים.

<ענת שבתאי: היא עזרה לנו מאוד בפתיחה של דלתות, בעזרתו של הרב שרנסקי שאחראי על רשת בית יעקב.

<ענת שבתאי: עשינו פיילוט לפני שנתיים יחד עם עיריית בני ברק כדי לעשות פעילות משותפת למורות וגננות, שהן כולן תצמחנה בעתיד תלמידות וילדות ודור חדש שהמודעות בקרבו תהיה הרבה יותר גבוה, עם ידע חדש.

<ענת שבתאי: גילינו צמא עצום, אנחנו עובדים על תחומים מאוד רחבים של בריאות בכלל התחומים, אם זה תזונה ואם זה פעילות גופנית ואם זה התחום הרגשי ואנחנו רוצים לשלב את הנושא של בריאות האישה, שזה היה קצת קשה לשלב בהתחלה, אבל יש לנו רצון לשלב גם את התחומים האלה בהמשך.

עליזה לביא: אני לא מבינה, יש לכם תכנית מוסדרת למגזר החרדי, או שזה איזה שהוא פיילוט?

<ענת שבתאי: בעקבות הפיילוט שהיה בשנת 2013 הוקמה ועדה בשיתוף עם משרד החינוך.

עליזה לביא: ועדה של משרד הבריאות והחינוך?

<ענת שבתאי: כן, שהמנדט שלה היה לכתוב תכנית הדרכה לסמינרים ופרחי הוראה מתוך כוונה לעודד מקומות שמעוניינים לעסוק בתחום.

<ענת שבתאי: אנחנו שיווקנו את התכנית לכל אותם סמינרים שהיו איתנו בקשר וגם חדשים שרצינו שיצטרפו.

<ענת שבתאי: יש לנו רשימה של מקומות חדשים.

<ענת שבתאי: בנינו סילבוס שמתאים ומותאם ואנחנו מגייסים היום גם מרצים, כי אנחנו יודעים שבחלק מהמקומות לא מרשים להכניס אנשים ודמויות מפתח מהמגזר החילוני אלא רק אנשים חרדיים, שזה גם מחסום מאוד משמעותי כיוון שאין מספיק אנשי מקצוע במגזר החרדי ולא נותנים לנו להכניס אותם.

<ענת שבתאי: אנחנו עובדים עם ארגון 'בשבילך' בירושלים ואנחנו מנסים היום לבנות מאגר של מרצים שאפשר יהיה לעשות איתם שימוש להדרכה בכל המקומות לכל מי שירצה לעסוק בתחום.

<ענת שבתאי: זה נעשה לאט כיוון שהתחום לא מספיק מוכר וידוע ומפותח במגזר החרדי.

עליזה לביא: איך זה שלא סיפקתם לנו נתונים לוועדה?

<ענת שבתאי: בעניין של הנתונים אני חייבת לומר שהבעיה עם המגזר החרדי זה שיש פילוח מאוד מאוד גדול לקבוצות אוכלוסייה מאוד קטנות שפועלות בקבוצות סביב רבנים, סביב אדמו"רים.

<ענת שבתאי: הנתונים שיש לנו, שהם נתונים כלל ארציים, ניסינו בתוך הסקר של ידע, עמדות והתנהגות שמתפרסם כל שנתיים, להוציא מתוכו נתונים שייתנו לנו מידע על המגזר החרדי.

<ענת שבתאי: הצלחנו להבין שהיה תת אוכלוסייה בתוך המגזר ומאוד מאוד קשה לסקור את כל האוכלוסייה כיוון שהיא מאוד שונה, היא לא כמו המגזר החילוני, שיש בה איזה שהיא אחידות ודמיון - - -

עליזה לביא: ענת, אני לא מקבלת.

עליזה לביא: אני ממש מאוכזבת מהדברים שלך, אני חייבת לומר.

עליזה לביא: את פותחת את המשפט שלך ואת אומרת, 'הבעיה של המגזר החרדי היא', הבעיה היא לא של המגזר החרדי, הבעיה היא שלנו, של החברה בישראל.

עליזה לביא: הבעיה היא שלנו, האחריות היא שלנו.

עליזה לביא: כל התשובה שלך לגבי חסידויות, אדמו"רים, לא מעניינת אותי, את יודעת למה?

עליזה לביא: כי המאפיינים של הנשים החרדיות הם אותם מאפיינים באותה חסידות גור ובחסידות זאת ובחסידות זאת.

עליזה לביא: זו לא תשובה.

עליזה לביא: כמו שהמשרד יודע לתת מענה לנשים ערביות והוא יודע לתת מענה לנשים ערביות, רק לפני שבועיים ישבה פה השרה, הפרויקט של סרטן השד עם כל הנושא של הממוגרפיה, להוריד לגיל 40, ההחלטה שלה הייתה בגלל הדברים שנאמרו כאן על נשים ערביות, בגלל שיש רופאים ערבים שהמומחיות שלהם - - - והם זיהו, ואת יודעת את זה, את הגנום של הנשים הערביות, אז יש פיילוט נפרד לנשים ערביות.

עליזה לביא: אני מברכת על זה ואני מברכת את השרה, אבל בכל מה שקשור לנשים חרדיות המשרד נרדם בשמירה.

עליזה לביא: זה לא התחיל השנה הזו, אני לא יכולה לבוא לשרת הבריאות ולהגיד לה - - - אבל זה לא שנה ולא שנתיים ולא עשר ולא עשרים וגם את כרגע השליח, אבל אי אפשר לבוא ולהמשיך לומר ולהשתמש בשפה הזו, שהבעיה היא של נשים חרדיות או של החברה החרדית.

עליזה לביא: קודם כל מה שמעניין אותי כרגע, אני לא יכולה לבוא ולהתמודד עם כל הנושאים של החברה החרדית, אני לא יכולה, זה גם לא המנדט שלי, אבל אני כן יכולה לבוא ולבקש תשובה בכל מה שקשור לנשים החרדיות, כי הנשים החרדיות בדפוסים שלהן, וזה לא המקצוע שלי, אבל אני שומעת את הידיעות, אני קוראת את הנתונים, הם אותם מאפיינים בכל המנעד של החסידויות.

עליזה לביא: אז לבוא ולומר שהאדמו"רים, חצרות, זו לא תשובה.

עליזה לביא: חייבים לצאת ואני מבקשת שנצא מפה היום בהבנה שצריך לתת מענה לנשים חרדיות במדינת ישראל.

עליזה לביא: את יודעת למה?

עליזה לביא: כי בסופו של דבר זה יעלה לנו יותר.

עליזה לביא: אם לא נשתמש ונקדם את זה, גם מבחינה תקציבית, זה יעלה למדינת ישראל יותר.

עליזה לביא: את זה כולנו צריכים להבין.

<ענת שבתאי: אנחנו מבינים את זה היטב, זה משהו שהוא לא חדש בהקשר של המידע שקיים אצלנו.

עליזה לביא: אז?

עליזה לביא: מה אנחנו עושים?

עליזה לביא: יש לכם איזה שהיא תכנית, יש לך המלצה בתור מי שהיא הרפרנטית לנושא של המגזר החרדי?

עליזה לביא: מה האני מאמין שלך?

<ענת שבתאי: אני רוצה להגיד שאני מייצגת רק את המחלקה לקידום בריאות.

<ענת שבתאי: יש בתוך המשרד עוד מחלקות וגופים אחרים שלא נמצאים ולא מיוצגים כאן.

<ענת שבתאי: יכול להיות שאנחנו צריכים לעשות בדיקה יותר רחבה ויותר מעמיקה אצלנו במשרד כדי להביא תשובה הרבה יותר מדויקת.

<ענת שבתאי: אני לא יכולה לייצג את כל המחלקות האחרות, אני יכולה לייצג רק את המחלקה שלנו.

עליזה לביא: טוב.

עליזה לביא: למה לא הגיעו עוד מייצגות של משרד הבריאות?

<שרה סמיאטיצקי: אפשר רק להגיד שיש לי בשבילך הרבה נתונים בקשר לאוכלוסייה החרדית אבל צריכים באמת תקציב מיוחד לעבד אותם.

<ענת שבתאי: מה שאנחנו עשינו בקצת שלנו - - -

עליזה לביא: שמעתי, שמעתי.

עליזה לביא: סליחה רגע, אף אחד לא קיבל רשות דיבור.

עליזה לביא: מה שאני רוצה - - -

<קריאה: הלמ"ס היום יודע לפלח חרדים, זה משהו חדש.

עליזה לביא: משרד החינוך, בבקשה.

עליזה לביא: גברתי, איפה אתם בתמונה?

עליזה לביא: אני שומעת פה על תכנית של מכללות, של כניסה למכללות.

<רות אלמליח: ראשית אני רוצה להצטרף לכל הדוברות כאן ולומר שזה נושא מאוד מאוד חשוב, לכל אדם, בוודאי גם לנו.

<רות אלמליח: אני רוצה להתחיל דווקא יותר מוקדם, לפני המכללות ולפני פרחי ההוראה.

<רות אלמליח: משרד החינוך בעצם ראה בנושא הזה, בכלל בכל הפרויקט של קידום בריאות ואורח חיים בריא ממש יעד וכבר בשלוש השנים האחרונות אנחנו עובדים על זה בצורה מאוד מאוד אינטנסיבית וממוקדת.

<רות אלמליח: אנחנו מדברים על כל הרצף.

עליזה לביא: באיזה מגזר?

<רות אלמליח: החרדי.

<רות אלמליח: אני מדברת עכשיו על החרדים.

<רות אלמליח: באופן כללי המשרד הציב לעצמו את היעד הזה כבר לפני שלוש שנים.

<רות אלמליח: אני מדברת עכשיו על ההתייחסות שלנו בתוך היעד הזה.

עליזה לביא: למשל חיסונים, מקבלים במערכת החינוך החרדית?

<רות אלמליח: כן.

<רות אלמליח: בוודאי שמקבלים.

<רות אלמליח: אני אתייחס לכל הדברים שנאמרו כאן, אבל אני רוצה לדבר באופן כללי.

<רות אלמליח: מבחינתנו כתפיסה התפקיד שלנו זה באמת לחנך לאורח חיים בריא ולהכניס למודעות, כי אנחנו מאמינים שאותם ילדים, ילדות, נערים ונערות, מגיעים לקהילה, לבית וכמובן הנושא שדובר ונלמד בבית הספר, אנחנו מאמינים שהוא עושה איזה שהוא משהו גם בתוך הקהילה ואנחנו ראינו את זה.

<רות אלמליח: איך זה נעשה?

<רות אלמליח: קודם כל מינינו רפרנטית מחוזית לנושא קידום הבריאות במחוז, בבתי הספר.

<רות אלמליח: ממש ככה משרה מיוחדת שמינינו לתחום הזה.

<קריאה: באיזה מחוז?

<רות אלמליח: אני מדברת על המחוז החרדי, זאת ההתייחסות שלי, החרדים.

<רות אלמליח: בנוסף יש לנו משאב מאוד מאוד חשוב שנקרא משאב ימי ההדרכה.

<רות אלמליח: זה בעצם מדריכים ומדריכות שפועלים בשטח להטמעת התכניות.

<רות אלמליח: כדי להטמיע בפריסה כל כך רחבה, הרי זה ארצי, אנחנו חייבים את העזרה של המטמיעים הללו והם מדריכים ומדריכות שהם מומחים, יש להם קשר לתחום הזה, הם באים מהמגזר ברובם, מכיוון שכמו ששמעתם כאן, כשאין לנו נציגות של המגזר או כאלה שמכירים ממש טוב את הקודים וכו' אז זה לא יילך.

<רות אלמליח: הם באים מהמגזר והם פועלים בכמה תחומים.

<רות אלמליח: האחד, מודעות.

<רות אלמליח: עוד לא התלמידים, אלא המורים, המורות, קהילת ההורים.

<רות אלמליח: הם פועלים בכנסים, ימי עיון, השתלמויות, פיתוח מקצועי וכו', שזה גם משאב בפני עצמו.

<רות אלמליח: דבר נוסף שהוא מאוד מאוד חשוב זה באמת ההתאמה של התכניות.

<רות אלמליח: יש תכניות במוסדות חינוך, אבל לא תמיד הן מותאמות למגזר שלנו ואנחנו יושבים בצוותים על תכניות, מתאימים אותם.

<רות אלמליח: בצוות יושבים גם אנשים שהם מתוך המגזר, מורים, מורות, אנשים שיש להם קשר לעניין הזה והם מתאימים את התכניות.

<רות אלמליח: כמו למשל 'תפור עליי' שזו תכנית עם פרולוג, או כמו התכניות בעל יסודי.

עליזה לביא: יש תכנית שהיא מוטמעת בתוך המערכת כולה?

עליזה לביא: גם לבנות וגם לבנים?

<רות אלמליח: כן, יש תכניות שהן מותאמות, בנים בנות, אבל אנחנו לקחנו את התכניות ועשינו להן התאמות למגזר, שיוכלו באמת להיכנס למגזר.

<רות אלמליח: זה מתחיל באיורים, בשמות, נושאים וכו'.

<רות אלמליח: מבחינת העקרונות הבריאותיים, הם נשארים, אבל כל התפאורה מסביב משתנה כדי להיות מותאמת לקהל היעד.

<רות אלמליח: זה דבר ש - - -

<קריאה: כמה בתי ספר משתתפים?

<רות אלמליח: התכנית היא לא תכנית חובה, צריך להגיד שזו תכנית של העשרה.

<קריאה: זאת הבעיה.

<רות אלמליח: נכון.

<רות אלמליח: עוד לא נכנס - - -

עליזה לביא: את יכולה לתת לנו כמה אחוז מבתי הספר לקחו את התכנית או משתמשים בתכנית?

<רות אלמליח: בבתי הספר היסודיים לא הרבה, 30%.

<קריאה: אבל אלה בתי ספר יסודיים.

<קריאה: זה לא רלוונטי.

<רות אלמליח: אבל יש לנו בתי ספר מקדמי בריאות, בדיוק כמו בתי הספר בממלכתיים.

<רות אלמליח: יש לנו גני ילדים מקדמי בריאות, יש לנו גן ילדים שזכה בפרס השר בעניין הזה, גן חרדי באלעד.

<רות אלמליח: יש בית ספר חרדי בקרית מלאכי שזכה גם בפרס בנושא של מקדם בריאות.

<רות אלמליח: תבינו שבשלוש השנים האחרונות אנחנו במעגלים מצומצמים וזה נותן את אותותיו.

<רות אלמליח: דבר נוסף שאני רוצה לומר, זה בעל יסודי, יש את תכנית ההיבחנות החדשה, שבוודאי שמעתם עליה, שהשר מוביל יחד עם הנהלת המשרד ושם יש חובה של שני קורסים שנקראים השכלה כללית.

<רות אלמליח: אנחנו מאוד ממליצים לבתי הספר לקחת - - -

עליזה לביא: כלומר אם אני מקשיבה לדברים אז את אומרת, 'אנחנו עושים את שיעורי הבית, אנחנו מוכנים, השטח לא פתוח'.

עליזה לביא: השטח לא מקבל?

<רות אלמליח: לא, הוא מקבל, אבל זה בטיפין טיפין.

<רות אלמליח: אנחנו רק התחלנו ואנחנו מאוד מרוצים ממה שהתחלנו ואנחנו מכירים גם את השטח ואת האוכלוסייה, את הקודים.

<רות אלמליח: יש עבודה, נעשית עבודה, אני חושבת שזה יפה לראות את זה, אם בית ספר זכה בפרס מקום ראשון בארצי, או גן ילדים כמקדם בריאות שקיבל את פרס השר באלעד, חרדי, זה נותן - - -

עליזה לביא: אבל אתם עושים את הביקורת שלכם למה באלעד מגיעים עד כדי לזכות בפרס בעוד שבמקומות אחרים יש התעלמות לחלוטין מהתכניות שלכם?

<רות אלמליח: זו לא התעלמות, אנחנו מנסים, שוב, להתניע.

<רות אלמליח: זה לא פשוט, מכיוון שזו לא תכנית חובה, היא תכנית העשרה עדיין.

<רות אלמליח: אנחנו מנסים להטמיע, מנסים לחשוף כמה שיותר, בכל מיני הזדמנויות.

<רות אלמליח: עוד דבר אחד, חוץ מכל הדברים שאמרנו, דיברו כאן על שיעורי התעמלות, שיעורי חינוך גופני, אז חוץ מתלמודי תורה שהם בסטטוס של פטור בכל בתי הספר יש חובה של שיעור התעמלות.

<רות אלמליח: בעל יסודי, דווקא נשים - - -

<רחלי איבנבוים: הבת שלי בכיתה ד' בבית ספר עירוני בירושלים של חינוך עצמאי, מכיתה א' לא היה לה שיעור התעמלות אחד.

<רות אלמליח: זה לא בסדר - - -

עליזה לביא: אבל איפה אתם כהורים?

עליזה לביא: 25% מהמעורבות זה של הורים.

<רות אלמליח: אבל מה שאני רוצה לומר, בעיקר על נשים ובנות בעל יסודי, שם זה מאוד מאוד מופעל חזק, אנחנו קוראים לזה 'תנועה בריאותית', מתוך תפיסה שבאמת צריך לחזק את האישה החרדית בעתיד.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: משרד הבריאות, רצית להגיב.

<ענת שבתאי: אני חייבת להדגיש שהנושא של בריאות, לא רק במגזר החרדי, אלא בכלל, הוא תחום שהוא לא תחום חובה בבתי הספר, הוא תחום בחירה והוא מתחרה בכל שאר הנושאים שבתי הספר מעוניינים להכניס אותם ולשלב אותם.

<ענת שבתאי: הם לא מתוגמלים, בתי הספר לא מתוגמלים, למורים אין שום תמריץ כדי לקחת את התחום תחת אחריותם וזה נושא שאנחנו מתמודדים איתו לא רק במגזר החרדי, אלא בכל המגזרים.

<ענת שבתאי: גם בכל מקום שאנחנו מנסים לשלב את הפיתוח של - - -

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אהובי, בבקשה.

<אהובי שוירץ: כמה הערות קטנות, לפני שהאספה תתפזר.

<אהובי שוירץ: דבר ראשון, ענת צודקת, המגזר החרדי מחולק למגזרים ותתי מגזרים, כל חסידות עושה מה שהאדמו"ר אומר או מה שמובילי דעת הקהל שלה מחליטים, בכל חסידות זה שונה, בכל מגזר ותת מגזר זה שונה, ליטאים, חסידים, חסידי גור, סאטמר, זה באמת קשה.

<אהובי שוירץ: היא אומרת שקשה להטמיע ,באמת קשה להטמיע וזה באמת רק בשנים האחרונות.

<אהובי שוירץ: אני במקרה הדוברת של בית המורה שצ'רנסקי, זה הגוף שבעצם לקח תחת חסותו את קידום הבריאות במגזר החרדי באזור המרכז.

<אהובי שוירץ: הוא זה שמטמיע אצל נשים ובחורות ומאות נשים, מאות מורות במגזר החרדי, את נושא הבריאות.

<אהובי שוירץ: זה מתחיל להתקדם, זה רק עכשיו נוצר.

<אהובי שוירץ: לגבי באמת שיעורי ההתעמלות.

<אהובי שוירץ: אין את זה במגזר החרדי.

<אהובי שוירץ: שיעורי ההתעמלות בבתי הספר ובחיידרים, יש בזה מחסור מטורף.

<אהובי שוירץ: הבן שלי, לדוגמה, סבל מקלינאות תקשורת בגלל לחץ לימודים מטורף.

<אהובי שוירץ: כשהצעתי בתלמוד תורה לעשות יותר שיעורי התעמלות, כי הוא היה צריך את החופש הזה, זה נבע מלחץ לימודי גדול, באמת, לא היה להם עוד תקציבים, לא הייתה מודעות לזה, כי שם זה - - -

<קריאה: זה לא קשור לזה.

<קריאה: זה מודעות?

<קריאה: זה דרך חיים.

עליזה לביא: תודה, אהובי.

<אהובי שוירץ: משהו קטן קטן.

<אהובי שוירץ: כאב לי מאוד מה שרחלי אמרה לגבי האדמו"ר, אני רוצה להציג סיפור הפוך.

<אהובי שוירץ: אבא שלי, יש לו אבא שנפטר מדום לב, הוא הלך לאדמו"ר מגור, לאותו אדמו"ר, לפני כמה חודשים והאדמו"ר אמר לו 'לך תעשה בדיקה'.

<אהובי שוירץ: אני מציעה את הצד השני.

עליזה לביא: ד"ר רחלי ליבנסון, בבקשה.

<רחל ליבנסון-וונש: לא הוזמנתי לדבר אבל ביקשתי לדבר כי אני עובדת כבר שש שנים עם המגזר החרדי, חמש שנים בבני ברק ושנה אחרונה בביתר עילית.

<רחל ליבנסון-וונש: אנחנו התעסקנו הרבה בממוגרפיה, גם כי קופת החולים עומדת לנו על הראש והיו כמה דברים שעשינו שמאוד העלו.

<רחל ליבנסון-וונש: קודם כל אני חושבת שהאחריות של רופא המשפחה להיות אחראי למטופלים שלו.

<רחל ליבנסון-וונש: מה שאנחנו עשינו זה הנגשנו את הממוגרפיה במקום, לא הגבלנו.

<רחל ליבנסון-וונש: אנשים נורא רצו ללכת בתוך בני ברק למקום שהקופה לא עבדה איתו.

<רחל ליבנסון-וונש: התחלנו לעבוד איתם, גם הנגשנו מבחינת השעה, המקום פתוח גם בערב ואפשר לבוא בלי תור.

<רחל ליבנסון-וונש: כי נשים עם 10 ילדים לא יכולות תמיד לבוא בתור ובבוקר, כי הן עובדות, הן מפרנסות את המשפחה.

<רחל ליבנסון-וונש: הדבר השלישי שעשינו, הבאנו עוד ערך מוסף לממוגרפיה כדי שיהיה לנשים עוד תמריץ לבוא.

<רחל ליבנסון-וונש: הבאנו דיאטנית.

<רחל ליבנסון-וונש: מי לא רוצה להיות רזה?

<רחל ליבנסון-וונש: אז הנשים באו לעשות ממוגרפיה כי הן קיבלו ייעוץ חינם של דיאטנית ביחד עם הממוגרפיה.

עליזה לביא: אני חייבת לשתף אתכם בתחושת אי נוחות שלי.

עליזה לביא: עצם זה שהזמנתי אותך לשבת לידי, המקומות האלה הם בדרך כלל של חברי כנסת, אני ציפיתי שיהיו פה חברי כנסת חרדים.

עליזה לביא: אני ביקשתי מהם להגיע ולהשתתף והם לא פה, אפילו לא אחד.

עליזה לביא: אני לא יודעת איפה ליצמן ואני לא יודעת איפה חברי הכנסת האחרים, אני מאוכזבת שהם לא כאן, אני חושבת שזה מחדל שהם לא כאן ואני שוב מצטערת שאני משווה, אבל תדעו לכם שבכל דיון שאנחנו מקיימים פה על נשים ערביות ועל בריאות נשים ערביות שקיימנו חברי הכנסת הערבים נמצאים כאן.

עליזה לביא: אז נכון שאין מספיק חברות כנסת ערביות במשכן, אבל חברי הכנסת הערבים נמצאים כאן והם שותפים.

<קריאה: ההשוואה היא לא נכונה בין הערבים לחרדים, ההתנהלות היא שונה.

עליזה לביא: את צודקת, אבל אני כן ציפיתי - - -

<קריאה: זה חוזר על עצמו הרבה פעמים, ההשוואה בין חרדים לערבים ואני לא חושבת שההשוואה היא נכונה.

עליזה לביא: אני לא מוכנה לשמוע את הדברים האלה, כי מבחינתי כאן הקמתי שתי - - - את לא ערה למה עשינו כאן.

עליזה לביא: הקמנו שתי קבוצות, שיש בהן משקיפות.

עליזה לביא: זיהיתי קבוצות שלא מיוצגות בכנסת ישראל ומבחינתי נשים ערביות ונשים חרדיות הן בעלות אותם דפוסים בהקשר של חוסר הייצוג.

עליזה לביא: לגבי האנשים שאני יכולה לעבוד איתם כאן, אני מצפה ל עבוד עם חברי הכנסת החרדים בכל מה שקשור לנשים שלהם, הם הנציגים של הנשים החרדיות והן בוחרות בהם.

עליזה לביא: העובדה ש - - -

<קריאה: הם לא מסכימים איתך.

<קריאה: אני מסכימה איתך שחברי הכנסת אמורים להיות פה, אבל אני חושבת שההשוואה לערבים כל הזמן מקוממת, כי היא לא נכונה.

עליזה לביא: טוב, תודה רבה.

<קריאה: לא ברמת הטיפול, ברמת ה - - -

עליזה לביא: לא קיבלת רשות דיבור, תודה רבה.

עליזה לביא: אני חוזרת אלייך.

<רחל ליבנסון-וונש: אני חושבת שכן יש שינוי בשנים האחרונות.

<קריאה: - - - זה לא קשור.

עליזה לביא: אני אוציא אותך החוצה.

<רחל ליבנסון-וונש: אני מסכימה עם זה שצריך לעשות מחקר עדכני, כי מהתחושה שלי בשנים האחרונות יש שינויים גדולים בחברה של הנשים החרדיות, הן במודעות שלהן והן ברצון שלהן לקבל טיפול כמו שצריך.

<רחל ליבנסון-וונש: השימוש באמצעי מניעה - - -

עליזה לביא: אני אבקש ממך פעם שנייה לצאת החוצה.

<רחל ליבנסון-וונש: אני רואה שימוש גדול באמצעי מניעה, יש הרבה יותר מודעות וחשיבה עצמאית ממה שהיה פעם, הרבה נשים משכילות יותר ממה שהם היו פעם והן דורשות את הטיפול שמגיע להן.

<רחל ליבנסון-וונש: מעניין לראות מה קורה עכשיו, אני כן חושבת שיש הבדלים מאוד גדולים בין החברה הכללית לחברה החרדית ויש הרבה מקום לעבודה, אבל אני חושבת שזה הרבה פחות קשה לקבל את הנתונים ממה ש - - - אני לא יודעת, לפחות אצלנו אני לא חושבת שפנו לקופת החולים, לנו יש נתונים בשלוף.

עליזה לביא: מאיפה את?

<רחל ליבנסון-וונש: אני עובדת בביתר עילית.

<קריאה: הנה, יצא המרצע מהשק.

<רחל ליבנסון-וונש: אני בשמחה אביא נתונים של הקופה מבני ברק ומביתר עילית ואלעד, זה לא בעיה לתת את הנתונים האלה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: גיטי, מכללית.

<גיטי אבלס: אני מצטרפת לנאמר.

<גיטי אבלס: אנחנו לגמרי רואות שינוי דרמטי בהיענות וברצון.

<גיטי אבלס: הבאנו ניידת ממוגרפיה לביתר, הניידת הייתה עמוסה עד להתפקע ואנחנו צריכים להביא אותה עוד ועוד.

<גיטי אבלס: אני אישית צלצלתי לנשים ושכנעתי והצלנו חיים של נשים בוודאות.

<גיטי אבלס: זה קרוב מאוד מאוד לליבי, אמא שלי נפטרה מסרטן בגיל צעיר ואני לגמרי עוסקת בתחום הזה בנאמנות וכל אישה ש - - -

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: רחי היין, ממרכז פנים, בבקשה.

<רחי היין: שלום לכולם, אני גם מודה על ההזדמנות, במיוחד לחברת הכנסת עליזה לביא.

<רחי היין: אני מקריאה מדף.

<רחי היין: אני כאן היום לספר לכם על עמותת מרכז פנים, עמותה יחידה מסוגה שהוקמה ופועלת מזה שלוש שנים.

<רחי היין: מרכז פנים נותן תמיכה לכל מי שעוברת טיפולי פוריות או שחווה אובדן הריון.

<רחי היין: כאן נדגיש שאנחנו לא מעודדים לעשות טיפול, אנחנו מלווים מי שנמצאת בתוך הטיפול, אנחנו משרתים גם את הציבור החרדי אבל את כל האוכלוסיות.

<רחי היין: כמובן גם גברים כחלק מהטיפולים האלה.

<רחי היין: אנחנו בנינו מודל שמשלב שיחות טיפוליות על ידי אנשי מקצוע המומחים בתחום הפוריות, עם טיפולי גוף, כגון יוגה ועיסוי.

<רחי היין: ההתייחסות במרכז פנים זה לשיקום הגוף והנפש.

<רחי היין: כך אנחנו עוזרים להתמודד טוב יותר עם התהליכים הרפואיים והקשיים הרבים שהם חלק מטיפולי הפוריות ושהרבה גם עוברים לבד.

<רחי היין: השבוע הגיעה למרכז פנים אישה שהייתה בהריון 12 פעמים אחרי טיפולי פוריות שונים ועוד אין לה ילד.

<רחי היין: הגיע זוג צעיר שעובר PGD מאז נישואיהם לפני ארבע שנים ועוד טיפול נכשל.

<רחי היין: הגיעה אישה שילדה בסוף חודש תשיעי של הריון תקין, לידה שקטה, זאת אומרת תינוק ללא רוח חיים.

<רחי היין: הסיפורים האלה הם רק הצצה קטנה לעולמם של מעל ל-600 נשים וזוגות שפנו למרכז וקיבלו מענה.

<רחי היין: מרכז פנים מהווה קרש הצלה, מכון שמכיל את הכאב והקושי ונותן כלים להמשיך הלאה בתקווה ומתוך כוח.

<רחי היין: חשוב לנו מאוד ליידע את כל מי שנמצא כאן על המרכז כדי שתעזרו לנו להגיע לכל אחד שמתמודד עם תהליכי פוריות.

<רחי היין: אתם קיבלתם ברושור, אני אשמח שתהיו בקשר.

עליזה לביא: תודה לך.

עליזה לביא: המועצה הלאומית לבריאות האישה, ד"ר דיאנה פלשר יחיאלי.

<דיאנה פלשר יחיאלי: אני רוצה לחזור למה שאמרתם על הקשר בין מספר הילדים ובריאות.

<דיאנה פלשר יחיאלי: לפני שנה הגשנו בקשה שאמצעי מניעה יהיו זמינים וחינם לנשים שיש להן מעל 4 ילדים.

<דיאנה פלשר יחיאלי: אני מקבלת טלפונים מנשים שלא יכולות לשלם עבור התקן, לא מסתדרות עם הורמונים וגם לא יודעות לגבי דיאפרגמה שבכלל המחיר שלה הוא אסטרונומי בארץ, ללא שום הצדקה.

<דיאנה פלשר יחיאלי: לפני יומיים קיבלתי טלפון ממישהי שהייתה בדרך לשדה התעופה, היא חשבה איך היא יכולה להגיע למשרד שלי לקבל דיאפרגמה, היא בשליחות ברוסיה ורק אותו בוקר שמעה שיש משהו שנקרא דיאפרגמה.

<דיאנה פלשר יחיאלי: לכן אני חושבת שאנחנו צריכים גם להציע לנשים את מגוון האפשרויות של אמצעי מניעה והפיל באמצע החדר כמובן זה הרבנים גם, שהרבנים עד היום מחליטים על גודל המשפחה.

עליזה לביא: אבל את יושבת במועצה הלאומית לבריאות האישה, המקום של האישה החרדית קיים בחשיבה שלכם?

עליזה לביא: באסטרטגיה?

עליזה לביא: בתכנית?

עליזה לביא: יש התייחסות?

עליזה לביא: יש פילוח?

<דיאנה פלשר יחיאלי: אין תת ועדה על זה, אבל זה עולה מדי פעם כשאנחנו מדברים על סוגיות שונות.

עליזה לביא: לא הגיע הזמן שתהיה תת ועדה על הנושא של נשים חרדיות במועצה הלאומית לבריאות הנשים?

<דיאנה פלשר יחיאלי: אני פניתי למשרד הבריאות ועבדתי עם משרד הבריאות על הנושא, על ההגשה של הדבר הזה.

עליזה לביא: כי אני מרגישה שאין פה שום גורם שאפשר לבוא ולדבר איתו.

עליזה לביא: גם בתוך משרד הבריאות צריך לעשות משהו.

עליזה לביא: אז השאלה, אתם, משרד הבריאות, הגיע הרגע להבין שצריך לקחת את הקולות מהשטח ולקדם אותם.

<דיאנה פלשר יחיאלי: מנסים וזה מגיע לוועדת הסל ואז זה לא עובר.

<דיאנה פלשר יחיאלי: השאלה מה סדר העדיפויות של האנשים שיושבים בוועדת הסל.

<דיאנה פלשר יחיאלי: זה מאוד בעייתי.

<דיאנה פלשר יחיאלי: דבר שני אני רוצה להגיד שאני חושבת שזה כן תפקיד של משרד הבריאות לגייס וליצור קשר עם הרבנים וגם הרבניות.

עליזה לביא: זה התפקיד של משרד הבריאות לעשות את זה?

<דיאנה פלשר יחיאלי: כן, אני חושבת שהם יכולים לעבוד עם המובילים בקהילה, אני חושבת שגם רבניות, אין מספיק קשר בין משרד הבריאות ורבניות שיכולות באמת להשפיע גם על הבריאות.

<דיאנה פלשר יחיאלי: אני יודעת ש'בשבילך' גייסו רבניות מובילות שנותנות הרצאות.

<דיאנה פלשר יחיאלי: אני חושבת שזה רעיון טוב.

<דיאנה פלשר יחיאלי: אני חושבת שמשרד הבריאות - - -

עליזה לביא: בזה אין ספק, אני רואה לא אחת בנתניה שרבות מהנשים החרדיות בצאנז עושות הליכות וכששאלתי לפני שנתיים אמרו לי 'הרבנית נתנה הוראה'.

עליזה לביא: הנושא של הבריאות מאוד מאוד קרוב אליה וזה משפיע וזה מקרין.

עליזה לביא: זה מדהים.

עליזה לביא: הזוגות בלילה הולכים.

עליזה לביא: ברור שצריך להשתמש, אבל השאלה אם זה תפקיד משרד הבריאות.

<קריאה: זה בכל מקום קיים בלי רבניות.

עליזה לביא: יכול להיות, אני לא יודעת, אני לא מכירה.

<מירי פורסט: אני יכולה לדבר מהשטח?

עליזה לביא: בבקשה.

<מירי פורסט: יש לי קבוצות ריצה לנשים דתיות וחרדיות.

<מירי פורסט: הקבוצות מתקיימות בכל הארץ.

<מירי פורסט: זה התחיל באוקטובר שנה שעברה.

<מירי פורסט: אני רוצה להגיד שמ-50 נשים שהתחלנו באוקטובר היום אנחנו קרובות ל-400 נשים דתיות וחרדיות שבוחרות לרוץ.

<מירי פורסט: רוב הנשים שמגיעות אליי הן נשים שמעולם לא עשו פעילות גופנית משמעותית וברגע שהן נחשפו לעולם הזה של הריצה אז באמת מדהים לראות עד כמה זה עושה טוב וכמה זה מחבר אותן לעצמן.

<מירי פורסט: ואני אומרת שהדבר הזה צריך להיכנס לא רק מהמקום שאני מגיעה, מהפרסום שאני מגיעה אליו, שזה דרך הפייסבוק, כי לרוב הנשים הבאמת חרדיות - - -

<קריאה: זה לא חרדים חרדים, זה לא הקהל החרדי שעליו מדברים.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: ד"ר אריאלה פרמדר, סגנית רופא מחוזי ורופאת משפחה במכבי, בבקשה.

<אריאלה פרמדר: אנחנו במכבי פועלים בצורה מאוד מהותית בכל המרכזים הרפואיים והמרחביים, איפה שיש אוכלוסייה חרדית.

<אריאלה פרמדר: יש לנו קשר הדוק, הן עם הרבנים, הן עם הנשים המובילות - - -

עליזה לביא: כקופה יש לכם קשר עם הרבנים?

<אריאלה פרמדר: כקופה, קשר הדוק, גם עם הנשים המובילות.

<אריאלה פרמדר: יש לי פה את מנהלות המרחב של בני ברק וכהנמן, עושים הרבה פעילות, אנחנו עובדים כל הזמן על נושא של קידום בריאות וזה מאוד חשוב - - -

עליזה לביא: אבל הנתונים שהוצגו פה על בני ברק מבחינת תוחלת חיים של נשים לא עומדים בהלימה למה שאת אומרת כרגע.

<אריאלה פרמדר: תוחלת החיים, את רואה את זה לאורך הרבה זמן.

<אריאלה פרמדר: אנחנו מקווים שלפחות אצלנו נוכל לעשות את השינוי.

<אריאלה פרמדר: אני חושבת ש - - -

עליזה לביא: זו פעולה יזומה של הקופה?

עליזה לביא: זו החלטה אסטרטגית של הקופה?

<אריאלה פרמדר: החלטה אסטרטגית שלנו בגלל האוכלוסייה שנמצאת אצלנו.

<אריאלה פרמדר: הם מבוטחים, הם זכאים, שוויון בטיפול אונחנו עובדים על זה מאוד קשה.

<אריאלה פרמדר: גם בנושא של הממוגרפיה, שזה נושא שעלה הרבה, יש לנו עלייה בערך של 5% בחמש השנים האחרונות על ביצוע אצל החרדים.

עליזה לביא: כמה נשים חרדיות נבדקות?

<אריאלה פרמדר: אני לא יודעת להגיד לך במספר, אני יכולה להגיד לך שבבני ברק אנחנו מגיעים בערך ל-70% מהמבוטחות שלנו.

<קריאה: כ-40,000 נשים.

<אריאלה פרמדר: אז אנחנו מצליחים להגיע לאלה שמעל גיל 50, שצריכות לעשות פעם בשנתיים, בערך 67%, 68%, כנראה 70%.

עליזה לביא: כמה ביחס לאוכלוסייה?

<אריאלה פרמדר: האוכלוסייה, אנחנו בסביבות ה-80%.

<אריאלה פרמדר: זאת אומרת יש לנו עדיין פער של 10%.

<אריאלה פרמדר: סגרנו פער של 5% בשנים האחרונות.

<אריאלה פרמדר: יש מרכזים רפואיים אחרים, איפה שיש אוכלוסייה חרדית אחרת, נגיד הדר גנים, שם אני מגיעה כבר ל-74% של ביצוע של ממוגרפיה.

<אריאלה פרמדר: הפעילות היא מאוד מאוד אינטנסיבית, זו פנייה אישית לאישה, על ידי אישה, שזו יכולה להיות אחות או איזה מתאמת ספציפית בתוך המרכז הרפואי.

<אריאלה פרמדר: אנחנו מביאים לכל מקום, בהדר גנים אנחנו יכולים להביא את הניידת ואנחנו מביאים אותה במיוחד, בשעות שיהיה נוח לנשים, והפעילות הזאת נותנת ללא ספק הרבה תוצאות ואנחנו מוכנים לשתף פעולה - - -

עליזה לביא: אני חייבת לנעול את הישיבה.

עליזה לביא: אני אתן ארבע הערות של נשים שהצביעו, ממש קצרות ואני חייבת לנעול את הישיבה עוד חמש דקות.

<עדנה פלג-אולבסקי: אני הדוברת של האגודה למלחמה בסרטן.

<עדנה פלג-אולבסקי: אני רוצה לציין שאני רוצה לחזק את התחושה שיש עלייה גם במודעות וגם בהיענות לבדיקות הממוגרפיה.

<עדנה פלג-אולבסקי: אני מדברת על סרטן שד.

<עדנה פלג-אולבסקי: לאגודה יש עלון מיוחד ואנחנו מפיצים אותו בהמונים בחינם לאוכלוסיות שמבקשות את זה, עלון מיוחד לאוכלוסייה החרדית.

<עדנה פלג-אולבסקי: יש לנו פרסומים מיוחדים לאוכלוסייה החרדית בכל העיתונים החרדיים.

<עדנה פלג-אולבסקי: אנחנו עושים את זה בשיתוף עם משרד פרסום חרדי שמלמד אותנו איך אנחנו פונים נכון לאוכלוסייה ואנחנו רואים שבאמת עלייה בבקשות לחומרים שלנו.

<עדנה פלג-אולבסקי: אנחנו לא רק מעלים מודעות, אנחנו גם עושים, יש לנו ניידת ממוגרפיה, ניידת הממוגרפיה שהוזכרה כאן היא ביוזמת האגודה למלחמה בסרטן, היא מופעלת היום על ידי אסותא ומסובסדת על ידי האגודה.

<עדנה פלג-אולבסקי: בשנתיים האחרונות רכשנו ניידת נוספת לאור הביקוש הגדול שיש, הניידת מגיעה לפריפריה, לכל המקומות, גם ליישובים חרדיים.

<עדנה פלג-אולבסקי: אנחנו רואים היענות מדהימה לניידת ואנחנו רואים שלאורך השנים, מהדיווח שיש לנו, מהרישום הלאומי לסרטן שבניהולו של פרופ' גד רנרט, יש עלייה בהיענות לבדיקות הממוגרפיה.

<עדנה פלג-אולבסקי: אם ב-2009 היה מדובר על 50% ופחות, נכון ל-2012 יש 63% מהנשים החרדיות שנענות לבדיקות ממוגרפיה בהשוואה לאוכלוסייה החילונית שהיא 70%.

<עדנה פלג-אולבסקי: זו עלייה ממש משמעותית.

<דורית גולדמן: מאוחדת, כידוע לכם, מאוד חזקה במגזר החרדי ואנחנו פועלים נמרצות כדי לקדם את בריאות האוכלוסייה בכלל והנשים בפרט.

<דורית גולדמן: כל מה שנאמר פה, יש לי נתונים על אחוזי ההתחסנות של נשים, אחוזי הממוגרפיה, אנחנו יודעים שהנתונים באופן כללי אצל נשים חרדיות לא מאוד גבוהים, אבל הם כל הזמן נמצאים אצלנו בעלייה בתחומים מאוד ספציפיים.

<דורית גולדמן: למשל הממוגרפיה, הניידות מאוד מאוד עוזרות.

<דורית גולדמן: כל מה שאנחנו יכולים להנגיש ולהביא, זה מעלה באופן כמעט מיידי את ההיענות ואת התוצאות שאנחנו רואים.

<דורית גולדמן: מה שמדאיג אותי בתוך הדיון הגדול הזה, כאילו זה לפעמים נשמע שיש קצת ייאוש מפנייה ישירה לאוכלוסייה ותמיד אנחנו מחפשים את הדרך, דרך מי ללכת כדי לעשות.

<דורית גולדמן: זה סבב כאן סביב השולחן ואני חושבת שצריך ביחד לחפש את הדרך איך אפשר לעשות גם דברים ישירות מול האנשים ולא רק באמצעות רבנים, רבניות.

<דורית גולדמן: למרות שזה נכון בכל חברה, מובילי דעה, אבל משהו צריך לעשות כדי לפרוץ את המחסומים האלה.

<רבקה שוורץ: אני נציגה של הפורום החרדי של לשכת עורכי הדין.

<רבקה שוורץ: הנושא הזה באמת קרוב ללבי גם כי איבדתי גיסה יקרה לפני מספר חודשים שנפטרה מסרטן השד וגם ראיתי את הפעילות של מאוחדת כשהייתי חברת דירקטוריון.

<רבקה שוורץ: ישנה פעילות גבוהה מאוד ודווקא יש מודעות גבוהה מאוד.

<רבקה שוורץ: זו לא הבעיה.

<רבקה שוורץ: אי אפשר להשוות בין מודעות לטיפולים לבין מודעות לכושר גופני, ויש מודעות לכושר גופני ויש כמו מירי פורסט שעובדת ועושה עבודה מדהימה, יש מודעות, אבל - - -

עליזה לביא: מה אין?

<רבקה שוורץ: כן, מה אין?

<רבקה שוורץ: למה נשים חרדיות לא עושות בדיקות?

<רבקה שוורץ: זה בגלל אמונה כזאת של יהיה בסדר.

<רבקה שוורץ: צריך לעשות שינוי, אבל שינוי פנים קהילתי.

<רבקה שוורץ: השינוי לא בפרסומים של מכון פועה על מאמרים קהילתיים.

עליזה לביא: איך עושים שינוי?

<רבקה שוורץ: אני חושבת שיש גם ללמוד שינוי.

<רבקה שוורץ: נעשה פה שינוי במגזר החרדי לפני עשרים שנה בעניין של בדיקות דור ישרים.

<רבקה שוורץ: אפשר ללמוד מהם איך עושים שינוי בתוך המגזר החרדי, שינוי פנים קהילתי, שינוי ענק.

<רבקה שוורץ: אני לא יודעת אם כולם יודעים מה זה דור ישרים - - -

עליזה לביא: דור ישרים, כי יש לו מטרה והמטרה היא נישואים והמטרה היא תעודת כשרות חברתית.

<רבקה שוורץ: אפשר את אותן מטרות להכניס גם בבדיקות במהלך הריון וכל הבדיקות האלה, אפשר לעשות באותה שיטה שדור ישרים פעל, אפשר לעשות העתק-הדבק מהשיטה שלהם.

<רבקה שוורץ: שמעתי שיחה עם הרב בורשטיין, הוא לימד אחת לאחת איך עושים שינוי דווקא בתחום הזה בתוך המגזר החרדי.

<רבקה שוורץ: אני חושבת שזה פשוט מדהים.

עליזה לביא: אז למה לא לפנות אליו?

עליזה לביא: רחלי, למה לא לפנות אל האנשים והרב וכו'?

<רחלי איבנבוים: השינוי בהחלט מגיע מהשטח.

<רבקה שוורץ: מלמטה.

<רבקה שוורץ: במקום מלמעלה ומחלחל למטה, המגזר החרדי עובד אחרת, זה מלמטה ואז עף למעלה.

<דב פופר: אני לא אתייחס כרגע למה שנאמר על מכון פועה.

<דב פופר: אני באופן אישי גם פרסמתי מאמר השנה וגם הצגתי אותו במנדל השנה בקשר לבדיקות בהריון בציבור החרדי, עם דגש על הנקודה הזאת של עידוד הבדיקות.

<דב פופר: מה שאני כן רוצה לומר, שאני חושב שכל המפעלים שיש פה הם נפלאים אבל שינוי בחברה החרדית כיום עדיין קורה דרך מודעות, דרך רבנים, ואם ניקח את דור ישרים כמודל, דור ישרים עבד כי הוא הגיע ממקום, לא בגלל בדיקות גנטיות, סיכון לטי זקס עומד על 1 ל-900 והסיכון לסרטן השד עומד על 1 ל-11, והסיבה ש - - - בכל מקרה הנקודה היא שדור ישרים הצליח להיכנס משום שזו הייתה עבודה שהגיעה בעיקר עם שיתוף פעולה דרך הרבנים.

<דב פופר: זה שנמצאים פה הרבה ארגונים, בעיניי אם היה יושב פה הרב חנניה צ'ולק, שהוא יושב ראש עזר מציון - - -

עליזה לביא: אז איך מביאים אותם?

<דב פופר: אני לא יודע אם הזמינו אותו.

<דב פופר: אם היה יושב פה הרב פירר, אם היה יושב פה הרב - - -

עליזה לביא: למה אנחנו לא עובדים עם הרב פירר, למה אנחנו לא עובדים עם חנניה צ'ולק, רחלי?

עליזה לביא: ניגשתם אליהם, פניתם אליהם?

<דב פופר: מכון פועה כמכון פועה פועל בכל המישורים בניגוד למה שאמרה הגב' קהת, גם ברמה של פרסומים וגם ברמה שמנסים לעודד את הבדיקות בכל מה שקשור לתחום שלו.

עליזה לביא: איך את מביאה, את עם הקשרים והיכולות והידע והניסיון שלך, תביאי לנו את כל מי שצריך להביא כדי שנוכל להתקדם.

עליזה לביא: את לוקחת את זה על עצמך?

עליזה לביא: אני רוצה לשמוע את ההתחייבות לפרוטוקול,

<עדנה פלג-אולבסקי: לוקחת על עצמי.

<עדנה פלג-אולבסקי: אני רוצה להעיר כמה דברים.

<עדנה פלג-אולבסקי: אני עוסקת בחינוך בענייני בריאות דרך חברות שאני מייצגת שזה עובד נפלא דרך בתי הספר, בית המורה, גני הילדים.

<עדנה פלג-אולבסקי: אנחנו מכינים ערכות לימוד ומלמדים אותן, אנחנו קובעים את זה עם ההנהלה ומלמדים.

עליזה לביא: אני חייבת לנעול את הישיבה, אסור לי להמשיך אותה אחרי 11:00.

עליזה לביא: מה שאני מציעה, אני אקרא עכשיו את סיכום הישיבה, יש לנו המון המון מה לעשות.

עליזה לביא: רחלי, יש פה כוחות, יש פה אנשים עם ניסיון, עם ידע, עם ביקורת, עם רצון טוב, אני ממליצה לכם, אני חייבת לצאת אבל אני ממליצה לכם להמשיך עכשיו ולקבוע איזה שהוא נוהל עבודה.

עליזה לביא: יש פה אנשים שלא הכרת קודם, יש פה באמת - - - תמשיכו.

עליזה לביא: חלק מהעבודה בתוך ועדה שכזו זה להכיר את הכוחות הפועלים, גם לדעת מי לא הגיע, ואם שמענו פה המלצות שלך בתוך הקהילה ולך יש את הקשורים הראויים והנכונים ואת רק מרימה טלפון ואנשים מתגייסים, להרבה מאוד דברים, אז בואו תגייסו מתוך הקהילה - - -

<קריאה: יש פה מישהו שיש לה הצעה קונקרטית.

<מירי ליפשיץ: המלצה למשרד הבריאות ולקופות החולים.

<מירי ליפשיץ: זה לא פייר מה שהם עשו כאן, הם באו והציגו את עצמם ככאלה שעוזרים ותומכים ומחנכים.

<מירי ליפשיץ: זה לא נכון, אבל השינוי צריך להיות אחרת.

<מירי ליפשיץ: כיום הזמן שניתן ל אישה אצל רופא נשים זה בין 5 ל-3 דקות מוכח, בדקתי.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: רחלי, את תמשיכי פה אחריי.

עליזה לביא: אני מסכמת את הישיבה.

עליזה לביא: הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי שמעה בדאגה את הנתונים הקשים על מצב בריאותן של נשים החרדיות בישראל.

עליזה לביא: הוועדה סבורה כי יש להתייחס למאפיינים ולצרכים הייחודיים של הנשים החרדיות בכל הקשור לבריאותן.

עליזה לביא: הוועדה תפנה למרכז המחקר והמידע של הכנסת בבקשה להכין מסמך ונתונים על מצב בריאותן של הנשים החרדיות, אורח חיים, תחלואה, מודעות ונגישות.

עליזה לביא: הוועדה תפנה ללמ"ס בבקשה לפלח נתונים שהוא אוסף בנוגע לתוחלת החיים, גם מגדרית וגם מגזרית.

עליזה לביא: הוועדה קוראת למשרד הבריאות לבחון את נושא בריאות האישה החרדית לעומק ולהכין תכנית ייחודית מותאמת תרבותית.

עליזה לביא: אני קוראת לכם להמשיך ולעבוד ולפעול ביחד.

עליזה לביא: בואי שבי פה במקומי ותצאו לפחות לדרך.