ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 444, 2014-11-11 10:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, אנחנו מתחילים את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: למרות שנגמרו כל ההצבעות על ההסתייגויות והרוויזיות - - כיוון שהייתה בקשה של רשות המסים לעשות כמה שינויים בעניין, וגם לנו היה הרצון להיכנס ללבן נושא או שניים יותר לעומק, אמרנו שנעשה היום דיון על כ-10 נושאים.

ניסן סלומינסקי: חלקם הגדול הם נושאים יותר טכניים.

ניסן סלומינסקי: לפחות שניים או שלושה הם נושאים מהותיים.

ניסן סלומינסקי: הדיבור היה שהדיון יהיה דיון אמיתי, בלי התפלגות של קואליציה ואופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: הנושא הראשון הוא מאוד רציני וחשוב לכולנו, בלי קשר לנושא של קואליציה ואופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: אם נראה שכך נוכל לעבוד, נתקדם עם זה.

<שלומית ארליך: הנושא הראשון שאנחנו מדברים עליו ונמצא בפניכם הוא בהגדרה "רוכש זכאי".

<שלומית ארליך: במהלך הדיונים עלתה השאלה לגבי תנאי הורה לילד הנמצא בחזקתו.

<שלומית ארליך: נשמעו פה כל מיני הערות, דעות לגבי חזקת הגיל הרך.

<שלומית ארליך: מה שנמצא בפניכם זה שלושה נוסחים.

יעקב ליצמן: הנוסחים האלה עברו לוועדת הכנסת?

<שלומית ארליך: אלה נושאים חדשים שלא עלו בוועדת הכנסת.

<שלומית ארליך: אלה נושאים שהוזכרו במהלך הדיונים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו ביקשנו, ללא קשר לאופוזיציה וקואליציה, לעשות דיון לגבי המשמעות של ילד וחזקה.

יעקב ליצמן: אני לא חושב שבחוק הזה אנחנו יכולים לקבוע את זה.

יעקב ליצמן: זה מידי גדול.

ניסן סלומינסקי: בדיוק, ולכן היה דיון עם סיגל לראות שלא תהיה כאן איזו שהיא השפעה שמשנה את כל המושגים האלה.

ניסן סלומינסקי: הייתה כאן זהירות.

ניסן סלומינסקי: העסק מסובך יותר.

יעקב ליצמן: למה אתה צריך לקיים דיון על זה?

ניסן סלומינסקי: כי כתוב פה "ילד בחזקה".

ניסן סלומינסקי: מה קורה עם הבעל כאשר זוג נפרד?

יעקב ליצמן: אני מפחד מזה.

ניסן סלומינסקי: באו אנשים ואמרו שמאחר ועד גיל 6 החוק קובע שהחזקה אצל האישה, יוצא שהגבר יהיה מקופח לחלוטין.

ניסן סלומינסקי: זה לפי ההגדרה הזאת.

יעקב ליצמן: אם לא היינו עושים כלום, המצב היה נשאר כפי שזה במקומות אחרים?

<שלומית ארליך: זה מה שהיה קורה במצב שלא היינו עושים כלום.

<שלומית ארליך: חבר הכנסת מקלב ביקש - -

יעקב ליצמן: אני מדבר ברצינות כרגע.

יעקב ליצמן: אני מפחד לקבוע דבר שאני לא בטוח שאני רוצה לתמוך בו.

<שלומית ארליך: הנוסח אומר שאם מדובר בהורים שנפרדו ויש להם ילד משותף, המשמעות תהיה - -כיוון שבתי המשפט נוהגים לקבוע לפי חזקת הגיל הרך שהילד נמצא בחזקת האם, האב מעולם לא יוכל ליהנות מההטבה, אלא אם כן הוא יגיע לגיל 35.

<שלומית ארליך: נדרשנו להתערב ולשנות את הנוסח באופן שיביא למצב יותר שווה בעניין הזה.

<שלומית ארליך: יש פה 3 נוסחים חלופיים.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מה לקבוע.

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

ניסן סלומינסקי: גם אנחנו התלבטנו מאוד.

ניסן סלומינסקי: הפתרון הכי טוב היה לנתק את זה מילד.

ניסן סלומינסקי: למה זה קשור לילד?

ניסן סלומינסקי: לזוג מגיע.

יעקב ליצמן: לאדם שאין דירה בגיל כזה וכזה - -

ניסן סלומינסקי: אני אמרתי זוג.

יעקב ליצמן: אני מדבר על זוג.

ניסן סלומינסקי: הבעיה שהאוצר מתנגד לזה, אלא אם כן יפתיעו אותנו.

יעקב ליצמן: למה הוא מתנגד?

ניסן סלומינסקי: כי זה מגדיל את האוכלוסייה.

<קריאה: הם לא יפתיעו.

ניסן סלומינסקי: "לא יפתיעו" אומר שהם מתנגדים.

<מאיר אסולין: זה בדיוק ההבדל בין שתי האפשרויות.

<שלומית ארליך: יש 3 נוסחים מוצעים.

<שלומית ארליך: הנוסח המוצע של רשות המסים ביקש לראות ילד שנמצא בחזקת כל אחד מהוריו אם נקבע שהילד בפסק דין או בהסכם בין ההורים יהיה בחזקת כל אחד מהוריו לתקופה של 5 ימים מתוך14 ימים לפחות.

<שלומית ארליך: מה שרשות המסים ביקשה לקבוע זה 5 שנים לפחות.

<שלומית ארליך: הכוונה שעמדה מאחורי זה הייתה שתהיה איזו שהיא יציבות.

<מאיר אסולין: שלא תהיה פיקציה.

<שלומית ארליך: אנחנו דיברנו עם רשות המסים.

<שלומית ארליך: מכיוון שלא רצינו ליצור מצב שבו אנחנו יוצרים מחדש את דיני המשפחה באמצעות דיני המסים, הצענו נוסח חלופי שאומר שהחזקה תהיה אם בפסק דין או בהסכם ייקבע שהילד יהיה, ככלל, בחזקת כל אחד מהוריו תקופה של 5 ימים מתוך 14.

<שלומית ארליך: זה אומר שגם אם האב נסע פתאום לשבועיים ובאותם שבועיים הילד לא יימצא בחזקתו, הוא לא ייפגע מכך, כי נקבע בהסכם או לפי החלטת בית משפט שהילד נמצא אצלו 5 מתוך 14 ימים.

יעקב ליצמן: למה רק בית משפט ולא בית דין?

<אייל לב-ארי: בית משפט לפי הכשירות המשפטית כולל גם בית דין.

ניסן סלומינסקי: זה כולל.

ניסן סלומינסקי: מהבחינה הזאת אין הבדל.

ניסן סלומינסקי: לא משנים.

<מאיר אסולין: בהצעה שלך את - -

<שלומית ארליך: אין פה התייחסות ל-5 שנים.

<שלומית ארליך: אנחנו מורידים את התנאי הזה, כיוון שלא רצינו להגיע למצב שבו אנחנו כופים על אנשים ליצור הסכמים.

<שלומית ארליך: חזקה של ילד זה דבר שנתון לשינוי.

<שלומית ארליך: לא רצינו ליצור מצב שבו אנחנו מגבילים את ההורים לקבוע 5 שנים.

<שלומית ארליך: נוסח נוסף שהוצע זה בעצם לבטל לגמרי את התנאי של הורה לילד, כפי שהציג היושב-ראש, ולהסתפק בתנאי של בני זוג ללא הגבלה של גיל.

<שלומית ארליך: פה אנחנו מבינים שיש התנגדות של משרד האוצר.

יעקב ליצמן: יש דבר שמשרד האוצר לא מתנגד?

<מאיר אסולין: מה שכרגע מוצע בהצעה החלופית זה להוריד את משך הזמן של ההסכם ל-5 שנים.

<מאיר אסולין: הנושא של החזקה המשותפת מכפיל את הזכאות לשני המרכיבים של התא, גם לגבר וגם לאישה.

<מאיר אסולין: רצינו שלפחות תהיה ודאות שההסכם הזה, החזקה המשותפת נמשכת 5 שנים, כדי שלא יעשו פיקציות בהכפלת הפטור ביניהם.

ניסן סלומינסקי: למה אתם צריכים את הילד?

<מאיר אסולין: הילד הוא ההבדל בין שתי האפשרויות.

<מאיר אסולין: יש את אותו יחיד שמגיל 35 יהיה זכאי.

<מאיר אסולין: זוג עם ילד מקטין את הגיל.

<מאיר אסולין: הם יכולים להיות גם בני 20 עם ילד כדי לקבל את אותה הטבה.

<שלומית ארליך: אחת השאלות שנשאלה בהתחלה היא למה צריך התייחסות להורה.

<שלומית ארליך: אנחנו מדברים על מתן הטבה.

ניסן סלומינסקי: לזוגות צעירים.

ניסן סלומינסקי: רצינו שזה יהיה לזוג צעיר.

<מאיר אסולין: לא דיברנו על זוגות צעירים, דיברנו על מי שרוכש דירה.

<מאיר אסולין: גם רווק זכאי מגיל מסוים.

ניסן סלומינסקי: מגיל מסוים אתה משאיר.

ניסן סלומינסקי: המגמה הייתה – ככה כל הזמן השר אומר - לתת הטבות לזוגות צעירים.

ניסן סלומינסקי: למה להכניס ילד לעניין?

ניסן סלומינסקי: אפשר לומר שאם מכניסים ילד - -

אלכס מילר: מה לגבי זוג צעיר שאין לו ילד?

ניסן סלומינסקי: למה שלא תיתן לו את הטבה?

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להוריד את הילד.

אלכס מילר: ברור.

ניסן סלומינסקי: אני מבין את מה שעומד על לשונך.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שבלי ילד זה מגדיל את כמות המקבלים.

<מאיר אסולין: זה מונע את הפיקציה.

ניסן סלומינסקי: זה מגדיל את הכמות.

ניסן סלומינסקי: הרבה פעמים יש מגמה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מתחילים לבנות משהו שפוגע במגמה.

ניסן סלומינסקי: המגמה של השר היא לא בהכרח להוריד את מחיר הדירות.

ניסן סלומינסקי: הוא מסכים שזאת לא הנקודה, שיש תכניות אחרות.

ניסן סלומינסקי: פה הוא רוצה לתת הטבה לזוגות צעירים שהיו בצבא.

ניסן סלומינסקי: לזוגות צעירים, שזו מגמה טובה, זה דבר טוב.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מכניסים כל מיני דברים שמצמצמים את המגמה הזאת.

ניסן סלומינסקי: לא בטוח שזה מה שהשר רוצה.

ניסן סלומינסקי: נניח שיש 100 אלף זוגות.

ניסן סלומינסקי: אם ניקח ילד, זה מצמצם את זה ל-70 אלף.

<נעמה שולץ: הבעיה לא בביקוש, היא בהיצע.

ניסן סלומינסקי: זה בלי קשר.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר לאורך זמן, לא לשנה.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על אורך זמן של 7 שנים.

ניסן סלומינסקי: השר רוצה לתת לזוגות צעירים.

ניסן סלומינסקי: אם אין להם ילד, לא מגיע להם?

ניסן סלומינסקי: אם זוג היה ב"צוק איתן", לחם שם, השתחרר והתחתן, לא מגיע לו?

<ליאת גרבר: מעל גיל 35.

ניסן סלומינסקי: חייל שהיה בסדיר השתחרר ועכשיו הוא מתחתן.

ניסן סלומינסקי: רוצים לתת לו הטבה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו הכנסנו ילד כדי לצמצם.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה נגד המגמה של השר שרוצה להיטיב עם זוגות צעירים, לא עם זוגות עם ילד.

<מאיר אסולין: הכוונה לא הייתה לצמצם את הזכאות, אלא לצמצם את אותה קבוצה שלא זכאית.

<מאיר אסולין: ברגע שלא התנינו את זה בנישואים אלא בבן זוג, אז כל אחד יכול להתחבר, לא משנה אם זה סטודנט או סטודנטית בלימודים.

<מאיר אסולין: רצינו משהו שישקף את הזוגיות, שזה הילד.

ניסן סלומינסקי: הילד משקף זוגיות?

<מאיר אסולין: ברור, אחרת כל שני אנשים שנפגשים יגידו שהם בני זוג.

<מאיר אסולין: מה מייצג אותם כבני זוג?

ניסן סלומינסקי: בני זוג, מבחינתי, הם כאלה שמתחתנים.

<מאיר אסולין: לא כתבנו חתונה.

ניסן סלומינסקי: לפי החלטה של בית המשפט העליון זה יכול להיות גם אם הם מקיימים משק בית משותף.

ניסן סלומינסקי: יש איזו שהיא הגדרה.

ניסן סלומינסקי: זאת לא הפעם הראשונה.

ניסן סלומינסקי: אותו דבר עם ילד.

ניסן סלומינסקי: מה ילד עושה?

ניסן סלומינסקי: יבוא כל אחד - -

<מאיר אסולין: הוא מייצר את הזכאות.

<מאיר אסולין: אנחנו מסתכלים על רוכש שיש בחזקתו ילד, לא משנה אם בן הזוג קשור לילד או לא.

<מאיר אסולין: מספיק רוכש אחד.

ניסן סלומינסקי: מה זה קשור?

ניסן סלומינסקי: לפי מה שאת אומר, לכל אישה עם ילד יתחבר מישהו שאוטומטית יקבל.

<מאיר אסולין: היא הרוכשת הזכאית.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר שאם הם נפרדים, גם הוא מקבל, נכון?

<מאיר אסולין: רק בחזקה משותפת גם הוא יקבל.

<מאיר אסולין: רק לפי ההצעה שלנו.

יעקב אשר: הם יקבלו שתי דירות?

<מאיר אסולין: זאת ההרחבה.

<מאיר אסולין: הרעיון הוא להרחיב את זה.

<מאיר אסולין: זה לא צמצום, זאת הרחבה.

<מעין אשל: אנחנו בדקנו את הנושא מבחינת כמות הזכאים.

<מעין אשל: לפי סקר משקי בית של הלמ"ס ל-2013, כ-25% ממשקי הבית זה זוגות בלי ילד.

<מעין אשל: זה מכליל בתוכו גם זוגות מבוגרים שהילד כבר עזב את הבית.

<מעין אשל: זה מרחיב מאוד את מעגל הזכאים.

ניסן סלומינסקי: מרחיב ב-10% או 15%.

<מעין אשל: זו כמות משמעותית של משקי בית.

<מעין אשל: כמו שאמרו פה חבריי, בסופו של דבר להתחתן זאת פעולה יחסית פשוטה.

<מעין אשל: עם הטבה כל כך משמעותית של 200,300 אלף שקל הייתי מתחתנת 3 פעמים.

<מעין אשל: אנחנו לא רוצים לעשות שינוי התנהגות בציבור על ידי כך שאנחנו מעודדים אותם להתחתן פיקטיבית.

<מעין אשל: הדבר הזה יביא ללחצים נוספים.

<מעין אשל: יבואו אנשים ויגידו, "רגע, אנחנו ידועים בציבור.

<מעין אשל: לא רצינו להתחתן לפי הכללים הרשמיים של הרבנות, אבל כולם יודעים שאנחנו זוג.

<מעין אשל: למה שלא ניכלל בזכאים"?

ניסן סלומינסקי: אמרנו שהם ייכללו.

ניסן סלומינסקי: לפי ההגדרה של בית המשפט העליון – זה אפילו לשיטתך - אם הם חיים ויש להם משק בית משותף, הם יקבלו.

ניסן סלומינסקי: אני מניח שזה מה שהשר רצה.

ניסן סלומינסקי: אני לא מדמיין שהוא רצה את אלה שהם נשואים כדת משה וישראל.

ניסן סלומינסקי: נדון אותו לכף זכות שהוא רצה בהרחבה.

ניסן סלומינסקי: בוא ניקח מצב הפוך.

ניסן סלומינסקי: ניקח זוג שיש להם ילד.

ניסן סלומינסקי: מה הם יעשו?

ניסן סלומינסקי: ייפרדו, ואז היא תקבל והוא יקבל.

<מאיר אסולין: הוא לא מקבל, אין לו ילד.

ניסן סלומינסקי: ז זה זוג שיש להם ילד.

<מאיר אסולין: ברגע שהם ייכנסו לכלל של חזקה משותפת, שניהם יקבלו.

ניסן סלומינסקי: היא אומרת שלא איכפת לה להתחתן 3 פעמים בשביל לקבל.

ניסן סלומינסקי: פי אלף יותר קל להיפרד לתקופה כדי לקבל, ואחר כך להמשיך לחיות ביחד.

ניסן סלומינסקי: אני לא מצליח להבין.

<מאיר אסולין: הפירוד לא מגדיל להם את זכאות.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כל אחד מקבל.

ניסן סלומינסקי: כשהם ביחד הם מקבלים פעם אחת.

ניסן סלומינסקי: כל אחד יקבל 250 אלף שקל תוספת.

ניסן סלומינסקי: זה הרבה יותר קל מאשר להתחתן.

ניסן סלומינסקי: זה לא משנה, הם בין כה וכה לא התחתנו.

ניסן סלומינסקי: הם ימשיכו לחיות ביחד.

<ליאת גרבר: הם צריכים ללכת לבית משפט, להשיג הסכם על הילד.

ניסן סלומינסקי: זה לא יותר פשוט מאשר להתחתן?

<ליאת גרבר: יותר פשוט ללכת לבית משפט, לעשות הסכם משמורת על הילד?

ניסן סלומינסקי: הסכם ביניהם.

<ליאת גרבר: הם צריכים להביא לנו אישור שהם מתגרשים.

ניסן סלומינסקי: הם לא מתגרשים, כי הם לא היו נשואים.

ניסן סלומינסקי: היא אומרת שהיא הולכת להתחתן בשביל 250 אלף.

ניסן סלומינסקי: זוג שיש לו ילד יודיע שהוא נפרד.

ניסן סלומינסקי: חצי דקה לוקח לקבל הסכם.

ניסן סלומינסקי: כל אחד מהם יקבל דירה.

<נעמה שולץ: לגדל ילד עולה הרבה יותר מ-240 אלף שקל.

ניסן סלומינסקי: הם ימשיכו לחיות ביחד.

ניסן סלומינסקי: מה, את עושה צחוק?

<נעמה שולץ: ילד לא עושים בשביל הכסף.

ניסן סלומינסקי: הילד הזה קיים.

<נעמה שולץ: אם הוא קיים, אין בעיה.

ניסן סלומינסקי: כשאת מפרידה, שניהם מקבלים.

ניסן סלומינסקי: כל אחד מקבל בנפרד.

<מעין אשל: אם הם מתגרשים.

יעקב אשר: הם עושים הסכם משמורת משותף, וחוזרים לגור ביחד.

<ליאת גרבר: ללכת לבית משפט ולעשות הסכם משמורת, זה לא - -

ניסן סלומינסקי: זה לא יותר פשוט מאשר לחיות ביחד?

ניסן סלומינסקי: אם שני הצדדים מסכימים בחצי דקה, הם מקבלים.

ניסן סלומינסקי: כל אחד קונה דירה, מרוויח את ה-250 אלף.

ניסן סלומינסקי: הם ממשיכים לחיות ביחד.

<ליאת גרבר: בוא נזכור שהם משקרים.

<ליאת גרבר: אפשר לבדוק את העניין.

ניסן סלומינסקי: התייחסתי לטיעון שלה.

ניסן סלומינסקי: היא אומרת שהיא מוכנה לשקר ולהתחתן בשביל 250 אלף.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שבסיטואציה שלנו זה יותר פשוט.

ניסן סלומינסקי: הם לא צריכים להתחתן בשביל זה.

ניסן סלומינסקי: הם יכולים רק להגיד שהם נפרדים.

<ליאת גרבר: אם לא יהיה ילד, הם לא יצטרכו לשקר.

יעקב ליצמן: במה אתם רוצים להכיר?

<ליאת גרבר: בנושא של החזקה?

יעקב ליצמן: כן.

<ליאת גרבר: קבענו שתא משפחתי מקבל פעם אחת.

<ליאת גרבר: משפחה עם ילד מקבלת פעם אחת.

יעקב ליצמן: ואם הוא מתגרש?

<ליאת גרבר: מי שהילד בחזקתו, הוא גם מי שמקבל.

<ליאת גרבר: באו אלינו עם בעיה מסוימת, שבה יש חזקה משותפת על הילדים, כשההורים נושאים באותו נטל.

<ליאת גרבר: מה אנחנו עושים במקרה הזה?

<ליאת גרבר: לנושא הזה אין לנו תשובה מספיק טובה.

<ליאת גרבר: במצב ששניהם נושאים בנטל בצורה שאנחנו רואים כצורה שווה, שניהם צריכים לקבל .

<ליאת גרבר: זה כנראה לא מקרים רבים, משום שאנחנו מדברים על זוגות עם ילד שמתגרשים והם מתחת לגיל 35.

ניסן סלומינסקי: זה לא הרבה?

<ליאת גרבר: הם נושאים בנטל בצורה משותפת.

יעקב ליצמן: אתם לא חושבים שמהיום זה יהיה הסטנדרט?

<ליאת גרבר: מה יהיה הסטנדרט?

<ליאת גרבר: שהם ייפרדו בשביל החוק, ילכו לבית משפט ויעשו הסכם משמורת?

ניסן סלומינסקי: אתם חושבים שהם ישקרו כדי להתחתן, לכן אתם מכניסים את הילד.

ניסן סלומינסקי: מה אתם חושבים, שהם ילכו לרב, יעשו טקס ואולם?

<ליאת גרבר: אנחנו לא מכניסים את הילד בשביל זה.

ניסן סלומינסקי: בשביל מה אתם מכניסים את הילד?

<ליאת גרבר: חשבנו שנכון לתת לתא משפחתי שיש לו ילד, כיוון שהעלויות שלו הן עלויות יותר גבוהות.

<ליאת גרבר: מכיוון שההיצע מצומצם, ואנחנו צריכים להגדיר את הקבוצה, אז הקבוצה הנכונה שחשבנו שזכאית לקבל דירה היא קבוצת המשפחות עם הילדים לפני קבוצת המשפחות בלי הילדים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו כל פעם שוכחים.

ניסן סלומינסקי: זה לא משהו שמוריד את יוקר המחיה ומגדיל את ההיצע.

ניסן סלומינסקי: בא השר, ובצדק, ואומר שהוא רוצה לעזור לזוגות צעירים.

ניסן סלומינסקי: הוא רוצה שחייל שמשתחרר יוכל לקנות דירה.

ניסן סלומינסקי: מה אתם באים ואומרים?

ניסן סלומינסקי: אתם מתחילים לעשות צמצומים.

ניסן סלומינסקי: השר רוצה לתת להם הטבה.

ניסן סלומינסקי: חייל שהשתחרר עכשיו מ"צוק איתן", רוצה להתחתן ולקנות דירה.

ניסן סלומינסקי: השר רוצה לתת לו הטבה.

ניסן סלומינסקי: מה אתם אומרים לו?

ניסן סלומינסקי: שיביא ילד עכשיו, לא בעוד 4 שנים כפי שהוא תכנן.

<נעמה שולץ: השר רוצה לצמצם.

<נעמה שולץ: זה לא בא משום מקום אחר.

ניסן סלומינסקי: השר רוצה, כי אמרתם לו שזה יעלה עוד כסף.

<נעמה שולץ: לא, זה לא קשור לכסף.

ניסן סלומינסקי: למה זה קשור?

<נעמה שולץ: אין לך מספיק היצע.

ניסן סלומינסקי: גם ככה אין מספיק דירות.

<נעמה שולץ: הכסף יהיה אותו כסף, לא משנה כמה זכאים יש.

<נעמה שולץ: כל הדירות בהיצע ייכנסו למע"מ 0 .

<נעמה שולץ: הם יעלו אותו כסף אם יהיו 70 אלף זכאים או 50 אלף זכאים.

<נעמה שולץ: בשביל לצמצם את הביקוש, לא את ההיצע, אנחנו עושים קריטריונים שמצמצמים את הביקוש.

<נעמה שולץ: לא יקרה כלום לבן אדם אחרי צבא שמתחתן אם הוא ימתין עם ההחלטה לרכישת דירה.

<דורון לוי: מה יעשה זוג שלא יכול להביא ילדים?

יעקב ליצמן: מה לגבי בדואי עם 4 נשים ו-4 ילדים שקונה דירה בירוחם?

ניסן סלומינסקי: 4 הנשים יקבלו.

יעקב ליצמן: זה נורמאלי?

ניסן סלומינסקי: הוא מקבל היום ביטוח לאומי.

יעקב ליצמן: תעזוב ביטוח לאומי.

יעקב ליצמן: בדואי שקונה דירה בירוחם - -

ניסן סלומינסקי: אם הוא ייפרד מהן.

יעקב ליצמן: אם הוא ייפרד, הוא יקבל 4 דירות.

ניסן סלומינסקי: 5.

ניסן סלומינסקי: זה כולל אותו.

ניסן סלומינסקי: פנו אלי אגודות של נשים שנמצאות בטיפולי פוריות.

ניסן סלומינסקי: הקדוש ברוך הוא העניש אותן.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מענישים את הזוגות האלו בכך שאנחנו אומרים להם שאם אין להם ילד הם לא יקבלו.

ניסן סלומינסקי: זה עונש כפול.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מצטרפים לקדוש ברוך הוא.

ניסן סלומינסקי: לא רק שהוא מסיבות שלו מעניש, אנחנו עוד עושים.

ניסן סלומינסקי: יש עוד הרבה סיבות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מסתבכים פה בהגדרות.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאם היה יורד הנושא של ילד, זה היה מגדיל את הביקוש ופותר את כל התסבוכות שלנו עם חזקות וכל הדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: היה מתממש פשוטו: זוג צעיר יקבל.

ניסן סלומינסקי: נכון שאין לכולם.

ניסן סלומינסקי: גם לזוגות עם ילד אין לכולם.

<נעמה שולץ: לזוג עם ילד יש מעמסה כספית גדולה יותר, לכן הוא יהיה בעדיפות.

ניסן סלומינסקי: אם את מדברת על מעמסה כספית, אז בואי ניקח את הבן של תשובה שיש לו ילד, וניקח את הילד - אני לא רוצה לתת שמות – של אחד שאין לו.

ניסן סלומינסקי: מי נמצא בעומס כספי יותר?

ניסן סלומינסקי: אם את נכנסת לעומסים כספיים, אז בואי נגיד שכל מי שמרוויח מעט יקבל, מי שמרוויח הרבה לא יקבל, אנחנו לא נכנסנו לזה, כי אנחנו לא מסוגלים להיכנס לזה.

ניסן סלומינסקי: העניין של הילד שאין לאוכלוסיות עקרות, לאוכלוסיות שעוברות טיפולי פוריות הוא עניין כל כך כואב.

ניסן סלומינסקי: מישהו יודע כמה עלויות כספיות משקיעים שם כדי לנסות?

ניסן סלומינסקי: אנחנו באים ואומרים, לא רק זה, עוד עונש.

<ליאת גרבר: מה יהיה המבחן?

<ליאת גרבר: שזה זוג?

ניסן סלומינסקי: כן.

<ליאת גרבר: הוא לא נשוי.

ניסן סלומינסקי: אם הוא לא נשוי, צריך לקיים את מה שבית המשפט אומר.

ניסן סלומינסקי: יש כללים לידוע בציבור.

ניסן סלומינסקי: יש את העניין שהוא מקיים משק בית משותף.

<ליאת גרבר: אין מבחן.

ניסן סלומינסקי: יש מבחנים כאלה.

<ליאת גרבר: אין מבחנים של בית משפט.

<ליאת גרבר: אין דבר כזה שבית משפט קובע שמדובר בידוע בציבור.

<ליאת גרבר: הפיקציה של הדבר הזה תהיה אין סופית.

<ליאת גרבר: כל שני אנשים שירצו לקבל את הדירה יגידו שהם ידועים בציבור.

<מאיר אסולין: אין מרשם לזה.

ניסן סלומינסקי: יש מרשם.

<ליאת גרבר: לרשות המסים אין מרשם כזה.

ניסן סלומינסקי: לא איכפת לי שתכתבו זוג נשוי.

<ליאת גרבר: זה בלתי אפשרי.

ניסן סלומינסקי: אם אתם אומרים שלא, אז יש הגדרה לידועים בציבור.

ניסן סלומינסקי: הם צריכים לקיים משק בית משותף, חשבון בנק משותף.

<ליאת גרבר: איך נבדוק את זה?

<ליאת גרבר: זה בלתי אפשרי.

ניסן סלומינסקי: בית המשפט העליון קבע קריטריונים.

אלכס מילר: זה לא קיים בשום מערכת?

אלכס מילר: אנחנו יוצרים פה איזה שהוא תקדים?

אלכס מילר: ידועים בציבור לא מקבלים הטבות?

אלכס מילר: הגזמתם קצת.

<נעמה שולץ: למה במחיר למשתכן ילד נותן עדיפות?

ניסן סלומינסקי: אני מבין שילד נותן ניקוד.

ניסן סלומינסקי: 3 ילדים יתנו יותר ניקוד.

ניסן סלומינסקי: כאן זה 0 או 100.

ניסן סלומינסקי: בלי ילד אין לא כלום.

<נעמה שולץ: אם היה פה ניקוד, אז אף אחד שאין לו ילד לא היה נכנס כי אין מספיק היצע.

ניסן סלומינסקי: תלוי איזה ניקודים נוספים היית לוקחת.

<נעמה שולץ: אחד ששירת בצבא ואין לו ילד, אחד ששירת בצבא ויש לו ילד.

ניסן סלומינסקי: אם את רוצה לומר שהעומס הכלכלי קובע, אז עומס כלכלי עם ילד או בלי ילד תלוי במצבו הכלכלי של האיש: המשכורת שלו, אם שני בני הזוג עובדים.

ניסן סלומינסקי: את יכולה לקחת הרבה דברים שאני חושב שאסור לנו להיכנס אליהם.

ניסן סלומינסקי: את נכנסת לזה, כי את אומרת שעם ילד יש הוצאות יותר גדולות.

ניסן סלומינסקי: לבן של תשובה יש הוצאות יותר גדולות בגלל הילד, אבל הוא מרוויח 100 אלף שקל בחודש.

<ליאת גרבר: זה מי שאין לו דירה.

ניסן סלומינסקי: מישהו אחר בקושי מרוויח.

ניסן סלומינסקי: ההוצאות הן לא רק פונקציה של הילד.

ניסן סלומינסקי: יש מרכיבים הרבה יותר רציניים אם אתם רוצים להיכנס לנושא.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא רוצים להיכנס לזה.

ניסן סלומינסקי: למה אני מגיע לזה?

ניסן סלומינסקי: כי הדברים האחרים מסובכים.

ניסן סלומינסקי: כל הגדרה אחרת מסבכת אותנו.

<ליאת גרבר: אני חושבת שהגענו לנוסח סביר ביותר.

<ליאת גרבר: במקרים שאנחנו רואים שהנטל משותף, שיש חזקה משותפת, יקבלו שני בני הזוג.

<ליאת גרבר: אלה מקרי קצה של זוגות שהתגרשו, הם מתחת לגיל 35, והם נושאים בנטל משותף של טיפול בילדים.

<ליאת גרבר: זה הפתרון שאנחנו נותנים במקרה הזה.

<ליאת גרבר: זה פתרון עדיף מאשר לתת לכולם.

ניסן סלומינסקי: כל מי שאין לו ילד לא יקבל.

<ליאת גרבר: מתחת לגיל 35.

<מאיר אסולין: לא יקבל עד גיל 35.

<מאיר אסולין: אין הטבה שלא מוגבלת בתנאים.

<מאיר אסולין: יש מי שנכנס היום, יש מי שייכנס מחר, ויש מי שלא ייכנס בכלל.

<מאיר אסולין: אין הטבות שהן לכולם.

<דורון לוי: אנחנו מדברים על כאלה שלא יכולים להביא ילדים.

<ליאת גרבר: כל האנשים שהתגרשו לא יקבלו במקרה הזה בכלל, כי הם לא ביחד, אין להם ילד, והם לא מתחת לגיל 35.

<דורון לוי: אם הם התחתנו ואין להם ילדים, למה שלא יקבלו?

<ליאת גרבר: אם הם יתגרשו, אף אחד לא יקבל.

ניסן סלומינסקי: מה תעשו עם כאלה שלא יכולים, הם עקרים או נמצאים בטיפולי פוריות?

<מאיר אסולין: יש המון אנשים שלא יוכלו לעמוד בשום תנאי, לכן יש את הפתרון של גיל 35.

<מאיר אסולין: דרך אגב, יש להם גם את הפתרון של מחיר מטרה.

ניסן סלומינסקי: חייל וחיילת השתחררו, התחתנו ונמצאים בטיפולי פוריות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים מה המשמעות של זה.

ניסן סלומינסקי: החוק הזה לא יתפוס אותם.

ניסן סלומינסקי: הם לא יגיעו לגיל 35.

<מאיר אסולין: יש את המסלול השני של מחיר מטרה.

<מאיר אסולין: זה אותו דבר.

<מאיר אסולין: אין שם מגבלות.

ניסן סלומינסקי: אם שם אותו דבר, למה אנחנו בכלל מכניסים את מע"מ 0?

ניסן סלומינסקי: למה אנחנו מסובכים עם מע"מ 0 אם אתה אומר שיש מחיר מטרה?

ניסן סלומינסקי: תגדיל את מחיר המטרה.

<נעמה שולץ: מחיר מטרה לא יכול לחול על קרקע פרטית.

<נעמה שולץ: כל האנשים האלה יוכלו ללכת למחיר מטרה.

<נעמה שולץ: מע"מ 0 בא לתת השלמה.

ניסן סלומינסקי: אם את אומרת שיש כאלה שלא יכולים ללכת למחיר מטרה - -

<נעמה שולץ: כל מי ששירת בצבא - יכול.

גילה גמליאל: יש כאן מספר סוגיות שצריך לקחת בחשבון.

גילה גמליאל: יש את הרווקים שלגביהם הוחלט גיל 35 ומעלה.

גילה גמליאל: אחר כך דובר על זוגות שהתגרשו ואין להם ילדים.

גילה גמליאל: גם הם יצטרכו לחכות לגיל 35.

גילה גמליאל: יש את ההצעה לגבי זוגות נשואים עם ילד.

גילה גמליאל: זה משליך בהמשך על הגרושים.

גילה גמליאל: זוג שמתגרש ויש לו ילד אחד - הגעתי להסכמות באופן אישי עם רשות המסים - זמני השהות של הילד עם אחד מן ההורים של לפחות 4 ימים, תקנה את הזכות לשני ההורים לקבל את הזכות על מע"מ 0.

גילה גמליאל: אתה רוצה שזוג שהתחתן ואין לו ילדים ייכנס לתוך העניין.

ניסן סלומינסקי: שאלתי למה זוג בלי ילד לא יקבל.

ניסן סלומינסקי: אנחנו הרי רוצים להטיב עם זוגות.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה השתחררו והתחתנו.

ניסן סלומינסקי: אולי הם רוצים בעוד כמה שנים להביא ילדים.

ניסן סלומינסקי: למה שהם לא יקבלו?

גילה גמליאל: הם יקבלו בהמשך.

ניסן סלומינסקי: הם לא יקבלו בהמשך, כי זה מוגבל ל-7 שנים.

אלכס מילר: הבעיה היא שאנחנו מגבילים את האנשים מלהתקדם בחיים.

אלכס מילר: אם אנשים התחתנו בגיל 32,33, הם צריכים לחכות שנתיים, או שבכוח להביא ילדים.

אלכס מילר: למה לעשות את זה בשביל 15%?

אלכס מילר: למה להכניס את המקלות האלה בדרך החיים?

גילה גמליאל: מדברים איתך על ילד אחד.

ניסן סלומינסקי: זוג צעיר בני 22 שהשתחררו והתחתנו.

ניסן סלומינסקי: הם רוצים להתחיל ללמוד באוניברסיטה.

ניסן סלומינסקי: הם עדיין לא מתכננים להביא ילדים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו אומרים להם שהם לא יקבלו.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהשר כן היה רוצה לתת להם.

ניסן סלומינסקי: זה נושא אחד.

ניסן סלומינסקי: הנושא השני זה מה קורה עם כאלה בטיפולי פוריות שלא יכולים להביא?

ניסן סלומינסקי: הם משקיעים הון עתק בטיפולים.

ניסן סלומינסקי: מה איתם?

ניסן סלומינסקי: לפי החוק הזה הם לא יכולים לקבל.

ניסן סלומינסקי: הלב נקרע.

ניסן סלומינסקי: מספיק הקדוש ברוך הוא העניש אותם.

גילה גמליאל: לא צריך שהלב יקרע.

גילה גמליאל: אפשר לומר שזוגות צעירים שיש להם ילד אחד, או שהם ללא ילדים ונשואים x שנים.

גילה גמליאל: זה נותן לך את הפשרה לגבי מה שאמרת.

ניסן סלומינסקי: הבעיה שהם לא רוצים להכניס נשואים.

ניסן סלומינסקי: הייתי שמח שיכניסו נשואים.

ניסן סלומינסקי: זה היה פותר הרבה.

<מאיר אסולין: ההיצע מוגבל.

<מאיר אסולין: ברגע שאתה פותח את זה, הביקוש גדל, ואז תהיה תחרות בין זוגות נשואים שאין להם ילדים לזוגות נשואים שיש להם ילדים.

<מאיר אסולין: למי אתה מתכוון לתת את אותה דירה בודדת?

<מאיר אסולין: זה מה שיקרה.

ניסן סלומינסקי: מי קובע היום איזה זוג יקבל?

ניסן סלומינסקי: הקבלן יגיד להם שהוא לא מוכר להם, כי יש לו זוגות אחרים.

ניסן סלומינסקי: מי קובע היום איזה זוג מקבל, בהנחה שהוא לא קשור לקבלן?

<מאיר אסולין: השוק?

ניסן סלומינסקי: מה זה השוק?

<מאיר אסולין: לקבלן אין עדיפות לאף אחד.

<מאיר אסולין: יש לו רוכש.

<מאיר אסולין: הוא צריך לתת את אותו מחיר.

ניסן סלומינסקי: אל תיתן לנו לחייך.

<מאיר אסולין: הקבלן צריך להיות אדיש, כי המע"מ עובר לממשלה, הוא לא נשאר בכיס של הקבלן.

<מאיר אסולין: אתם מניחים שהקבלן ייקח משהו מהצד.

<מאיר אסולין: בגלל זה יש לנו את הענישה.

ניסן סלומינסקי: אתה צודק בשאלה של איך יקבעו.

ניסן סלומינסקי: ניקח את המקרים של זוגות עם ילדים.

ניסן סלומינסקי: עדיין המאסה של זוגות עם ילד הרבה יותר גדולה מכמות הדירות.

ניסן סלומינסקי: איך זה ייקבע היום?

<מאיר אסולין: זה שניגש לקבלן ורוכש, הוא הראשון.

ניסן סלומינסקי: אותו דבר במציאות שאין ילד.

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו אומרים שזוג מקבל, אז מי שילך לקבלן ראשון, הוא זה שיקבל.

<מאיר אסולין: זה מגדיל את כמות הזכאים.

ניסן סלומינסקי: נניח שיש היום 120 אלף זוגות צעירים ו-8000 יחידות.

ניסן סלומינסקי: אפילו אם תוריד 20% או 30% בנושא של ילד, עדיין הביקוש הוא פי כמה יותר מההיצע.

ניסן סלומינסקי: בין כה וכה הבעיה הזאת תישאר.

ניסן סלומינסקי: בין כה וכה נתנו בחוק הזה את ההחלטה לקבלן להחליט מי.

ניסן סלומינסקי: זה סיפור נפרד.

ניסן סלומינסקי: זה החוק אומר.

ניסן סלומינסקי: הקבלן יחליט.

ניסן סלומינסקי: מה איכפת לקבלן אם יש לזוג ילד או אין לו ילד?

ניסן סלומינסקי: הוא ייקח זוג שהוא מרגיש שיכול לשלם לו.

ניסן סלומינסקי: זה לא דיון שאנחנו רוצים לטרפד את החוק.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לנסות למצוא משהו שייתן לנו יכולת, כי כרגע אנחנו מסובכים עם החזקות האלו.

<מאיר אסולין: בגלל החזקה זה יפרוץ עכשיו את הכל.

<מעין אשל: צריך לשים איפה שהוא את הקו.

ניסן סלומינסקי: את הקו למה?

<מעין אשל: את הקו למעגל הזכאים.

<מעין אשל: אתה לא רוצה, כמו שאומרים פה חבריי, להגדיל מעבר לכמות סבירה את הביקושים.

ניסן סלומינסקי: היום זה לא קיים?

אלכס מילר: אתם יכולים לבטל את החוק ולא תהיה בכלל בעיה.

<מעין אשל: כמות המבקשים יותר גדולה מכמות הדירות שיוכלו להיכנס להטבה.

<מעין אשל: צריך לשים איפה שהוא את הקו.

<מעין אשל: בסופו של דבר החליט הצד הזה של השולחן שהפתרון הסביר הוא לבוא ולהגיד שזוג עם ילד שם את הקו.

ניסן סלומינסקי: כמה זוגות כאלה יש היום?

<מעין אשל: לזוגות שאין ילדים או לרווקים יש את הפתרון של גיל 35.

<מעין אשל: אנחנו חושבים שזה פתרון סביר והגיוני.

<מעין אשל: אפשר כל פעם למצוא מישהו מסכן שיש לו בעיות בריאות, בעיות פרנסה.

אלכס מילר: האם זוגות צעירים שאין להם ילדים הם מסכנים?

<נעמה שולץ: נהפוך הוא.

<מעין אשל: צריך לשים את הקו.

<מעין אשל: הגענו פה לפתרון סביר.

ניסן סלומינסקי: את יודעת לתת לי מספרים?

<מעין אשל: אנחנו לא רוצים שהדבר הזה יגרום לשינוי קיצוני בהתנהגות של אנשים.

<מעין אשל: אתה אומר שיש את העניין של מי שמוכיח שיש לו משק בית משותף.

<מעין אשל: משרד הפנים עושה בדיקות של משק בית משותף לאנשים שרוצים לקבל אזרחות.

<מעין אשל: אלו בדיקות מאוד מאוד מורכבות.

<מעין אשל: עוקבים אחרי בני הזוג לאורך חודשים.

<מעין אשל: אתה צריך למצוא את הגבול בין כמות בדיקות סבירה לזכאים שלך, לכמות בדיקות שהיא לא סבירה.

<מעין אשל: אנחנו חושבים ששמנו פה קו ראוי.

ניסן סלומינסקי: אפשר לקבל מספרים?

ניסן סלומינסקי: כמה זוגות עם ילד יש?

ניסן סלומינסקי: כמה זכאים יש היום?

<מעין אשל: מצאנו, לפחות לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כמה באחוזים.

<מעין אשל: זה לא מתפלג לפי גילאים.

<מעין אשל: 25% ממשקי הבית הם זוגות ללא ילדים.

<מעין אשל: זה אחוז מאוד גדול.

<מעין אשל: זה מרחיב את מעגל הזכאים.

ניסן סלומינסקי: ישבו כאן אתמול שני אנשים מכובדים.

ניסן סלומינסקי: אחד מהאוצר, אחד ממשרד השיכון.

ניסן סלומינסקי: הם נתנו כאן מספרים של הכמויות.

ניסן סלומינסקי: לפי זה קבעו את העלות של החוק.

ניסן סלומינסקי: מה פתאום אתם לא יודעים מספרים?

<מעין אשל: הם בדקו לפי מה שאנחנו יודעים היום.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על היום.

ניסן סלומינסקי: מה אתם יודעים היום?

<נעמה שולץ: ניסן, כל הדירות הזכאיות שעומדות על מיליון שקל - יימכרו.

<נעמה שולץ: זה אומר שהכסף ינוצל עד תום.

<נעמה שולץ: המחלוקת היא לגבי כמה דירות קיימות, אם זה 10 אלפים או 13 אלף.

ניסן סלומינסקי: לא על זה אני מדבר.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על כמה זוגות יש.

<נעמה שולץ: הרבה מאוד.

ניסן סלומינסקי: הציגו כאן את המספר.

<נעמה שולץ: הציגו לך את ההיצע, לא את הביקוש.

<נעמה שולץ: הביקוש לא משפיע על המחיר.

<נעמה שולץ: הוא לא משפיע על עלות החוק.

ניסן סלומינסקי: הכמויות משפיעות על מה שאנחנו מדברים כרגע.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על הטיעון שלה.

ניסן סלומינסקי: שמו קו.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהקו הזה גדול פי 3 מההיצע.

ניסן סלומינסקי: מה ההבדל בין פי 3 לפי 4?

ניסן סלומינסקי: בין כה וכה שליש יקבלו.

ניסן סלומינסקי: ככה יקבלו רבע.

<נעמה שולץ: השליש שיקבל זה השליש שההוצאות שלו גדולות יותר, זה השליש שיש לו ילדים בבית.

ניסן סלומינסקי: אם את הולכת להוצאות, אז האלמנט של הילד הוא המרכיב הכי קטן.

ניסן סלומינסקי: אחד מרוויח 30 אלף בחודש, השני מרוויח 5000.

ניסן סלומינסקי: ילד משפיע כאן בנושא?

ניסן סלומינסקי: על מה את מדברת?

ניסן סלומינסקי: את רוצה להכניס אלמנט של משכורת?

ניסן סלומינסקי: אם שני בני הזוג עובדים או לא, זה לא משהו שמשפיע?

<נעמה שולץ: לא בכל האוכלוסיות אני מטפלת במסגרת החוק הזה.

<נעמה שולץ: מי שאין לו ילד יוכל ללכת לקנות דירה במסגרת אחרת.

<נעמה שולץ: החוק הזה לא מטפל בכולם.

<נעמה שולץ: היינו חייבים להעביר את הקו איפה שהוא.

ניסן סלומינסקי: למה הייתם צריכים להעביר קו?

ניסן סלומינסקי: מה הפריע לכם?

ניסן סלומינסקי: מי שלא יקבל פה, ילך לשם.

<נעמה שולץ: שילך למחיר מטרה.

ניסן סלומינסקי: למה אתם צריכים להעביר קו בכלל?

<נעמה שולץ: אנחנו רוצים שהמנגנון יהיה פשוט.

ניסן סלומינסקי: הכי פשוט זה בלי ילד.

<נעמה שולץ: אנחנו לא יכולים לבדוק הכנסה, כי זה מאוד יסרבל.

<נעמה שולץ: ילד או לא ילד זה דבר שפשוט לבדוק.

ניסן סלומינסקי: הבדיקה הזאת לא נותנת לך שום ממד.

<נעמה שולץ: לדעתך.

<נעמה שולץ: לדעתי אתה טועה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאחד מרוויח 100 אלף ויש לו ילד, השני מרוויח 10 אלפים ואין לו ילד.

ניסן סלומינסקי: למי יש יותר הוצאות?

ניסן סלומינסקי: למי יותר קשה?

ניסן סלומינסקי: יש כל כך הרבה קריטריונים שאת יכולה לבדוק בלחיצה אחת ברשות המסים.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה להיכנס לזה.

<נעמה שולץ: בשביל זה הפתרון לאוכלוסיות האלו הוא במחיר מטרה.

ניסן סלומינסקי: למה צריכים לשים קו?

ניסן סלומינסקי: כל מי שלא יזכה ילך למחיר מטרה.

<ליאת גרבר: אם יש היצע מוגבל של דירות, אתה כן רוצה לשלוט על האוכלוסייה שתקבל את הדירה.

ניסן סלומינסקי: גם בקו שאת שמה יש פי 3 יותר זוגות מאשר דירות.

ניסן סלומינסקי: מה ההבדל אם יהיה פי 4 יותר?

ניסן סלומינסקי: איזה הבדל יש?

ניסן סלומינסקי: אם את אומרת שזה בדיוק - -

<ליאת גרבר: אפשר לתת לכולם.

<מעין אשל: למה רק לזוג?

<מעין אשל: אולי לתת לכל מי שרוצה.

ניסן סלומינסקי: אתם שכחתם לגמרי על מה מדובר.

ניסן סלומינסקי: מה המטרה של השר?

ניסן סלומינסקי: השר בא ואומר שהוא רוצה לתת הטבה לזוגות צעירים, בעיקר לאלה שהשתחררו מהצבא.

ניסן סלומינסקי: אתם עוקרים את כל המטרה של השר.

ניסן סלומינסקי: אתם הופכים אותה לדברים אחרים.

<נעמה שולץ: אלה שעשו צבא, לא אלה שהשתחררו מהצבא.

ניסן סלומינסקי: סליחה, אלה שעשו צבא.

<ליאת גרבר: אנשים בגיל 20 שמשתחררים מהצבא לא הולכים לקנות דירה.

<נעמה שולץ: הם גם לא צריכים לקנות דירה.

ניסן סלומינסקי: הם לא צריכים?

ניסן סלומינסקי: אין לך ילדים בגיל הזה?

<ליאת גרבר: אמרנו שבגיל 20 לא קונים דירה, רק בגיל מאוחר יותר.

<ליאת גרבר: הילד, מבחינתנו, הוא קריטריון רלוונטי שלא הומצא לצורך מע"מ 0.

<ליאת גרבר: הוא קיים גם בתכניות אחרות.

ניסן סלומינסקי: אתם מכתיבים מתי הוא יקנה דירה, מתי יהיה לו ילד.

ניסן סלומינסקי: אנחנו כאן מכתיבים הכל.

<מעין אשל: מה אתה רוצה להכתיב לו?

<מעין אשל: מתי הוא מתחתן?

גילה גמליאל: היו לי שיחות רבות עם רשות המסים.

גילה גמליאל: היו לי שיחות גם עם שלומית.

גילה גמליאל: הגענו לנוסח שלדעתנו יכול להיות סביר לגבי הנסיבות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מכירים אותו, כי אנחנו עובדים עליו.

גילה גמליאל: לא עובדים.

גילה גמליאל: הוא מוכן.

גילה גמליאל: שלומית יכולה להקריא אותו.

ניסן סלומינסקי: יהיה הבדל של יום אחד, נכון?

גילה גמליאל: 4 ימים.

ניסן סלומינסקי: מדובר כאן על 5.

ניסן סלומינסקי: מה אנחנו עושים עם כאלה שהקדוש ברוך הוא העניש אותם והם בטיפולי פוריות?

ניסן סלומינסקי: עולה להם הון עתק.

ניסן סלומינסקי: זה הרבה יותר מאשר החזקת ילד.

<מאיר אסולין: אנחנו לא מדברים על עונשים.

<מאיר אסולין: אנחנו אומרים שהם לא עומדים בתנאים.

<מאיר אסולין: יש הרבה אנשים שלא עומדים ולא יעמדו בתנאים.

ניסן סלומינסקי: את אומר שמי שאין לו ילד, בתוך 7 שנים יהיה לו ילד.

ניסן סלומינסקי: להם לא יהיה ילד.

גילה גמליאל: בגיל 35 הם יקבלו אוטומטית.

ניסן סלומינסקי: הוא לא יקבל.

ניסן סלומינסקי: נניח יש זוג בני 22.

ניסן סלומינסקי: אחרי 7 שנים החוק הזה נעלם.

ניסן סלומינסקי: הם לא יקבלו.

גילה גמליאל: אתה אומר שנעלם, אבל עדיין יצטרכו לפתור את בעיית הדיור.

גילה גמליאל: כדי לבטל את חוק מע"מ 0 צריך שמצב השוק יהיה מספיק טוב.

ניסן סלומינסקי: הוא פוקע אחרי 7 שנים.

גילה גמליאל: נראה לך שלא יאריכו אותו במידה - -?

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שלא.

ניסן סלומינסקי: זאת הוראת שעה.

גילה גמליאל: אם לא יאריכו אותו, זה יהיה רק בסיטואציה שבה מצב הדיור יהיה טוב.

גילה גמליאל: לא יהיו חברי כנסת שיעזו למחוק כזה דבר.

יצחק כהן: גילה, הוא לא יפקע, כי הוא לא יהיה.

בועז טופורובסקי: לא יהיה מע"מ 0?

בועז טופורובסקי: שבוע הבא זה לא עובר?

ניסן סלומינסקי: ליאת ונעמה, יש לכם פתרון לסיטואציות קשות כאלו?

<ליאת גרבר: זה כמו לשאול מה הפתרון לאדם שהוא רווק ולא התחתן.

ניסן סלומינסקי: את משווה אחד לשני?

<ליאת גרבר: אני לא משווה.

<ליאת גרבר: זה לא עניין של עונש, אבל יש קריטריונים.

<ליאת גרבר: הקריטריונים נקבעו.

<ליאת גרבר: בגיל 35 זה אוטומטי.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש שאת קובעת עכשיו קריטריונים?

ניסן סלומינסקי: מה את עושה בסיטואציה כזאת?

<מעין אשל: הפתרון הוא מחיר מטרה.

<נעמה שולץ: יש מחיר מטרה.

<נעמה שולץ: החוק הזה לא מטפל בכולם.

יצחק כהן: מה זה מחיר מטרה?

ניסן סלומינסקי: תשלחו את כל האחרים למחיר מטרה.

ניסן סלומינסקי: למה אתם קובעים ילד?

ניסן סלומינסקי: תשלחו את כולם.

ניסן סלומינסקי: מי שלא מקבל פה, ילך למחיר מטרה.

ניסן סלומינסקי: למה אתם קובעים דווקא ילד?

ניסן סלומינסקי: תחשבו קצת עם לב.

אלכס מילר: נוריד את הגיל מגיל 35 לגיל 30.

יצחק כהן: גם זה.

בועז טופורובסקי: ניסן, אין לזה סוף.

בועז טופורובסקי: מה אם אני רווק שלא מצליח למצוא בחורה להתחתן?

בועז טופורובסקי: קצת רחמים.

ניסן סלומינסקי: אם הם נמצאים בטיפולי פוריות, אנחנו רוצים להעניש אותם?

בועז טופורובסקי: איך הם צריכים להוכיח שהם בטיפולי פוריות?

ניסן סלומינסקי: מה הבעיה?

ניסן סלומינסקי: תאמין לי, זה הדבר הכי פשוט.

ניסן סלומינסקי: מי שנמצא, מביא אישור מבית החולים.

יצחק כהן: אתה צודק.

ניסן סלומינסקי: פנו אלי קבוצות של אנשים שמשקיעים הון עתק, הרבה יותר מהחזקה של ילד.

ניסן סלומינסקי: בינתיים זה לא הולך.

<נעמה שולץ: הפתרון הוא מחיר מטרה.

ניסן סלומינסקי: צריך למצוא לזה פתרון עם טיפה של לב.

ניסן סלומינסקי: אנחנו קובעים את הקריטריונים.

ניסן סלומינסקי: זה לא ירד משמיים.

ניסן סלומינסקי: משמיים ירד העונש לאותה משפחה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים לאן זה יכול להוביל.

ניסן סלומינסקי: יש לכם רעיון?

<נעמה שולץ: מחיר מטרה.

ניסן סלומינסקי: גם ילד יהיה מחיר מטרה?

ניסן סלומינסקי: נוריד את הילד.

ניסן סלומינסקי: מי שאין לו פה, ילך למחיר מטרה.

ניסן סלומינסקי: בשביל מה צריך לקבוע חסם?

ניסן סלומינסקי: טיפולי פוריות זה לא דבר שכל אחד יכול לזייף.

בועז טופורובסקי: אין מספרים כאלה גדולים.

ניסן סלומינסקי: אותם אלה סובלים.

ניסן סלומינסקי: הם מתמודדים עם טיפולי הפוריות.

ניסן סלומינסקי: כואב הלב.

ניסן סלומינסקי: חוץ מזה אנחנו אומרים להם שהם לא יקבלו את הפטור.

ניסן סלומינסקי: ליאת, נעמת ומאיר, יש לכם עד סוף היום למצוא את הפתרון לאוכלוסייה הזאת.

ניסן סלומינסקי: זה נושא שאין עליו עניין של קואליציה ואופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: זה נושא אמיתי.

ניסן סלומינסקי: הוא לא קשור למפלגות.

יצחק כהן: נניח שיש הורים גרושים ששני ילדים אצל האימא, שני ילדים אל האבא.

יצחק כהן: מה דינם?

יצחק כהן: שניהם זכאים?

גילה גמליאל: כן, אבל הם לא צריכים שכל אחד ייקח שני ילדים.

גילה גמליאל: מספיק שיהיו זמני שהות בין ההורים.

גילה גמליאל: מספיק שאחד מהם רואה את הילדים 4 ימים במשך 14 יום.

<שלומית ארליך: לפי ההצעה הזאת הם יהיו זכאים.

ניסן סלומינסקי: במצב שלך ודאי שכן.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים על מצבים הרבה ותר מסובכים, כשיש ילד אחד ושניהם מקבלים.

גילה גמליאל: שניהם יקבלו ברגע שיש הסדר לזמני שהות של לפחות 4 ימים במשך 14 יום עם הילדים.

<דורון לוי: אני מדבר בשם פורום ארגוני הנכים.

<דורון לוי: יש נכים שעושים צבא, מתחתנים ולא יכולים להביא ילדים מסיבות בריאותיות.

<דורון לוי: אתם אומרים שהם יהיו מחוץ לנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אני לא אומר.

<דורון לוי: אני לא מקבל את זה.

<דורון לוי: יש נכים שלא יכלו לעשות צבא בגלל שהצבא לא לקח אותם, לא בגלל שהם לא רצו.

גילה גמליאל: עוד מעט ניגע בחריגים.

<דורון לוי: מדוע אתם לא נותנים פתרון לאותם אנשים תחת אותה מסגרת?

<דורון לוי: הם לא התחמקו מהצבא, הם פשוט לא התקבלו.

ניסן סלומינסקי: יש פה שני טיעונים.

ניסן סלומינסקי: טיעון אחד קשור לאלה שנמצאים בטיפולי פוריות.

ניסן סלומינסקי: על זה צריכים לקבל תשובה.

ניסן סלומינסקי: הנושא השני שאתה מעלה הוא נושא הנכים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נדבר על זה עוד מעט.

ניסן סלומינסקי: הנכים נמצאים בפנים.

<שלומית ארליך: הנוסח שמציעה חברת כנסת גילה גמליאל דומה לנוסח המוצע בחלופי א'.

<שלומית ארליך: אני אקריא את התיקונים על הנוסח.

<שלומית ארליך: (א) הוא הורה לילד אחד לפחות אשר בפסק דין או בהסכם שאושר לפי סעיפים 24 או 25 לחוק הכשרות המשפטית, התשכ"ב, נקבע שזמני השהות של הילד עם ההורה יהיו, ככלל, 4 ימים לפחות בכל 14 ימים.

<ליאת גרבר: אין פה אוכלוסייה רגילה.

<ליאת גרבר: הכנסת רק את החריג.

<ליאת גרבר: בגלל זה כתבנו שיראו בחזקתו גם את המצב הזה.

<שלומית ארליך: אם זה הורה לילד אחד לפחות, למה את צריכה את "הנמצא בחזקתו"?

<שלומית ארליך: אם את אומרת שהוא נמצא בחזקתו, המשמעות של זה היא 4 ימים מתוך 14.

<ליאת גרבר: אחרת זה פעמיים.

<ליאת גרבר: זה חייב להיות ילד בחזקתו.

<ליאת גרבר: אמרנו שהחריג - -

<שלומית ארליך: במקום להגיד שנמצא בחזקתו ולהסביר מה חזקתו אומר, פשוט אומרים.

<שלומית ארליך: - -

<ליאת גרבר: איפה המצבים הרגילים של אנשים נשואים?

<שלומית ארליך: נעשה את זה ככה: הורה לילד אחד לפחות הנמצא בחזקתו.

<שלומית ארליך: לעניין זה, יראו ילד כנמצא בחזקת כל אחד מהוריו אם בפסק דין או בהסכם שאושר לפי סעיף 24 או 25 לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, נקבע שזמני השהות של הילד עם ההורה יהיו , ככלל, לתקופה של 4 ימים לפחות בכל 14 ימים.

<ליאת גרבר: לא צריך את העניין של ככלל.

<שלומית ארליך: אם פתאום האב או האם לא נמצאים כי הם יצאו עכשיו לחופשה של שבועיים, הם נמצאים במילואים או נמצאים בכל מקום אחר, ההסדר הזה חל ככלל.

<שלומית ארליך: אם פעם אחת או פעמיים במהלך השנה - -

<ליאת גרבר: את יודעת מה נקבע.

<ליאת גרבר: לא כתבת מה קרה בפועל.

<שלומית ארליך: זה חלק מהנוסח.

ניסן סלומינסקי: נניח שהוא יוצא למילואים - -

גילה גמליאל: זה לא מהותי.

<ליאת גרבר: לא בודקים בפועל - -

גילה גמליאל: מבחינה משפטית זה בסדר.

גילה גמליאל: זה רק מחדד את הנוסח.

<ספי אשר: בית משפט לא קובע שככלל הוא יהיה 4 ימים, בית משפט קובע 4 ימים .

<ספי אשר: אם הוא הלך למילואים, עושים החלפה.

<שלומית ארליך: חשוב לנו שיהיה ככלל, כדי שיהיה ברור שאם פתאום הוא לא נמצא פעם אחת או פעמיים עם הילד במהלך השנה, שזה משהו שלפי מיטב הבנתי סיכמנו עליו, שני ההורים יהיו זכאים.

<שלומית ארליך: זה לא ישלול ממנו את הזכאות.

<שלומית ארליך: אנחנו הצענו 5 ימים, כי הבנו שוועדה ציבורית שעסקה בנושא הזה ביקשה לקבוע 5 ימים.

גילה גמליאל: ברגע שוועדת שיפמן לא תהפוך להיות איזה מדע בדיוני אלא נתחיל לדון בזה בשיח וזה יעבור, יהיה אפשר להעלות את זה ל-5 ימים.

גילה גמליאל: אי אפשר להתייחס לשיפמן רק מתי שנוח לאנשים.

<ספי אשר: ועדת שיפמן המליצה על 5 ימים לשבועיים.

<ספי אשר: יש מדינות אחרות שבהן מקובל גם 4 ימים.

<ספי אשר: אם חברי הכנסת חושבים ש-4 ימים זה המספר הנכון מבחינתם, אין לנו התנגדות.

<ספי אשר: אנחנו עדיין לא מבינים את העניין של ככלל.

<ספי אשר: זו שאלה של נוסח שנסגור בינינו ברמה המשפטית.

<שלומית ארליך: מ קורה אם פתאום הייתה איזו שהיא הפרה של ההסכם או של החלטת בית משפט?

<שלומית ארליך: מה קורה ביום שאחרי?

<שלומית ארליך: השלב של הבדיקה נעשה רק ביום שבו חותמים על הסכם המכירה?

<מאיר אסולין: כן.

גילה גמליאל: זה לא לאורך של 5 שנים כמו שכתבתם.

<ספי אשר: אם ההסכם יהיה בסוף למראית עין - -

ניסן סלומינסקי: זה ייכנס.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה תשובה עד סוף היום לגבי הזוגות שעוברים טיפולי פוריות.

יצחק כהן: אתה כל כך צודק, אדוני היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: טיפת לב להכניס למסגרות.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים לנושא השני.

<שלומית ארליך: הנושא השני מדבר על הגדרת רוכש מוטב.

<שלומית ארליך: במהלך הישיבות שהתקיימו בעניין מע"מ 0, דיברנו על יצירת סיטואציה שמאפשרת קיצור שירות ביחס לשירות לאומי, לאומי- אזרחי ואזרחי.

<שלומית ארליך: זה בדומה לנוסח שהסכמנו עליו לגבי שירות צבאי.

<שלומית ארליך: מה שניסחנו זה איזה שהוא סעיף שאומר שאם מדובר באדם ששירת שירות לאומי, שירות לאומי-אזרחי או שירות אזרחי לתקופה שהיא קצרה מ-12 חודשים, ושירותו קוצר מחמת אירוע שהתרחש במהלך השירות שבשלו הוא זכאי לגמלאות לפי סעיף 289 לחוק הביטוח הלאומי, גם הוא יהיה זכאי להטבה.

ניסן סלומינסקי: מה שעשינו לגבי חייל, הוספנו לגבי שירות לאומי.

<רות פרמינגר: דיברת עכשיו על מצב שבו אישה בטיפולי פוריות תיתן אישור שיהיה מספק.

<רות פרמינגר: בסעיף 2 כתוב כך: "הוכח, להנחת דעתו של הגורם המוסמך, שבקשה לשרת נדחתה".

ניסן סלומינסקי: מה זה קשור?

ניסן סלומינסקי: את מערבבת שני דברים.

<רות פרמינגר: יש סעיף של רוכש מוטב.

<רות פרמינגר: זה לא בנייר הזה שלפנינו.

ניסן סלומינסקי: עזבי, אנחנו מדברים כרגע רק על הנייר הזה.

<שלומית ארליך: את מתייחסת לנוסח של הצעת החוק.

<שלומית ארליך: את מדברת על הגדרת "רוכש מוטב", שהיום בפסקה 2 - -

<רות פרמינגר: מי צריך להגיד שהנכה הגיש בקשה והוא סורב על ידי הצבא?

<מאיר אסולין: אין דבר כזה.

<שלומית ארליך: את לא מסתכלת על נוסח נכון.

<רות פרמינגר: מה קורה למי שלא שירת בצבא?

ניסן סלומינסקי: את מדברת על נכים?

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור כרגע.

<רות פרמינגר: נכי פעולות איבה, בניגוד לחיילי צה"ל, הם אנשים צעירים.

<רות פרמינגר: הם לא נפצעו במהלך שירותם הצבאי.

<רות פרמינגר: כשהם מגיעים לגיל 18 הם לא מתקבלים לצבא בגלל הנכות שלהם.

<דורון לוי: הם מוגדרים כנכים.

<דורון לוי: יש דיון על הנכים.

<שלומית ארליך: בסעיף 3 אתם רואים הגדרת "גוש".

<שלומית ארליך: פה, לבקשת משרד המשפטים, התאמנו את הנוסח כך שזה יהיה גוש מוסדר כמשמעותו בפקודת הסדר זכויות במקרקעין (נוסח חדש).

<איגי פז: ההגדרה בפקודה היא גוש מוסדר וגוש לא מוסדר.

<איגי פז: הרשימה של הגושים תפורסם מלכתחילה.

<איגי פז: מי שהוא בגוש לא מוסדר והליכי ההסדרה לא מתקיימים, יוכל להגיש בקשה בהתאם לסעיף 11.

<איגי פז: היה חשוב להבהיר את זה.

<איגי פז: הייתה פה לקונה.

<איגי פז: זאת בעצם הגדרה טכנית.

יצחק כהן: מה זה סעיף 11?

<מאיר אסולין: השמאי חייב לתת מחיר למטר מרובע.

<מאיר אסולין: יש גוש מוסדר, שהוא לפי מפות והוא מתוחם.

<מאיר אסולין: בגושים לא מוסדרים אין מתחם, אין שטח מוגדר.

<מאיר אסולין: את אותם אזורים אנחנו נשים במפה.

<מאיר אסולין: ברגע שהוא ירצה לזהות את המקום שלו - -

ניסן סלומינסקי: זה משהו טכני של לדעת איך עושים את זה.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים לסעיף 4 – שינוי מועד פרסום רשימת הגושים.

<שלומית ארליך: בנוסח המקורי היה שפרסום רשימת הגושים ייעשה בתוך 21 יום מיום פרסומו של החוק.

<שלומית ארליך: רשות המסים ביקשה לקבוע שזה יהיה עם פרסמו של חוק זה.

<שלומית ארליך: בהתאם תיקנו את סעיף קטן (ג): "חלף המועד האמור בסעיף קטן (א), רשאים.." אין צורך ברישא.

<ליאת גרבר: כיוון שהיה עיכוב באישור של החוק שהיה אמור לעבור במועד יולי אוגוסט, והשמאי היה צריך זמן רב יותר כדי להיערך, השמאי יהיה מוכן עם פרסום החוק.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מקצרים את הזמן.

<ליאת גרבר: כן, אנחנו מקצרים את הזמן.

<שלומית ארליך: סעיף 5 דיבר על משהו שהוזכר במהלך הדיונים.

<שלומית ארליך: זה בעצם פרסום של רשימת גושים לעניין רישום בשיטה הישנה.

<שלומית ארליך: משרד המשפטים ביקש להוסיף סעיף קטן נוסף: "בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (ב), מי שמנויים באותו סעיף קטן והקרקע שיש להם זכויות בה או לגביה אינה נכללת בגוש, רשאים לפנות בבקשה להוספת מתחם שהקרקע נכללת בו לרשימת הגושים, ובלבד שהבקשה עומדת בכללים שקבע שר המשפטים לעניין זה.

<שלומית ארליך: הוסף מתחם לרשימת הגושים, יראו בו גוש לכל עניין לפי חוק זה".

<מאיר אסולין: יש את אותם מתחמים שהיה להם גוש מוסדר.

<מאיר אסולין: הסעיף הזה מפנה את זה למפה.

<מאיר אסולין: זה מה שהוא מייצר.

<מאיר אסולין: נוריד את זה לגוש המוסדר.

<מאיר אסולין: אחר כך - -

יצחק כהן: איך כל הדבר המסורבל הזה יעבוד?

יצחק כהן: כל אחד ילך למפה?

ניסן סלומינסקי: הוא מפרסם את הרשימה.

יצחק כהן: איפה הוא יפרסם?

<נעמה שולץ: באתר האינטרנט.

יצחק כהן: מחיר למטר זה דבר מאוד דינמי.

יצחק כהן: זה עולה, יורד.

יצחק כהן: איך תעשו את זה?

יצחק כהן: כל ים תשנו את זה?

<כרמית יוליוס: אחת לשנה זה מתעדכן.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שאתמול אמרו שהעדכון יהיה כל חצי שנה אם יהיה צורך.

<כרמית יוליוס: ביחס לסעיף 5, מה שמכונה פה שיטת רישום ישנה, המטרה היא לתפוס ולהכניס את זה לתוך החוק, כדי שכולם יוכלו ליהנות מההטבה.

<כרמית יוליוס: מדובר בגושים שהם לא גושים שעברו הליכי הסדר, הם לא רשומים בפנקסים הרגילים.

<כרמית יוליוס: הפתרון לסיטואציה הזאת הוא שתהיה מפה אחרת שתפורסם באתר האינטרנט.

<כרמית יוליוס: ניתן יהיה להגיש בקשות לפיה.

ניסן סלומינסקי: זה מה שהסבירו.

<שלומית ארליך: עניין הנכים לא מופיע בנוסח לפניכם.

<שלומית ארליך: הבנו שיש איזו שהיא הסכמה לגבי נוסח.

<שלומית ארליך: ערן, האם אתה יכול להסביר איזו קבוצה תיכנס לפה?

<שלומית ארליך: בסעיף 1 לחוק, בהגדרה של "מוטב זכאי" , בפסקה (2), בסופה ייכנס סעיף קטן (ח): " מי שנקבעה לו לפי דין נכות רפואית קבועה של 40% לפחות לפי פרטים 33 או 91 ברשימת הליקויים כמשמעותה בתקנות הביטוח הלאומי (ביטוח נכות, קביעת אחוזי נכות רפואית, מינוי ועדות לעררים והוראות שונות), התשמ"ד-1984".

<ערן טמיר: ההוספה הזאת היא לגבי אנשים עם מוגבלות נפשית או אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית.

<ערן טמיר: לגביהם החוק, כולל בביטוח לאומי, קובע שחומרת מצבם מעל 40% דומה או אקוויוולנטית למי שיש לו נכות רפואית אחרת של 75% ומעלה.

<ערן טמיר: היות והכניסו לרוכש מוטב מי שיש לו 75% ומעלה, ביקשנו לכלול את האנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית שיש להם 40%.

<ערן טמיר: זה מוכר גם בהגדרת "אדם עם מוגבלות חמורה" בסעיף 195 בחוק הביטוח הלאומי.

<ערן טמיר: זה נעשה בהסכמת הממשלה, בהסכמת מע"מ ומשרד המשפטים.

<ערן טמיר: על כלל ההוראות שנמצאות פה יחול גם סעיף 220(א) לחוק הביטוח הלאומי.

<ערן טמיר: זה כתוספת למה שמופיע כאן.

<ערן טמיר: סעיף 220(א) אומר שגם אם אדם קיבל קצבה, התחיל לעבודה והרוויח 15 אלף שקל, יש תקופת גרייס שבה הוא מקבל הטבות נלוות.

<ערן טמיר: היות ומדובר פה בהטבה שהיא הטבה נלוות שניתנת לאנשים שמקבלים קצבאות לפי מה שקבוע כאן, יש הסכמה שסעיף 220(א) לחוק הביטוח הלאומי צריך לחול פה.

<ערן טמיר: גם אם אדם התחיל לעבוד, מרוויח סכומים יפים ומפסיק לקבל קצבה, יש לו את אותם כללים שחלים בחוק הביטוח הלאומי.

<אייל לב-ארי: צריך להכניס את הקבוצה הזאת לנוסח.

<ערן טמיר: זאת פרשנות מוסכמת.

<ליאת גרבר: זה מוסכם על ביטוח לאומי, עלינו ועל הנציבות.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על התוספת.

ניסן סלומינסקי: מי זכאי מבחינת נכות?

<שלומית ארליך: מי שזכאי לפי הנוסח שהועבר בקריאה הראשונה הוא מי שמתקיים לגביו אחד מאלה: מקבל קצבה בשל נכות רפואית של 75% לפחות שנקבעה לו לפי דין; מקבל קצבה לפי פרק ט' לחוק הביטוח הלאומי שנקבעה לו דרגת אי כושר להשתכר בשיעור של 75% לפחות; מקבל קצבה לשירותים מיוחדים לפי סעיף 206 לחוק הביטוח הלאומי; מקבל קצבת ניידות מכוח הסכם שנערך לפי סעיף 9 לחוק הביטוח הלאומי; מקבל קצבת זקנה לנכה לפי סעיף 251 לחוק הביטוח הלאומי; מקבל קצבת סיעוד לפי פרק י' לחוק הביטוח הלאומי.

<שלומית ארליך: יש לנו את הקבוצה שהוא שירת שירות צבאי לתקופה קצרה מ-12 חודשים, ושוחרר מהשירות מטעמי נכות.

<שלומית ארליך: יש את הקבוצה הנוספת שהוספנו בתחילת הדיון, של מי ששירת שירות לאומי, שירותי לאומי-אזרחי או שירות אזרחי לתקופה קצרה מ-12 חודשים ושירותו קוצר מחמת אירוע שהתרחש במהלך השירות.

<שלומית ארליך: יש את הקבוצה שמדבר עליה ערן.

<שלומית ארליך: זה בעצם מי שנקבעה לו לפי דין נכות רפואית קבועה של 40% לפחות.

<ערן טמיר: לפי המצב החוקי הזה, אם אני מבין נכון, נפגעי פעולות איבה יקבלו, ובלבד שקבעו להם 75% נכות רפואית.

<ערן טמיר: זאת המגבלה.

ניסן סלומינסקי: זה אותו מצב כמו כל נכה.

ניסן סלומינסקי: זה כלול פה.

<שמחה בניטה: יש שני סעיפים שלא הכניסו.

<שמחה בניטה: כל החוק הזה של פטור ממע"מ הוא לדירה ראשונה חדשה, לא לאלה שהייתה להם דירה בעבר.

ניסן סלומינסקי: ב-10 השנים האחרונות.

<שמחה בניטה: מה לגבי מישהו שהייתה לו דירה בקומה רביעית ונעשה נכה עכב תאונת דרכים או כל מיני פיגועים למיניהם.

ניסן סלומינסקי: הוא נאלץ לעבור לדירה אחרת.

<שמחה בניטה: דירה אחרת בשבילו היא דירה חדשה.

ניסן סלומינסקי: מה אתם אומרים בסיטואציה כזאת?

<מאיר אסולין: זה אותו דבר כמו אדם שיש לו דירה שהוא רוצה להחליף מכל מיני סיבות.

<מאיר אסולין: יש לו נכס.

<מאיר אסולין: זה אותו רעיון.

<שמחה בניטה: הנכס איננו.

<שמחה בניטה: ההורים שלו לא ימכרו את הבית בגללו.

<מאיר אסולין: זה אותו תנאי לגבי כולם.

<מאיר אסולין: הוא נאלץ למכור את הדירה ולעבור לדירה אחרת מכל מיני סיבות.

<מאיר אסולין: היה ברשותו נכס.

<מאיר אסולין: אנחנו לא נכנסים לשאלה למה אדם מוכר נכס.

<שמחה בניטה: הנושא הזה מאוד מאוד חשוב.

<שמחה בניטה: לא נותנים פתרון בוועדות הציבוריות של משרד השיכון.

<שמחה בניטה: ילד נעשה נכה להורים בעקבות תאונת דרכים.

<שמחה בניטה: הם לא יכולים לעלות איתו לקומה רביעית.

<שמחה בניטה: אין ברירה, צריך להשכיר דירת קרקע.

<שמחה בניטה: ההורים האלה נאלצו למכור את הדירה שלהם.

<שמחה בניטה: הם לא הצליחו להגיע לדירה בקומת קרקע.

<שמחה בניטה: הם לא רצו לקבל שום עזרה ממשרד השיכון.

<שמחה בניטה: הם נאלצו לשלם 9000 שקל שכר דירה.

<שמחה בניטה: למה?

<שמחה בניטה: כי נכה כזה לא צריך דירה של 90 או 120 מטר, אלא דירה של 150 מטר.

<שמחה בניטה: הילד שכב על אלונקה.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור לנושא הזה.

<שמחה בניטה: אתם מגבילים פה במטראז'.

<שמחה בניטה: אי אפשר להגביל דירה במטראז' לנכה במגבלות כאלו.

<שמחה בניטה: אדם כזה לא נכנס אוטומטית לקטגוריה הזאת של חוק מע"מ.

ניסן סלומינסקי: המטראז' שמדובר עליו פה הוא בין 60 ל-150 מטר מרובע.

ניסן סלומינסקי: יש מרחב מספיק גדול לתמרון.

ניסן סלומינסקי: לא אומרים גודל מסוים.

ניסן סלומינסקי: אפשר לקחת דירה של 100 מטר ועם סידורים מיוחדים להגיע ל-130.

ניסן סלומינסקי: עדיין זה בתוך החוק.

<שמחה בניטה: אני הבנתי שזה רק 100.

ניסן סלומינסקי: עד 150.

<שמחה בניטה: גם אם יש לאנשים נכס, הם מעולם לא יכולים לרכוש נכס בקומת קרקע בלי שהם יצטרכו כסף פנוי.

<שמחה בניטה: לאנשים אין.

ניסן סלומינסקי: את זה הבנתי.

ניסן סלומינסקי: אני עניתי רק לשאלה השנייה.

<שמחה בניטה: מה במקרה של זוגות צעירים שגרים למעלה ונולד להם ילד נכה?

<דורון לוי: אין להסיק ממקרים רגילים למקרים של הנכים.

<דורון לוי: זה דבר לגמרי שונה.

<דורון לוי: אדם נכה קיבל דירה ראשונה.

<דורון לוי: היו לו 60 מטר כי הוא היה רווק.

<דורון לוי: הוא התחתן.

<דורון לוי: הוא עם כיסא גלגלים שלא מתפקד בשטח הבית.

<דורון לוי: במקום כיסא רגיל הוא לקח כיסא ממונע, או שהוא היה עם מקלות והחליף לכיסא ממונע.

<דורון לוי: הבית לא מתאים לו.

<דורון לוי: אם אני רוצה לתת לו דירה חדשה עם ההתאמות הנדרשות, אני מגיע לסכומים שלעולם הוא לא יגיע.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור למע"מ 0.

<דורון לוי: אותו נכה קיבל דירה בקומה רביעית.

<דורון לוי: משרד השיכון, למרות שהוא ידע, הכניס אותו לקומה רביעית.

<דורון לוי: אין מעלית.

<דורון לוי: הוא לא יכול לעלות.

<דורון לוי: הוא הפך להיות נכה יותר קשה.

<דורון לוי: הוא חייב להחליף.

<דורון לוי: כאשר אתה מגיע לשלב כזה הסכומים הם אדירים.

<דורון לוי: אתה לא יכול לקח דירה עם מעלית או דירה בקומת קרקע במחיר של הדירה שהייתה לך.

<דורון לוי: כתבתי ליאיר לפיד שאני מבקש לעשות את הכל כדי שהנכים יקבלו פטור ממע"מ כשיש סיבות בריאותיות או סיבות כאלו שהם לא יכולים.

ניסן סלומינסקי: נייח שאין חוק מע"מ 0.

ניסן סלומינסקי: יש מצב של אדם שגר בדירה של 60 מטר והוא נהפך לנכה.

ניסן סלומינסקי: כתוצאה מכך הוא צריך לעבור לדירה רחבה יותר בקומת קרקע.

ניסן סלומינסקי: אין מע"מ 0.

ניסן סלומינסקי: הוא לא מסוגל לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שצריך למצוא פתרונות לנושא הזה בלי קשר למע"מ 0.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שבביטוח הלאומי או במשרד השיכון יש פתרונות מהסוג הזה.

ניסן סלומינסקי: כך צריך להיות.

ניסן סלומינסקי: זה לא שייך למע"מ 0.

ניסן סלומינסקי: צריך פתרונות לנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה להעמיס את זה דווקא על מע"מ 0, כי אני חושב שהנושא הזה הוא אמיתי ונכון בלי קשר למע"מ 0.

ניסן סלומינסקי: נניח שהוא הולך לדירה שלא רלוונטית למע"מ 0, או שיש לו דירה אחרת שלא נכנסת למע"מ 0.

ניסן סלומינסקי: עצם זה שהוא נאלץ לעבור, מישהו צריך לעזור לסיטואציה הזאת.

<קריאה: יש כאן מצב שלמדינה יהיה win win.

<קריאה: אני אגיד למה.

<קריאה: בן אדם, כמו שחברתי שמחה מתארת וידידי דורון מתאר, שצריך לעבור דירה כי הדירה לא מתאימה לו, ממילא המדינה תשקיע הון תועפות כדי להתאים את הדירה אליו.

ניסן סלומינסקי: זה מה שאמרתי.

<קריאה: אם הוא קונה את הדירה מקבלן - הקבלן מראש מכין את הדירה בהתאם למפרט - אז נכון שהוא יקבל את ההנחה, הוא יקבל מע"מ 0, אבל המדינה לא תצטרך להשקיע אחרי זה הון תועפות בשיפוצים.

<קריאה: זה מצב של win win.

<יוסי עמרם: יש לי שאלה מחבר שהוא נכה כתוצאה מפעולת איבה ויש לו בן שמשרת בשירות סדיר בצה"ל.

<יוסי עמרם: האם הוא יכול לרכוש דירה בפעם הראשונה וליהנות מההטבה של החוק?

<יוסי עמרם: הם ביחד רוצים לרכוש.

<מאיר אסולין: אין ביחד.

ניסן סלומינסקי: בודקים את האבא.

ניסן סלומינסקי: זה שהבן בצבא לא נותן את האפשרות.

<מאיר אסולין: אם האבא נכה לפי הכללים שקבענו כרגע בחוק, הוא יהיה זכאי.

<יוסי עמרם: הוא נכה 60% על פי החוק.

<מאיר אסולין: רק 75%.

<יוסי עמרם: הבן יכול לרכוש בעצמו?

<מאיר אסולין: הבן יוכל לרכוש.

<קריאה: האבא היה בצבא?

<מאיר אסולין: הוא היה בצבא.

<מאיר אסולין: הוא נפגע מפעולת איבה.

ניסן סלומינסקי: הוא ייכנס רק אם יהיה לו ילד.

<יוסי עמרם: לאבא יש ילד.

ניסן סלומינסקי: אם האבא מעל גיל 35 ולא הייתה לו אף פעם דירה, הוא זכאי.

ניסן סלומינסקי: זה בלי קשר להיותו נכה.

<יוסי עמרם: הוא ייהנה מההטבה?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: כל אדם מעל גיל 35 שלא הייתה לו אף פעם דירה, זכאי למע"מ 0.

<יוסי עמרם: אמרתם שרק לזוגות.

ניסן סלומינסקי: זוגות עד גיל 35.

ניסן סלומינסקי: מגיל 35 לא צריך להיות זוג.

ניסן סלומינסקי: ראינו ש-95% מהסיטואציות של נכים ונפגעי טרור נפתרו.

ניסן סלומינסקי: יש נקודה אחת שהם העלו, שאני רוצה שנחשוב עליה.

ניסן סלומינסקי: מישהו גר בדירה ונהפך לנכה כתוצאה מתאונה או מפיגוע.

ניסן סלומינסקי: כתוצאה מזה הוא צריך להחליף את הדירה שנמצאת בקומה רביעית בדירה בקומת קרקע.

ניסן סלומינסקי: צריך לראות איך אפשר להכניס את המקרים היחידניים האלה לסיטואציה של מע"מ 0.

ניסן סלומינסקי: תבדקו את זה.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים לסעיף 6 בעמוד 2, שמדבר על שינוי מועד פרסום ערך למטר מרובע דירתי.

<שלומית ארליך: מה שנכתב במקור היה שערך למטר מרובע דירתי יפורסם בתוך 40 ימים.

<שלומית ארליך: השמאי ביקש לכתוב 7 ימים.

יעקב ליצמן: על כל הדברים האלה יש נושא חדש.

יצחק כהן: אני מבקש נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: הסברתי אתמול שאלה נושאים שכואבים לכולנו, בלי קשר לקואליציה ואופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: הם רוצים להיטיב.

ניסן סלומינסקי: אם זה ישמש כלי כדי למשוך - -

יצחק כהן: אם זה נושא חדש - -

ניסן סלומינסקי: המשמעות של נושא חדש היא שלא אוכל להצביע מחר.

ניסן סלומינסקי: זה נקרא למשוך.

ניסן סלומינסקי: יהיו לי שתי אפשרויות.

ניסן סלומינסקי: אפשרות אחת היא להוציא את הדברים האלה, לוותר עליהם.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שבעוד חודש, חודשיים, אחרי שהחוק יעבור, יוסיפו אותם או לא יוסיפו אותם כתקנות.

יצחק כהן: החוק לא יעבור.

ניסן סלומינסקי: אם החוק לא יעבור, מה הבעיה?

ניסן סלומינסקי: אפשרות שנייה זה שנצטרך להפוך את זה להסתייגות של שר האוצר.

ניסן סלומינסקי: במצב כזה אין משמעות של נושא חדש.

יצחק כהן: יש.

יצחק כהן: זה חוזר ליריב לוין.

ניסן סלומינסקי: אם זה כך, המשמעות שאני אוציא את זה.

יצחק כהן: אנחנו מבקשים התייעצות סיעתית.

יצחק כהן: החלטנו להכריז על כל הסעיפים האלה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: לפי הסיטואציה שהודיעו על נושא חדש אי אפשר להמשיך הלאה.

ניסן סלומינסקי: גם על מה שדנו ביקשו נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: המשמעות, נכון לרגע זה, שכל הנייר הזה נמשך ולא קיים.

ניסן סלומינסקי: מי שביקש נושא חדש לוקח את האחריות.

יצחק כהן: מי שמושך ייקח את האחריות.

ניסן סלומינסקי: מחר ההצבעות.

אלכס מילר: הנושאים האלה מאוד חשובים מבחינתנו.

ניסן סלומינסקי: גם מבחינתי.

אלכס מילר: אנחנו חושבים שכל הסוגיות האלו שמיטיבות עם הציבור צריכות להיות בחוק.

אלכס מילר: אנחנו נשקול את התמיכה שלנו בחוק בהתאם - -

יצחק כהן: אם תעשה את התרגיל המסריח הזה, אתה תפגע בנכים.

יצחק כהן: זה חמור מאוד.

ניסן סלומינסקי: אתה עושה.

יצחק כהן: אם תמשוך את הגרושים, את הילדים, אתה פוגע בכולם.

ניסן סלומינסקי: אני אמשוך.

ניסן סלומינסקי: עד מחר אני אחליט- -

יצחק כהן: אל תסחט את ההדק עד הסוף.

יצחק כהן: זה תרגיל מסריח.

ניסן סלומינסקי: אני מציע, כדי שלכל אחד יהיו את האופציות שלו, לקיים דיון על כל הדברים הנוספים.

ניסן סלומינסקי: אחר כך תחליט נושא חדש.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אל תמשוך ותאיים.

יצחק כהן: אתה עושה מעשה בריונות.

גילה גמליאל: יש גבול להתנהלות של הוועדה שלנו.

יצחק כהן: גם של היושב-ראש.

גילה גמליאל: לא יעלה על הדעת שנשב כאן שעות, נדון בסוגיות שעלו ואז תמשוך את זה.

גילה גמליאל: יש זכות לאופוזיציה.

גילה גמליאל: צריך להתמודד עם הכלים הפרלמנטריים.

יצחק כהן: זה התקנון.

יצחק כהן: אתה מאיים עלינו?

יצחק כהן: אתה פוגע בנכים, בזוגות צעירים, בגושים, בחד-הוריות.

יצחק כהן: יש תקנון, יש יועצים משפטיים.

גילה גמליאל: במידה ועל פי חוק, באישור היועצת המשפטית, זאת זכותם להגיש נושא חדש, שיגישו נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: אני לא יכול להמשיך לדון.

ניסן סלומינסקי: אני מחר מצביע.

ניסן סלומינסקי: אם אני לא יכול לדון, אני לא יכול להצביע.

גילה גמליאל: אם עכשיו הוא דן על הכל, בסוף הדיון הם רשאים להודיע על נושא חדש?

ניסן סלומינסקי: ודאי שכן.

גילה גמליאל: האם אתם מחכים עם הנושא חדש עד לסוף הדיון?

יצחק כהן: אני עובד לפי התקנון.

יצחק כהן: מה שהוא עושה זה מעשה בריונות.

יצחק כהן: הוא הולך לפגוע בנכים.

גילה גמליאל: עזוב אותי ממה שהוא עושה.

יצחק כהן: אני רוצה להכריז נושא חדש על כל הסעיפים.

יעקב ליצמן: אנחנו רוצים שיושב-ראש הוועדה יעביר את זה הרגע ליריב לוין.

יצחק כהן: יריב לוין ידון.

יצחק כהן: יש את ועדת הכנסת.

יצחק כהן: לפי התקנון זה עובר אליה.

יצחק כהן: הוא מפחד להעביר.

יצחק כהן: אני לא יודע למה.

גילה גמליאל: עכשיו הם מודיעים נושא חדש על כל מה שכבר דנו.

יעקב ליצמן: גם על מה שלא דנו.

גילה גמליאל: זאת זכותם.

גילה גמליאל: אנחנו לא יכולים לדון כרגע על שאר הנושאים?

<שלומית ארליך: נכון.

גילה גמליאל: צריך לסגור את הישיבה.

יצחק כהן: צריך להביא את זה לוועדת הכנסת על פי התקנון.

ניסן סלומינסקי: נניח שאני מעלה, מתי נדון על הסעיפים שלא דנו בהם?

יצחק כהן: אחרי ועדת הכנסת.

יצחק כהן: אולי נדבר עם יריב שיכנס מיד את הוועדה.

יעקב ליצמן: אני אדבר.

ניסן סלומינסקי: אתה לא צריך לדבר איתו, כי אני לא פונה אליו.

משה גפני: חבר הכנסת ליצמן אמר אתמול שאנחנו לא עושים פיליבסטר.

משה גפני: הנוהל בוועדת הכספים הוא שיושב-ראש הוועדה יושב עם כל הצדדים כדי לנסות להגיע להסכמה.

משה גפני: המשמעות של לנסות להגיע להסכמה זה שאתה לוקח אחריות.

משה גפני: אתה לא יכול כל הזמן להגיד שהשר לא מסכים או שהאחרים לא מסכימים.

משה גפני: אתה בעל הבית.

משה גפני: השר צריך את החוק הזה כמו אוויר לנשימה.

משה גפני: זה הכל בידיים שלך.

משה גפני: אתה יכול להגיד שאתה לא מעביר את החוק.

משה גפני: אז הוא יצטרך להתקפל בפניך כדי להגיע להסכמה בין מרכיבי הסיעות השונות בוועדת הכספים.

משה גפני: אתה לא עושה את זה.

ניסן סלומינסקי: איך אתה יודע שאני לא עושה את זה?

משה גפני: אנחנו נגד החוק.

משה גפני: אני ביקשתי לנסות להגיע להסכמה.

משה גפני: לנסות להגיע להסכמה אומר שאנחנו יושבים מול בן אדם, מגיעים איתו להסכמה והוא לא הולך לבקש רשות מהשר.

משה גפני: אם הוא הולך לבקש רשות מהשר, נשב עם השר.

משה גפני: תביא את השר לפה.

משה גפני: יש ש פה כמה ראשי ועדות כספים שלא ביקשו בשעתו רשות מהשר.

משה גפני: הם הגיעו להסכמה עם חברי הוועדה.

משה גפני: הם ידעו מה מרחב המחיה.

משה גפני: אני ביקשתי להוסיף מיליון 200 במקום מיליון שקל.

משה גפני: על כל דבר אתה אומר לי ללכת לשר.

משה גפני: אני אלך לדבר עם השר.

משה גפני: אם אתה לא לוקח סמכות לעצמך, הם אומרים נושא חדש.

יעקב ליצמן: אסור לדבר עם השר.

משה גפני: אני אדבר איתו.

יצחק כהן: למה אי אפשר להכניס קבוצת רכישה לחוק?

משה גפני: אני לא יודע.

משה גפני: הוא רוצה, אבל השר לא נותן לו.

משה גפני: תקבל החלטה באומץ.

משה גפני: הכל בידיים שלך.

ניסן סלומינסקי: שאלתי אותך אם נסתדר על מיליון 100.

ניסן סלומינסקי: אמרת לי שזה לא רלוונטי.

משה גפני: אנחנו נגד החוק.

משה גפני: היות ואתם מעבירים את זה בכוח, אני מציע לך לעשות יותר טוב.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עושים הפסקה של שעה.

ניסן סלומינסקי: ב-13:00 תתחדש הישיבה בהעברות הכספיות.