הוועדה המיוחדת למעקב אחר יישום הוראות בחוק שירות ביטחון וחוק שירות לאומי-אזרחי, כנסת 19, פרוטוקול מספר 4>, 2014-11-04 10:00

איילת שקד: בוקר טוב.

איילת שקד: אנחנו רוצים להתחיל עם התקנות של המוסדות החרדים.

איילת שקד: כזכור, לשם קביעת עמידה ביעדים, קבענו ששר הביטחון בהתייעצות עם שר החינוך ושר הכלכלה צריך להגיש רשימת מוסדות.

איילת שקד: נעבור על הרשימה שהוגשה.

איילת שקד: אני כבר קיבלתי שלושה מוסדות שלא נמצאים ברשימה ונראה אם יש בעיה עם מוסדות נוספים.

איילת שקד: אחרי שנסכם בינינו מה הרשימה הנכונה, אפשר או להצביע או שתגישו רשימה מעודכנת עליה נצביע.

מאיר פרוש: על איזה מהרשימות את מדברת?

איילת שקד: הרשימה שהונחה על השולחן.

<אסף פרידמן: הצו שהונח על השולחן.

איילת שקד: משרד החינוך, עברתם על הרשימה?

<מרים גראזי רוזנבאום: בהחלט.

<מרים גראזי רוזנבאום: ערכו אותה המפקחים מהמחוז החרדי אצלנו והם צריכים להגיע כל רגע.

<מרים גראזי רוזנבאום: בהחלט נעשדתה עבודה על הרשימה.

איילת שקד: אין לכם איזושהי השגה על הרשימה?

<מרים גראזי רוזנבאום: לנו לא ידוע על כך.

איילת שקד: מה עם שלושת המוסדות של חב"ד?

איילת שקד: דיברנו על זה בישיבה הקודמת.

איילת שקד: ישיבת תומכי תמימים, ישיבת הבוכרים ואור מזל וברכה.

איילת שקד: למה הם לא ברשימה?

איילת שקד: שכחתם אותם?

<מרים גראזי רוזנבאום: איזה תומכי תמימים?

<מרים גראזי רוזנבאום: יש תומכי תמימים של מגדל העמק.

<מרים גראזי רוזנבאום: הם רשומים במקום השלישי ברשימה.

<נחום בנדיקט: תומכי תמימים קריית מלאכי.

<נחום בנדיקט: חבל שלא כתבו סמלים.

<מרים גראזי רוזנבאום: ברשימה שלנו כתבו סמלים.

איילת שקד: ברשימה שלכם יש תומכי תמימים ביתר עילית וחסרה תומכי תמימים קריית מלאכי.

<מרים גראזי רוזנבאום: נבדוק.

<מרים גראזי רוזנבאום: מה עוד?

איילת שקד: ישיבת הבוכרים בכפר חב"ד.

<מרים גראזי רוזנבאום: יש כאן ישיבה בכפר חב"ד.

<מרים גראזי רוזנבאום: זה לא זה?

<נחום בנדיקט: לא.

<נחום בנדיקט: יש לי את הסמל.

<נחום בנדיקט: אני אתן לך את הסמל.

<נחום בנדיקט: 441063.

<מרים גראזי רוזנבאום: אני אבדוק.

<מרים גראזי רוזנבאום: אנחנו העברנו למשרד הביטחון עם סמלים.

<מרים גראזי רוזנבאום: משרד הביטחון בחר שלא לצרף את הסמלים לצו.

<מרים גראזי רוזנבאום: מה השלישי?

<נחום בנדיקט: סמל 338160, אור מזל וברכה.

<נחום בנדיקט: דרך אגב, הוא בפיקוח חרדי.

<נחום בנדיקט: בכלל לא ברור לי איך הוא נעלם.

<נחום בנדיקט: הבוכרים ותומכי תמימים הם בפיקוח ממלכתי-דתי אבל אלה ישיבות חרדיות.

<נחום בנדיקט: אור מזל וברכה הן אפילו בפיקוח חרדי במחוז החרדי.

<נחום בנדיקט: כנראה יש טעות.

<נחום בנדיקט: אין כאן את הרשימה של התמ"ת, זאת שחולקה לכולם.

<מרים גראזי רוזנבאום: אנחנו נבדוק.

<מרים גראזי רוזנבאום: אני צריכה לבדוק את זה עם הגורמים המקצועיים.

<נחום בנדיקט: אם המפקח בדרך לכאן, אפשר לחכות לו.

<מרים גראזי רוזנבאום: הוא בדרך לכאן ונבדוק את זה.

<נחום בנדיקט: אחת הוא מכיר אבל שתיים הוא לא מכיר כי זה בפיקוח ממלכתי-דתי.

<מרים גראזי רוזנבאום: אם הייתם מעבירים את זה לפני שבוע, היינו עושים את הבדיקה הזאת.

איילת שקד: את צריכה לבדוק את שלושת המוסדות האלה.

איילת שקד: מבחינת משרד הכלכלה, זה מתחיל מ-עמל או מ-שובו?

<דיקלה חורש: עמל זה בטבלה השנייה.

<דיקלה חורש: ממורשת גד.

<דיקלה חורש: אני רוצה להבהיר שנפלה טעות במורשת גד אשדוד.

<דיקלה חורש: זה מוסד חרדי אבל לא לגברים וצריך לכן להוריד אותו.

<דיקלה חורש: מורשת גד בני ברק נשאר.

<דיקלה חורש: כל שאר המוסדות היו בהתייעצות אתנו.

<דיקלה חורש: אלה מוסדות חרדיים.

מאיר פרוש: לגבי מורשת גד, רשום שזה באשדוד.

<דיקלה חורש: מורשת גד אשדוד הוא מוסד חרדי לבנות.

איילת שקד: זאת אומרת, צריך למחוק את מורשת גד אשדוד.

איילת שקד: חוץ מזה, מבחינתכם זה בסדר.

מאיר פרוש: סעיף 26 בסעיף ו(א) מדבר על מי הם המוסדות שנכללים והוא מתחיל ב-(א)(1): מוסד חינוך תרבותי ייחודי.

מאיר פרוש: את הרשימה הזאת אין לנו.

<דיקלה חורש: זאת הגדרה בחוק.

מאיר פרוש: שנדע שמעבר לרשימה שצריך להקריא אותה ומביאים אותה לכאן, יש את כל הישיבות הקטנות כפי שקוראים להן.

<דיקלה חורש: לא צריך להגדיר את זה בצו.

<דיקלה חורש: החוק קובע את זה.

מאיר פרוש: שיירשם.

איילת שקד: זה בחוק.

איילת שקד: לא צריך את זה בתקנות.

<קריאה: ברגע שהמוסד נופל תחת ההגדרה, הוא אושר.

איילת שקד: מרים, אני רוצה לסיים את זה היום.

איילת שקד: אולי תיקחו חצי שעה ותבררו

<מרים גראזי רוזנבאום: אנחנו נבדוק את זה.

איילת שקד: המפקח הגיע.

איילת שקד: תבדקו ותתנו לנו תשובה עוד כמה דקות?

<מרים גראזי רוזנבאום: כן.

איילת שקד: יש עוד הערות לגבי המוסדות?

איילת שקד: חמק איזה מוסד?

איילת שקד: לא.

איילת שקד: משרד הכלכלה, מיכל אומרת לי שאתם לא סגורים.

איילת שקד: את יכולה לדבר אתה?

<דיקלה חורש: על הרשימה עצמה?

איילת שקד: על הרשימה עצמה.

<דיקלה חורש: מבחינת התקנות, יש לנו הסתייגות אבל אני לא יודעת לגבי השאר.

איילת שקד: תבדקי אם רשימת המוסדות סגורה.

<עידו בן יצחק: נבהיר עוד משהו מעבר לרשימה.

<עידו בן יצחק: הצו אומר שתחילת הצו היא ב-1 ביולי 2014 כדי שזה יתאים לשנת הגיוס.

איילת שקד: זאת אומרת, זה רלוונטי לשנת הגיוס הנוכחית.

<עידו בן יצחק: כן.

איילת שקד: תכף נקבל תשובה ממשרד הכלכלה.

<דיקלה חורש: לגבי הרשימה עצמה, זאת רשימה שבפיקוח שלנו.

<דיקלה חורש: יש לנו הסתייגות לגבי העובדה שלא מכלילים את הרשימות האלה באפשרות לקבל דחיית שירות.

<דיקלה חורש: משם נובע הפער.

איילת שקד: זה בתקנות.

<דיקלה חורש: לא יכול להיות שיוכרו לצורך יעדים ולא יוכרו לצורך שירות.

איילת שקד: אבל המוסדות מאושרים.

איילת שקד: אם אנחנו רוצים לאשר את הרשימה של המוסדות, אין בעיה?

<דיקלה חורש: כן.

<דיקלה חורש: אבל שוב, לא ברור איך אנחנו מאשרים את זה בצו ואחרי כן לא מאשרים את זה בתקניות.

איילת שקד: תכף נפתור את זה.

איילת שקד: עמוס, אנחנו מחכים לתשובה מכם.

איילת שקד: בעניין התקנות עצמן.

איילת שקד: הילה, תסבירי לנו קודם כל איזה תקנות אתם צריכים להעביר במסגרת החוק ומה העברתם כאן.

<הילה ארליך: יש מספר לא מבוטל של תקנות שהשר יצטרך להעביר במסגרת החוק, חלקן עוסקות בתנאי סף לקבלת דחיית שירות ותנאים נוספים של דחויי שירות, כלומר, המעמד שלהם, הנסיעה שלהם לחוץ לארץ וכולי.

<הילה ארליך: נקרא לזה תקנות שעוסקות בפרט.

<הילה ארליך: נצטרך להעביר גם תקנות שעוסקות בהכרה במוסדות, תנאים נוספים להכרה במוסדות על ידי שר הביטחון להכרה בישיבות, מי תיחשב ישיבה מוכרת לצורך החוק.

<הילה ארליך: קבוע בחוק שהשר יכיר רשימות, יצטרך לתת דיווחים, בתקנות שקשורות לדיווחים, בתקנות שקשורות לאכיפה לפי פרק ו(1).

<הילה ארליך: יש רשימה די ארוכה של תקנות.

<הילה ארליך: אנחנו החלטנו לעסוק בראש ובראשונה בתקנות הפרט כדי לאפשר את הזרימה השוטפת של הדיחויים והאפשרות להפעיל את החוק קודם כל בצורה הכי מהירה שאפשר.

<הילה ארליך: אנחנו מפעילים את החוק כבר עכשיו אבל לא על סמך תקנות מסודרות.

<הילה ארליך: התקנות האלה שהנחנו על שולחן הוועדה הן בעצם עוסקות בתנאי סף לקבלת דחיית שירות, בתנאי הלימוד בישיבה, במועדי החופשות, חופשות בין הזמנים, תנאי יציאה לחוץ לארץ, הכנסנו שם הסדר שהיה קרוי בתקופת החקיקה הסדר חב"ד – הוא לא יהיה רק לחב"ד אבל הכנסנו גם אותו במסגרת היציאה לחוץ לארץ – ואנחנו עוסקים גם במעבר בין ישיבות ומעבר בין מסלולים.

<הילה ארליך: בעצם תקנות שעוסקות בפרט.

<אחז בן ארי: אני אוסיף דבר אחד והוא שיש הוראת מעבר בחוק שנותנת המשכיות לישיבות שהוכרו בעבר למשך תקופה של שנה בתחילתו של החוק.

<אחז בן ארי: אני לא בטוח שאנחנו לא נצטרך להאריך את התוקף הזה משום שזאת משימה לא כל כך פשוטה בהתחשב במספר הלא קטן של ישיבות שצריך להכיר בהן.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: אם צריך להעביר, תגישו הצעת חוק.

<אחז בן ארי: נעשה את זה קצת יותר מאוחר.

איילת שקד: תגישו את זה כהצעת חוק שלכם, של משרד הביטחון.

איילת שקד: אין בעיה.

איילת שקד: חבר הכנסת פרוש, חבר הכנסת שטרן, חבר הכנסת בן-צור, יש לכם איזה שהן הערות?

איילת שקד: אתם עברתם על התקנות וקראתם אותן?

איילת שקד: יש לכם השגות.

מאיר פרוש: לא על התקנות.

מאיר פרוש: את מדברת על הרשימה.

איילת שקד: לגבי הרשימה, אנחנו מחכים.

מאיר פרוש: לגבי התקנות, יש לי הערות.

איילת שקד: אנחנו היום לא מצביעים.

איילת שקד: אם אתם זוכרים, את הישיבות הגבוהות וישיבות ההסדר שמנו באישור ועדת חוץ וביטחון ולכן את כל ההצבעות על התקנות נעשה כהצבעות משותפות.

איילת שקד: נעשה ישיבה משותפת.

איילת שקד: על חלק מהסעיפים נצטרך אנחנו להצביע ועל חלק מהסעיפים תצטרך ועדת החוץ והביטחון להצביע.

אלעזר שטרן: אחלה דיון יהיה שם.

איילת שקד: בואו נעבור סעיף-סעיף.

איילת שקד: יש למישהו הערה על ההגדרות?

איילת שקד: על סעיף 1.

איילת שקד: נקריא אותו.

<עידו בן יצחק: הגדרות בתקנות אלה: "ישיבה" לעניין תקנות 5, 7 ו-8 – ישיבה הנכללת ברשימה שגיבש השר על פי החוק.

<עידו בן יצחק: "מפקד מיטב" – מפקד יחידת מיטב באגף כוח האדם בצבא הגנה לישראל או סגנו.

<עידו בן יצחק: "פקודות הצבא" – כהגדרתן בחוק השיפוט הצבאי, התשט"ו-1955.

<עידו בן יצחק: "צו דחיית שירות" – צו דחיית שירות שניתן לפי סעיף 22ב לחוק או לי פרק ג'1 לחוק.

<עידו בן יצחק: "השר" – שר הביטחון.

<עידו בן יצחק: רק להעיר לגבי ההגדרות.

<עידו בן יצחק: בהשוואה לתקנות הקודמות מכוח חוק טל, שם היה ראש מינהל הגיוס וכאן מופיע מפקד מיטב שזה בעצם אותו הדבר.

מאיר פרוש: אין היום מושג של ראש מינהל גיוס?

אלעזר שטרן: זה לא אותו הדבר.

אלעזר שטרן: זה יותר מזה.

אלעזר שטרן: לא טוב לכם ללכת על רח"ט תומכ"א או מי מטעמו?

<מירב קירשנר: מפקד מיטב הוא מטעמו.

<מירב קירשנר: הוא פקוד שלי.

אלעזר שטרן: כאילו אנחנו יורדים למטה.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה לא מפריע.

<מירב קירשנר: זה נראה לי בסדר.

<מירב קירשנר: מינהל הגיוס הוא גם במיטב.

אלעזר שטרן: מיטב זה בקו"ם ומינהל גיוס יחד.

איילת שקד: אני לא רואה עם זה בעיה.

אלעזר שטרן: לא, אין בעיה.

אלעזר שטרן: אם זה טוב לצבא, זה בסדר.

<הילה ארליך: אני רוצה להוסיף: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 22ג, 26כז ו-43 לחוק.

<הילה ארליך: סעיף 43 עוסק ביציאה לחוץ לארץ והוא הסעיף המסמיך.

<הילה ארליך: אנחנו עוסקים כאן בתקנות ביציאה לחוץ לארץ ולכן צריך להוסיף את סעיף 43 בסעיפי ההסמכה.

<הילה ארליך: זאת השמטה שלנו.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: תרשמו.

<הילה ארליך: רשמנו.

מאיר פרוש: תיקון סעיף 43?

<הילה ארליך: לא.

<הילה ארליך: ההסמכה של השר להתקין תקנות.

מאיר פרוש: הבנתי, אבל איפה יש לנו את סעיף 43 בחוק?

<עידו בן יצחק: סעיף 43 הוא בחוק הכללי.

<עידו בן יצחק: הוא מסדיר את היציאה לחוץ לארץ באופן כללי.

מאיר פרוש: אני מבקש לדעת מהיועצת המשפטית.

מאיר פרוש: הנושא של פקודות הצבא מוזכר פעמיים בתוך התקנות.

מאיר פרוש: אני לא יודע מה הן פקודות הצבא.

מאיר פרוש: אני מתאר לעצמי שיש הרבה פקודות.

מאיר פרוש: לענייננו אני לא מכיר את הפקודות האלה.

<מירי פרנקל שור: אנחנו ביקשנו ממערכת הביטחון להביא את הפקודות ושיהיה לנו עותק מהן.

<מירי פרנקל שור: כאמירה עקרונית, אני אמרתי את זה אתמול למערכת, אני מתנגדת שתהיה הפניה לפקודות הצבא כי ברגע שיש הפניה לפקודות הצבא, מבחינתנו זאת תורת הנסתר ואין לנו אף פעם אפשרות להגיע לפקודות הצבא.

<מירי פרנקל שור: אם יש צורך לאגם משהו, אני מבקשת שהדבר יעוגן בתקנות.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: שהצבא ישנה אותן.

מאיר פרוש: הוא ישנה ואנחנו לא נדע.

אלעזר שטרן: בדיוק.

<מירי פרנקל שור: נכון.

<מירי פרנקל שור: ברגע שמשהו מופנה לפקודות הצבא, אנחנו יודעים שמבחינתנו אין לנו שום מידע ואין לנו שום גישה.

<מירי פרנקל שור: אם נעשים שינויים וכולי, אנחנו פשוט לא יודעים.

<אחז בן ארי: קודם כל, לא צריכה להיות הוראה כללית.

<מירי פרנקל שור: זאת הוראה ממש כללית.

<מירי פרנקל שור: זה לאור הניסיון שלנו במשך שנים.

<מירי פרנקל שור: גם בחוק המילואים, למרות הבטחות ראש אכ"א לשעבר אבי זמיר וכולי.

<מירי פרנקל שור: זה ניסיון מאוד רע וזה גם לא נכון שכך זה מתנהל.

<אחז בן ארי: פקודות הצבא, יש להן מעמד חוקי.

<אחז בן ארי: הפניה לפקודות הצבא צריכה להיות במקרים שמדובר בעניין טכני שלא משנה את התמונה הכללית של הזכויות.

<מירי פרנקל שור: לא.

<מירי פרנקל שור: יש כאן אמירה שהיא לא נכונה בדיוק למטריה הזאת.

<מירי פרנקל שור: אדם שרוצה לקבל דחיית שירות והוא במעמד חוזר בתשובה, הוא רצה לדעת מה זה חוזר בתשובה אין לנו שום אפשרות לדעת מה זה מעמד חוזר בתשובה בהתאם לפקודות הצבא.

מאיר פרוש: גם הצבא לא יודע.

מאיר פרוש: יש תכנית מגירה שנקראת חוזר בתשובה.

<אחז בן ארי: חוזר בתשובה הוא חוזר בתשובה.

מאיר פרוש: אין בעיה, אבל שנדע.

אלעזר שטרן: יש כאן הגדרות יותר קשות.

איילת שקד: נמשיך.

<עידו בן יצחק: תנאים מוקדמים.

<עידו בן יצחק: לא יינתן צו דחיית שירות אלא למיועד לשירות ביטחון אשר בנוסף על התנאים הקבועים בסעיפים 22ג או 26כג לחוק, מתקיים בו אחד מאלה: למד באופן סדיר בישיבה תורנית או תיכונית מיום שמשלאו לו שש עשרה שנים.

אלעזר שטרן: מה זה באופן סדיר?

אלעזר שטרן: אם הוא ישב על הברזלים במשולש בירושלים?

אלעזר שטרן: הוא לא נמצא בישיבה.

אלעזר שטרן: הוא רשום בישיבה.

יואב בן צור: אם הוא לומד בתיכון, אתה בטוח שהוא כל הזמן בבית הספר?

אלעזר שטרן: לא אמרתי את זה אבל זה לא נותן לו שום סובסידיה על כך.

אלעזר שטרן: אני מציע שבאמת נגיד את האמת, אם הוא רשום בישיבה.

איילת שקד: לשם כך יש את אגף הפיקוח.

איילת שקד: מה זאת אומרת?

איילת שקד: יש אגף פיקוח.

אלעזר שטרן: על זה אין פיקוח.

איילת שקד: ודאי שיש, של משרד החינוך.

אלעזר שטרן: אני אומר לכם שאין פיקוח על המוסדות האלה.

איילת שקד: בטח שיש.

איילת שקד: זה הפיקוח של משרד החינוך.

אלעזר שטרן: אנחנו מדברים כאן על תיכוניים.

אלעזר שטרן: בישיבות הקטנות ובכל המוסדות האלה, באים לבדוק?

<קריאה: ודאי שבאים.

<קריאה: משרד החינוך בא לספור ילדים.

אלעזר שטרן: נשאל את משרד החינוך.

<קריאה: אני המפקח.

<קריאה: בהחלט יש פיקוח, גם על הישיבות הקטנות וגם על התיכוניות.

אלעזר שטרן: ומה זה באופן סדיר אצלכם?

אלעזר שטרן: מה המשמעות של פיקוח?

אלעזר שטרן: נגיד יש ילד שלא רואים אותו.

אלעזר שטרן: אם אתה רוצה, אני אעביר לך שמות.

אלעזר שטרן: לא רואים אותו והוא רשום שם.

<קריאה: בישיבה קטנה?

אלעזר שטרן: כן.

<קריאה: בוא נתחיל במוסד חינוך תרבותי ייחודי, ישיבה קטנה, לבין תיכוניים.

אלעזר שטרן: נתחיל בישיבה קטנה.

<קריאה: תרבותי ייחודי.

<קריאה: הפיקוח שלנו הוא בעיקר על היבטים מינהליים ופחות על פדגוגיה.

<קריאה: זה מה שהחוק מאפשר לנו לעשות.

אלעזר שטרן: אני אגיד מה אני חושב.

אלעזר שטרן: אני חושב שצריך להגיד את האמת.

אלעזר שטרן: אני חושב שהמושג הזה של למד באופן סדיר, אנחנו לא יכולים לעמוד מאחוריו או אנחנו לא עומדים מאחוריו היום.

אלעזר שטרן: יש מאות – אני לא רוצה להגיד אלפים אבל אני חושב שבאמת יש אלפים – שלא נמצאים שם באופן סדיר והם רשומים שם.

אלעזר שטרן: אז אם היה כתוב רשומים, אין לי בעיה.

אלעזר שטרן: שנדע את האמת.

מאיר פרוש: מה זה נקרא חייל סדיר?

מאיר פרוש: מי מפקח על החייל הסדיר?

אלעזר שטרן: הלוואי שיהיה פיקוח, אבל לא כתוב משרת באופן סדיר.

מאיר פרוש: אתה רוצה שאני אכנס לסדיר שלך?

מאיר פרוש: שתהיה לי הגדרה מי זה הסדיר, אני אגיד לך מי זה תלמיד הישיבה הסדיר.

מאיר פרוש: אני רוצה לדעת מי זה החייל הסדיר.

איילת שקד: אני הייתי בכנס נשים בדלית אל כרמל וסיפרתי להם על פרוש.

איילת שקד: עמדתי בכנס של מאה נשים דרוזיות וסיפרתי להן על פרוש וגם שלפתי להם את הנתונים על השירות הלאומי בזכות חבר הכנסת פרוש.

איילת שקד: זה היה ביום חמישי.

איילת שקד: אנחנו ממשיכים.

איילת שקד: אלעזר, אתה הולך כאן לאקסטרים.

אלעזר שטרן: זה לא האקסטרים.

אלעזר שטרן: אם תגידו לי שיודעים לבדוק את זה, זה משהו אחר.

<הילה ארליך: אולי לא בודקים את זה באופן רגיל, אבל אם תהיה ראיה לגבי תלמיד ספציפי שהוא לא מופיע, שהוא רק רשום, לא רוצים לתת לו דיחוי.

<הילה ארליך: אם תהיה ראיה ספציפית, שוב, לא הולכים לעשות אכיפה על זה.

<הילה ארליך: יכול להיות שלא עושים אכיפה על זה.

אלעזר שטרן: בסדר.

אלעזר שטרן: בואו נתקדם.

<עידו בן יצחק: למד בבית ספר תיכון ממלכתי-דתי או בישיבה מקצועית, ונבחן במבחן בגרות בתלמוד בהיקף של חמש יחידות לימוד, או מתעתד להיבחן במבחן כאמור, אם טרם השלים את לימודיו התיכוניים.

אלעזר שטרן: עצור.

אלעזר שטרן: איילת, את מבינה מה כתוב כאן?

איילת שקד: כן.

אלעזר שטרן: מה זה מתעתד?

איילת שקד: אם הוא בגיל 17 ועוד לא עשה את הבגרות.

אלעזר שטרן: אבל מה זה מתעתד?

איילת שקד: שהוא לומד במסלול לחמש יחידות.

אלעזר שטרן: זאת ההגדרה של מתעתד?

איילת שקד: כן.

<הילה ארליך: זאת הכוונה.

<הילה ארליך: זאת לא הגדרה.

<הילה ארליך: אנחנו לא מגדירים כאן דבר.

<הילה ארליך: זאת הכוונה.

<הילה ארליך: הרי הצו הראשון הוא בגיל 16.

<הילה ארליך: אדם בגיל 16, הוא עדיין לא עבר את כל הבגרויות ובטח לא עבר חמש יחידות תלמוד כי אם אני זוכרת נכון, בדרך כלל זה בכיתה י"ב.

אלעזר שטרן: הוא מתעתד, זאת אומרת שהוא בתוך המסלול.

<הילה ארליך: הוא בתוך המסלול לקראת חמש יחידות.

אלעזר שטרן: לא שהוא יבוא ויגיד שבשנה הבאה הוא מתכוון לעבור לחמש יחידות.

איילת שקד: לא.

איילת שקד: שהוא בתוך המסלול.

<הילה ארליך: הכוונה היא שהוא במסלול לימוד לקראת חמש יחידות בגמרא, כדי שנדע שיש לו רצינות תורנית מספיקה.

אלעזר שטרן: והתיאור מתעתד עונה על זה.

איילת שקד: כן.

<מירי פרנקל שור: יש לנו הערה לגבי הישיבה המקצועית?

<דיקלה חורש: כן.

<דיקלה חורש: יש לנו הערה.

<דיקלה חורש: אני חוזרת להערה העקרונית שלנו שכל המוסדות שמוכרים בתוספת לצו של שר הביטחון צריכים להיכלל ברשימה של המוסדות כאן.

<מירי פרנקל שור: למה לא העברתם את ההערות שלכם לפני הדיון כדי שנוכל להתמודד אתן?

<דיקלה חורש: העברנו את ההערות שלנו למשרד הביטחון.

<קריאה: אתמול בלילה

<דיקלה חורש: אני מזכירה שוב שלא הייתה היוועצות מסודרת לעניין הצו.

<דיקלה חורש: ההיוועצות עם השר שלנו הייתה ברגע האחרון ואנחנו נכללנו ברגע האחרון ברשימה ולכן גם ההערות הגיעו בקצב הזה.

<דיקלה חורש: לדעתנו צריך להיות מתאם.

משה גפני: מי זה השר שלכם?

<דיקלה חורש: שר הכלכלה.

איילת שקד: אנחנו לא נצביע היום.

משה גפני: הייתי בישיבה יותר מעניינת בוועדת הכספים.

אלעזר שטרן: מהניסיון שלי היא הייתה מעניינת.

משה גפני: השתלטת על הדיון?

משה גפני: כבר באת על סיפוקך עם הגיור ואתה יכול ללכת מכאן.

משה גפני: עושה לנו את המוות בכל מקום.

מאיר פרוש: רוצה לעשות את המוות.

אלעזר שטרן: אתה יכול לתת לי את זה בכתב?

משה גפני: לא, לא אתן לך בכתב כי אני לא רוצה שתיבחר לכנסת הבאה.

מאיר פרוש: הדיון בשידור חי.

מאיר פרוש: נראה את הקולות שאיילת הביאה לי מהדרוזים.

משה גפני: יהדות התורה עולה בסקרים ואתם יורדים.

איילת שקד: אני מבקשת להגיע לתיאום בין משרד הכלכלה למשרד הביטחון.

<מירי פרנקל שור: הישיבה המקצועית שבפסקה (2), הערתנו הייתה להעלות אותה לפסקה (1).

<מירי פרנקל שור: אתם ביררתם במשרד החינוך לאור הרפורמה שיש בבחינות הבגרות בחמש יחידות, האם עדיין יש את התנאי הזה?

<מירי פרנקל שור: מה אתו והיכן הוא עומד?

<מרים גראזי רוזנבאום: אני יכולה להבהיר.

<מרים גראזי רוזנבאום: המשרד עורך רפורמה שתחול על התלמידים שכיום לומדים בכיתה י'.

<מרים גראזי רוזנבאום: מי שבכיתה י"א ו-י"ב, עדיין חלים עליו הכללים הישנים.

<מרים גראזי רוזנבאום: חובת לימוד של חמש יחידות לגמרא או לתושב"ע לא הייתה אף פעם במוסדות ממלכתיים-דתיים.

<מרים גראזי רוזנבאום: המוסדות עודדו את זה.

<מרים גראזי רוזנבאום: הייתה את האפשרות והמוסדות עודדו את זה כחלק מהתפיסה הדתית של מוסדות החינוך והרוב המוחלט, מעל תשעים אחוזים, של המוסדות שבפיקוח ממלכתי-דתי אכן עשו חמש יחידות גמרא לבנים.

<מרים גראזי רוזנבאום: החידוש ברפורמה הוא שבעצם יש מגבלה על מספר המקצועות שאתה יכול לעשות חמש יחידות.

<מרים גראזי רוזנבאום: אין איסור.

<מרים גראזי רוזנבאום: זאת אומרת, זה לא איסור אלא זאת פשוט מגבלה לשני מקצועות בלבד.

<מרים גראזי רוזנבאום: אם אתה רוצה לעשות בגרות ריאלית, אתה תעשה חמש יחידות מתמטיקה ולמשל חמש יחידות כימיה וזהו.

<מרים גראזי רוזנבאום: אתה לא יכול לעשות חמש יחידות גמרא, גם אם אתה רוצה וגם אם אתה רואה את עצמך כבן אדם תורני.

<מירי פרנקל שור: זה התנאי היחיד שמדבר על בתי ספר ממלכתיים-דתיים.

<מרים גראזי רוזנבאום: שוב, אנחנו לא יכולים לדעת מה יהיה.

<מירי פרנקל שור: יכול היות שזה לא רלוונטי.

<אחז בן ארי: זאת תכנית.

<מירי פרנקל שור: מה זה תכנית?

<מירי פרנקל שור: זה כבר חל מכיתה י' ואילך.

<מירי פרנקל שור: זה כבר עכשיו.

<הילה ארליך: תלמידי השנתונים האלה שהם היום ב-י"ב יעשו חמש יחידות.

<מירי פרנקל שור: נכון, אבל התקנות צופות פני עתיד.

<אחז בן ארי: אני לא יודע.

<אחז בן ארי: יכול להיות שמהבחינה הזאת שר החינוך צריך להתיישר לפי שר הביטחון ולא להפך.

<מירי פרנקל שור: זה עניין של שר החינוך.

אלעזר שטרן: זה לא נכון.

אלעזר שטרן: זה פוגע בישיבות ההסדר ואני אומר לכם את האמת.

אלעזר שטרן: התנאי הזה של חמש יחידות, אני חושב שהוא לא נכון.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה לפגוע בישיבות ההסדר.

<מירי פרנקל שור: אלה לא רק ישיבות ההסדר אלא כל בחור דתי.

אלעזר שטרן: בסדר, זה פוגע בחינוך הממלכתי, ביכולת שלהם מצד אחד להביא לישיבות חבר'ה טובים שרואים את העתיד שלהם בטכנולוגיה.

<מירי פרנקל שור: זה יורד לשורשו של עניין.

איילת שקד: אולי אפשר להוריד את החמש יחידות?

אלעזר שטרן: אני חושב שצריך להוריד.

איילת שקד: נגיד מבחן בגרות בתלמוד, בלי ההיקף של היחידות.

<אחז בן ארי: אנחנו צריכים את זה.

אלעזר שטרן: זאת פיקציה.

אלעזר שטרן: אם היו דברים אחרים, צריך לתת את האפשרות למי שרוצה ללכת לשם.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אני אגיד לכם היכן זה נולד.

איילת שקד: זה היה בתקנות של מופז?

<קריאה: זה היה בחוק טל.

<קריאה: זה היה בתקנות של מופז אבל המגבלה החדשה לחמש יחידות, היא רק עכשיו.

<מרים גראזי רוזנבאום: המגבלה היא חדשה.

<קריאה: לא.

<קריאה: הרפורמה עליה דיברה מרים היא חדשה והיא גורמת לזה שאנשים לא יוכלו לעשות גם וגם וגם, וזה פוגע.

אלעזר שטרן: פעם יכלו ללכת לישיבות רק בוגרי ישיבות תיכוניות.

אלעזר שטרן: אחרי כן רצו להחיל את זה גם על תיכוניים, אז איך ידעו מי אלה התלמידים?

אלעזר שטרן: אמרו מי שלומד חמש יחידות גמרא.

<הילה ארליך: נכון, אבל זה לא סתם.

אלעזר שטרן: ברור שזה לא סתם.

<הילה ארליך: אני רוצה להסביר את הרציונל.

<מרים גראזי רוזנבאום: זאת אומרת שבעצם תיכונים דתיים שהם לא ישיבות תיכוניות, לא יוכלו לעודד את התלמידים שלהם לעשות חמש יחידות ובעצם היכולת של תלמיד שלומד בתיכון ורוצה לעשות איזושהי בגרות עם מגמה מסוימת, עשויה לפגוע באפשרות שלו לדחות גיוס גם אם הוא מתאים לישיבה.

איילת שקד: זה מה שמירי אמרה.

איילת שקד: אין הלימה בין רפורמת פירון לבין התקנות.

<מרים גראזי רוזנבאום: אולי אפשר לדחות את התוקף.

<הילה ארליך: צריך בממלכתי-דתי להראות איזושהי רצינות תורנית.

<הילה ארליך: כלומר, אתה לא רוצה לתת דיחוי תורתו אומנותו.

<מירי פרנקל שור: יכול להיות שהוא רציני תורני והוא לא צריך להיבחן.

<מירי פרנקל שור: אם הם יעשו ארבע יחידות?

<הילה ארליך: מה צריך להיות הקריטריון?

<מירי פרנקל שור: אני לא יודעת.

אלעזר שטרן: זאת פיקציה.

אלעזר שטרן: אין רצינות.

אלעזר שטרן: כל מי שרוצה ללכת, הולך.

אלעזר שטרן: תדעו את זה.

איילת שקד: אולי נכתוב במבחן בגרות בתלמוד בלי היקף של היחידות?

<משה גוטמן: אני חושב שזה מצוין.

<משה גוטמן: פעם הייתה חלוקה ברורה בין ישיבות תיכוניות לתיכונים דתיים כי בישיבות תיכוניות היה כל מי שהלך לפנימיות ולא היה דבר כזה של ישיבות תיכוניות אקסטרניות.

<משה גוטמן: היום חלק מהתיכונים הדתיים הם בעצם ישיבות תיכוניות שאין בהן פנימייה.

<משה גוטמן: לאור הרפורמה של פירון, לא בכולן יעשו התלמידים חמש יחידות ואנחנו נתקלים בזה בכל שנת גיוס גם כך, אבל זה עוד ניחא, אבל עכשיו, אחרי הרפורמה החדשה, זאת תהיה בעיה גדולה.

<משה גוטמן: לכן צריך להוריד את חמש היחידות ולהשאיר רק מבחן בגרות בתלמוד.

<קריאה: או בתושב"ע.

איילת שקד: רק אם תשתנה הרפורמה של שר החינוך.

אלעזר שטרן: או בתושב"ע או בתנ"ך או בדינים.

משה גפני: מה התכנית שלו?

משה גפני: מתי הוא משנה?

משה גפני: עוד פעם בשבוע הבא?

<דיקלה חורש: אנחנו רוצים להוסיף שבעצם במסגרת המקצועית הם בכלל לא ניגשים לבגרות.

<מירי פרנקל שור: לכן ביקשתי להעביר את הישיבה המקצועית לפסקה (1).

איילת שקד: בסדר.

<מירי פרנקל שור: היום הישיבה המקצועית, אחד התנאים לקבל דחיית גיוס, צריך להיבחן בחמש יחידות לימוד.

משה גפני: מה הייתה הערת משרד הכלכלה?

<הילה ארליך: אני אסביר את ההערה של משרד הכלכלה.

<הילה ארליך: אישרנו כרגע בצו רשימת מוסדות לימוד נוספים חרדיים, נוספים על אלה שמוכרים בחוק.

<הילה ארליך: משרד הכלכלה טוען שהמוסדות האלה צריכים להופיע גם בתקנה 2.

<הילה ארליך: כלומר, מי שלומד במוסדות האלה שחלקם הן ישיבות וחלקם הם מוסדות מקצועיים, לימוד מקצועי.

איילת שקד: כולם חרדיים.

<הילה ארליך: כולם חרדיים.

<הילה ארליך: בהחלט.

<הילה ארליך: לכן הם נספרים ביעדים.

<הילה ארליך: מי שלומד באותם מוסדות, גם אם הוא לומד לימודים מקצועיים ולא לימודים תורניים, הוא צריך להיות מוכר כעומד בתנאי הסף לקבל דיחוי תורתו אומנותו.

<דיקלה חורש: בדיוק כמו מי שלומד בתיכון ולומד לימודי חול לצד לימודי קודש.

<הילה ארליך: זאת הטענה של משרד הכלכלה.

<מרים גראזי רוזנבאום: אנחנו כמובן חושבים שזה צריך להיות נכון גם על המוסדות שברשימה של משרד החינוך.

<מרים גראזי רוזנבאום: זה צריך להיות נכון לגבי כל המוסדות.

<מרים גראזי רוזנבאום: זאת ההנחה.

<מרים גראזי רוזנבאום: המוסדות האלה הם מוסדות חרדיים, אוכלוסייה חרדית שלומדת לימודי קודש.

משה גפני: מה המוסדות הללו של משרד הכלכלה, מה הם קשורים לנושא של הישיבות?

משה גפני: הם עומדים במבחן?

משה גפני: אני לא נגד, אבל אני שואל.

<דיקלה חורש: בתי הספר שלנו הם חרדים לכל דבר והם עומדים בכל הקריטריונים.

<דיקלה חורש: הם לומדים לימוד תורני בהיקף מוגבר, יש הפרדה וכל הסממנים.

<אחז בן ארי: עדיין לא החלטתי מה צריך להיות הכיוון.

<אחז בן ארי: צריך לומר קודם כל שהקבוצה הזאת בכלל לא הייתה בתקנות טל.

<מירי פרנקל שור: במסגרת ישיבות מקצועיות.

<אחז בן ארי: מי שהוא ישיבה, הוא ישיבה.

<אחז בן ארי: ישיבה היא ישיבה.

איילת שקד: למשל אורט.

איילת שקד: אורט הוא תיכון מקצועי?

איילת שקד: זאת לא ישיבה מקצועית?

<אחז בן ארי: אני מדבר על מוסדות אחרים, על מוסדות שהם יותר מקצועיים ויש שם מעטפת של לימודי קודש.

יואב בן צור: אבל אופיים חרדי.

יואב בן צור: הם לומדים בנפרד.

<אחז בן ארי: אני אומר מה היה לפני?

<אחז בן ארי: האם הם נחשבו לכאלה שזכאים לדחיית שירות או הם הלכו לגיוס רגיל?

<הילה ארליך: השאלה למה הוא צריך לקבל דחיית שירות.

<מירי פרנקל שור: זה שהוא נספר ביעדים, זה עדיין לא אומר שהוא צריך לקבל.

<דיקלה חורש: נכון.

<דיקלה חורש: זאת העמדה שלנו.

<קריאה: דחיית שירות היא לא כי הוא חרדי אלא כי הוא לומד תורה בישיבה.

<מרים גראזי רוזנבאום: לכן הוא נכלל במוסדות שלנו.

<מרים גראזי רוזנבאום: כי הוא לומד תורה.

<הילה ארליך: ההנחה היא שאם הוא שייך למגזר החרדי אבל הוא כבר בתיכון "נפלט" מהישיבות התורניות והלך ללימודי מקצוע, הוא פחות מתאים לדיחוי שכל מטרתו היא תורתו אומנותו, כלומר, כל מטרתו היא לימוד תורה באופן סדיר ותדיר ולא לימוד מקצוע או לא עיסוק במקצוע.

<מרים גראזי רוזנבאום: אנחנו לא חושבים שכל מי שנמצא במוסדות האלה הוא פליט.

<מרים גראזי רוזנבאום: הרבה מאוד מהנושרים גם לא מגיעים למוסדות האלה ובוודאי שהם יקבלו.

יואב בן צור: הוא ממשיך ללמוד להיות בחור ישיבה.

<מרים גראזי רוזנבאום: המוסדות האלה לא מקום לפליטים, לאנשים שבכל מקרה לא ילכו ללמוד תורה.

<מרים גראזי רוזנבאום: הם יכולים ללמוד תורה ומעשירים גם את האופציה הלימודית שלהם וההתפתחותית שלהם שהמדינה מעודדת.

<מרים גראזי רוזנבאום: זה לא אומר שבמוסדות האלה לומדים תורה במינון גבוה.

<מרים גראזי רוזנבאום: הבקרים מוקדשים ללימוד תורה.

<מרים גראזי רוזנבאום: הלימודים המקצועיים הם כמו בישיבות תיכוניות לצורך העניין.

<מרים גראזי רוזנבאום: להגיד שהאנשים האלה, בגלל שהם הלכו למוסדות האלה, נמחקו מרשימת האנשים שילכו לישיבות גבוהות, זה לא נכון.

<מירי פרנקל שור: את יכולה להגדיר את המוסדות האלה ממקום בו יש רק לימוד מקצוע ואווירה תורנית אבל אין לימודים תורניים?

<מרים גראזי רוזנבאום: לפי מה שנאמר אנחנו לא יכולים לומר שהמוסדות האלה הם לפליטים ואלה אנשים שלא מסוגלים ללמוד והם לא ילמדו אף פעם.

<מרים גראזי רוזנבאום: אנחנו לא מסוגלים לעשות את ההבחנה הזאת.

<אחז בן ארי: אני לא מכיר את העולם הזה ואני מדבר מתוך בורות.

<אחז בן ארי: אני חושב שאם מישהו בנערותו כבר ראה את המסגרות או את האלקטרוניקה - - -

יואב בן צור: זה ממש לא מדויק.

יואב בן צור: אתה לא נמצא שם.

יואב בן צור: יש הורים שרוצים בשלב מסוים שהילדים שלהם ילמדו מקצוע.

יואב בן צור: לאחר מכן הילד מחליט בעצמו שחשקה נפשו בתורה והוא רוצה להמשיך ללמוד בישיבה גבוהה.

יואב בן צור: אתה לא יכול למנוע ממנו ולהגיד שהוא לא מסוגל להיות תורתו אומנותו כרגע.

<אחז בן ארי: בתקנות טל ובכל חוק טל, הקבוצה הזאת לא נספרה.

<אחז בן ארי: אני לא יודע מה בדיוק עשו באופן מעשי בקשר אליה.

<אחז בן ארי: אנחנו נברר את זה במהלך הישיבה.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: תבררו את זה ביניכם.

<מרים גראזי רוזנבאום: נמצא כאן המפקח שמכיר את המוסדות.

איילת שקד: אתה המפקח על החינוך החרדי במשרד החינוך.

<בניהו טבילה: נכון.

<בניהו טבילה: אני מפקח על החינוך העל יסודי לבנים חרדים.

<בניהו טבילה: אני רוצה להגיד שהישיבות התיכוניות והתיכוניים החרדיים לבנים שמופיעים ברשימה כאן, מאופיינים בזה שהם לומדים הרבה לימודי קודש מעבר לנדרש.

משה גפני: לא מעבר לנדרש.

משה גפני: מעבר לרגיל.

<בניהו טבילה: מעבר לנדרש על ידי המדינה.

<בניהו טבילה: לא מעבר לנדרש על ידי התורה.

מאיר פרוש: לפי הנדרש לפי הרפורמה האחרונה של פירון?

<בניהו טבילה: מעבר לנדרש על ידי מדינת ישראל ופחות מהנדרש על ידי התורה אבל הם לומדים באופן מוגבר.

<בניהו טבילה: חלקם, כאשר הם מסיימים את הלימודים במוסדות האלה, הם הולכים אחר כך לישיבות גבוהות חרדיות רגילות.

<בניהו טבילה: כלומר, בהחלט מדובר על מקומות שהתורה היא עניין גדול ומרכזי בחיי היום יום שם.

<בניהו טבילה: אלה לא ישיבות לנושרים או לנפלטים וכן הלאה.

משה גפני: יש רשת שלמה של אגודת ישראל שאלה ישיבות מקצועיות.

אלעזר שטרן: אני רוצה לומר משהו שקשור עוד בסעיף הקודם.

אלעזר שטרן: ברשימת הישיבות הכנסנו את החבר'ה של חב"ד.

אלעזר שטרן: לחבר'ה של חב"ד יש הסדרים מיוחדים עם צה"ל.

איילת שקד: נכון, אבל הם נספרים ביעדים.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך למה אני בעד, כדי שאלה יפסיקו לצעוק ששמו להם יעדים.

אלעזר שטרן: היעדים הם הרי צחוק, מה שנתנו להם כאן וצריך לומר את האמת.

אלעזר שטרן: חב"ד, זה עוד עוזר להם לעשות את זה צחוק.

אלעזר שטרן: מתי אתם עושים עצרת שאומרים תודה לאיילת על החוק לשוויון בנטל?

מאיר פרוש: מיד אחרי הגיור כהלכה.

אלעזר שטרן: אני לא מגיב.

מאיר פרוש: אני לא מסכים עם דבריך.

איילת שקד: אנחנו ממשיכים בסעיף (3).

<עידו בן יצחק: למד באופן סדיר בישיבה הממוקמת מחוץ לישראל מיום שמלאו לו שש עשרה שנים.

<מירי פרנקל שור: אלה ישראלים שיצאו וחוזרים:?

איילת שקד: אלה ישראלים שלומדים בחוץ לארץ?

<קריאה: לא.

מאיר פרוש: האבא הוא אזרח ישראלי, הבן נולד בחוץ לארץ והוא בא ללמוד כאן אבל הוא בא בגיל 17.

מאיר פרוש: מאיפה אני יודע מה קרה כשהוא היה בן 16?

מאיר פרוש: הוא צריך ללמוד בישיבה בחוץ לארץ.

מאיר פרוש: כך הבנתי.

<קריאה: או שעשה עלייה.

ישראל אייכלר: לידיעתכם, כל אזרח ישראלי שחי בחוץ לארץ, אפילו עשרים שנים, הילד שלו מגיע לכאן ללמוד, הוא מקבל צו גיוס כאזרח ישראלי.

ישראל אייכלר: הוא לא צריך לעשות עלייה.

<קריאה: אבל מדובר במי שלא היה אזרח ישראלי ואז הוא עושה עלייה.

משה גפני: ואם הוא למד בישיבה שם בגיל 15?

<קריאה: לפחות מגיל 16.

משה גפני: זה לא מנוסח נכון.

<אחז בן ארי: מיום שמלאו לו.

משה גפני: זה מנוסח לא נכון.

ישראל אייכלר: אם הוא למד לפני כן בחוץ לארץ?

<אחז בן ארי: לפחות מיום שמלאו לו.

משה גפני: יש כאן בעיה בניסוח.

<אחז בן ארי: מה הבעיה?

משה גפני: אם הוא לומד מגיל 14, הוא גם לומד בגיל 16, לפי הניסוח כאן הוא לא יוכל לקבל דחייה.

<אחז בן ארי: לא.

<אחז בן ארי: מגיל 16.

משה גפני: אבל זה לא מנוסח נכון.

משה גפני: אני הבנתי מה אתה אומר.

<אחז בן ארי: מגיל 16 לפחות.

משה גפני: לא כתוב לפחות.

משה גפני: תכתבו את זה.

ישראל אייכלר: כתוב מיום שמלאו לו 16 שנים.

משה גפני: הם ינסחו את זה.

אלעזר שטרן: אני רוצה לומר משהו לפרוטוקול.

אלעזר שטרן: הפסקה הזאת של משרד הביטחון ממשיכה אפילו סוג של צביעות שלנו.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: אם אתה אזרח רגיל שלומד בחוץ לארץ, לא מספיק לך גיל 16.

אלעזר שטרן: כאן כאילו הלכו להקל עליהם הרבה מעבר לחיילים שמתגייסים להיות לוחמים.

אלעזר שטרן: אם אתה למדת מגיל 16, זה לא מספיק כדי שתבוא לכאן ותהנה מזכויות של חבר'ה בחוץ לארץ.

אלעזר שטרן: מאיזה גיל צריך?

אלעזר שטרן: 14? 12? 13?

משה גפני: ממה הוא הולך ליהנות?

אלעזר שטרן: תכף תשמעו.

<אחז בן ארי: זאת לא חובת הגיוס.

<הילה ארליך: בהנחה שיש לו חובת גיוס, אם הוא למד, אם הוא מוכיח שהוא למד בישיבה מגיל 16, אז אנחנו יכולים לדחות את הגיוס.

אלעזר שטרן: אז הוא נהנה מהדיחוי.

<הילה ארליך: נכון, אבל זה לא המבחן האם הוא חייב גיוס.

אלעזר שטרן: אני מבין.

אלעזר שטרן: במקום אחר, אם הוא בא ללמוד כאן עכשיו בטכניון לצורך העניין, בגיל 19 או בגיל 18, אם הוא שנתיים בחוץ לארץ, זה לא מספיק כדי ליהנות מזה אלא רק אם הוא מגיל 14 או מגיל 12.

אלעזר שטרן: איך הלכתם לגיל הזה?

אלעזר שטרן: אני אומר שיש כאן סוג של הפליה.

משה גפני: למה את הפליה?

<מירי פרנקל שור: אומר חבר הכנסת שטרן - - -

אלעזר שטרן: אם אתה מכיר בחוצניקיות הזאת.

<מירי פרנקל שור: נכון.

<מירי פרנקל שור: החוצניקיות הזאת לא מתייחסת שווה בשווה.

<מירי פרנקל שור: אם אתה מגיל 16 לומד במוסד תורני, אתה תגיע לישראל ואתה יכול לבקש דחיית שירות.

<מירי פרנקל שור: לעומת זאת, מי שלא למד בישיבה תורנית בחוץ לארץ, מגיע לישראל ורוצה ללמוד בטכניון ויש עליו חובת גיוס, הוא מיועד לשירות ביטחון, הוא לא יקבל דחיית שירות.

משה גפני: אבל זה אותו הדבר אם הוא נמצא בארץ.

<הילה ארליך: נכון.

<הילה ארליך: מי שלמד בתיכון ממלכתי ולא עשה חמש יחידות גמרא, גם הוא לא יקבל.

משה גפני: מירי, זה אותו הדבר אם הוא בארץ.

<מירי פרנקל שור: הסעיף איננו שוויוני.

משה גפני: אין הפליה.

משה גפני: זה פשוט לא נכון.

משה גפני: אם הוא בארץ מגיל 10, מה זה שונה?

משה גפני: מה השוני בין אותו אחד שלמד בישיבה בחוץ לארץ לבין אותו אחד שרוצה ללמוד עכשיו בטכניון?

איילת שקד: אני רוצה לסכם את סעיף 2(א), השינויים שאמרנו שאתם צריכים לבדוק ולהכניס.

איילת שקד: להוסיף בסעיף (1): "או בישיבה מקצועית".

איילת שקד: למחוק את ההיקף של חמש יחידות לימוד מסעיף (2).

איילת שקד: לסעיף (3), לכתוב "לפחות מיום שמלאו לו 16 שנים".

משה גפני: לזה הם הסכימו.

<קריאה: אמרנו תלמוד או תושב"ע.

איילת שקד: תלמוד או תושב"ע.

<קריאה: מה לגבי המוסדות בתוספת?

משה גפני: בפסקה (3) תוסיפו את המילה "לפחות".

משה גפני: זה לא מנוסח נכון.

משה גפני: אני למשל הבנתי שיש כאן טעות.

<קריאה: זה צריך להיות גם ב-(1).

אלעזר שטרן: מה שנקרא, העיקר שהוא לא ילמד תנ"ך.

<בניהו טבילה: אני מבקש להוסיף לרשימת המקצועות את המקצוע יהדות שנלמד בבתי ספר חרדיים והוא מחליף את תלמוד ותושב"ע.

<בניהו טבילה: מהותית זה אותו הדבר.

<בניהו טבילה: לומדים גמרא ונבחנים, אבל זה נקרא מקצוע בשם יהדות.

<קריאה: יש בגרות ביהדות?

<בניהו טבילה: בגרות ביהדות בהיקף של חמש יחידות.

<מירי פרנקל שור: תבדקו את הסיפור הזה של החמש יחידות.

<מירי פרנקל שור: בואו נראה מה זה כולל.

אלעזר שטרן: אין לכם שם מחשבת ישראל?

<מרים גראזי רוזנבאום: תהיה בחינה בתלמוד, בתושב"ע או ביהדות.

<בניהו טבילה: חוקת הזכאות לבגרות קובעת שתלמידים חרדים יכולים להיבחן ביהדות.

<בניהו טבילה: יהדות זה מקצוע שכולל גמרא.

<בניהו טבילה: כמו תורה שבעל פה.

<בניהו טבילה: כמו שבהיסטוריה יש היסטוריה שנלמדת בממלכתי ויש תכנית לימודים במגזר החרדי, כך גם ביהדות שזה מחליף תורה שבעל פה ותלמוד.

איילת שקד: אנחנו מתקדמים.

<עידו בן יצחק: על אף האמור בתקנת משנה (א), יכול שיינתן צו דחיית שירות למיועד לשירות ביטחון אף שלא נתקיימו בו התנאים הקבועים בה, ובלבד שהוכר כ"חוזר בתשובה" לפי פקודות הצבא.

<מירי פרנקל שור: אני מבקשת לקבל את פקודות הצבא.

<אחז בן ארי: יש גרסה חדשה שהיא כרגע טיוטה.

<אחז בן ארי: אנחנו נעביר לכם.

<מירי פרנקל שור: היינו מאשרים לפני שאנחנו יודעים מה הן פקודות הצבא?

מאיר פרוש: לא נאשר היום.

איילת שקד: לא.

איילת שקד: היום לא מאשרים.

אלעזר שטרן: אני מבקש גם את ההגדרה של "חוזר בתשובה".

מאיר פרוש: כן.

<הילה ארליך: אבל זה עדיין בטיוטה.

איילת שקד: מירי ביקשה את זה.

<הילה ארליך: נעביר.

ישראל אייכלר: מי שמתגייר לפי הגיורים האלה, יש לו דין חוזר בתשובה?

<קריאה: השאלה אם הוא התגייר אצל הרב סתיו.

איילת שקד: אנחנו ממשיכים בסעיף 3.

<עידו בן יצחק: המועד להגשת בקשה מיועד לשירות ביטחון שטרם ניתן לו צו דחיית שירות רשאי להגיש בקשה לצו כאמור לא יאוחר מיום א' בניסן הקודם למועד שבו הוא אמור להתייצב לשירות ביטחון.

<עידו בן יצחק: מיועד לשירות ביטחון שניתן לו צו דחיית שירות רשאי להגיש בקשה לצו נוסף לא יאוחר מ-14 ימים לפני מועד פקיעת תוקפו של הצו הקיים, אלא אם כן קבע הפוקד אחרת.

<עידו בן יצחק: פוקד רשאי, מטעמים מיוחדים שיירשמו, לקבל בקשה של מיועד לשירות ביטחון לצו דחיית שירות, אף אם הוגשה תוך חריגה מן המועדים הקבועים בתקנות משנה (א) ו-(ב).

איילת שקד: יש הערות לסעיף הזה?

מאיר פרוש: ב-3(ג), בתקנות הקודמות היה כתוב לא פוקד רשאי אלא השר.

מאיר פרוש: אני לא חושב שצריך להיות אחרת.

מאיר פרוש: גם השר בסופו של דבר לא מתעסק אם זה אלא מעביר את זה לפוקד או למפקד מיטב או למישהו.

איילת שקד: השר הוא פוקד, לאז?

מאיר פרוש: לא.

<הילה ארליך: השר צריך להסמיך את הפוקד.

מאיר פרוש: אני מבקש שזה יחזור להיות השר.

<הילה ארליך: הרי בסופו של דבר השר לא ידון בכל בקשה חריגה וכדאי שזה יהיה הפוקד שהוא זה שבפועל מתפעל את הנושא.

מאיר פרוש: גם בחוק השר הוא הקובע.

מאיר פרוש: השר הוא זה שנותן הכוונה.

מאיר פרוש: אני מבקש שזה יהיה השר.

מאיר פרוש: למה להוריד את זה מהשר?

<הילה ארליך: ממילא השר יסמיך מישהו אחר.

מאיר פרוש: הוא יסמיך, בסדר.

<הילה ארליך: זה לא הגיוני.

<הילה ארליך: כל התקנות עוסקות בסמכויות של הפוקד.

<הילה ארליך: למה דווקא הסמכות הזאת היא של השר?

מאיר פרוש: אני לא יכול לומר לא הגיוני כי הרב רביץ זיכרונו לברכה וגפני עבדו מאוד קשה על התקנות הקודמות ושם היה כתוב השר.

<הילה ארליך: שיסבירו לנו למה.

<הילה ארליך: אולי הרב גפני יוכל להסביר לנו למה הוא כתב שם השר.

מאיר פרוש: אני לא יודע.

מאיר פרוש: את זה דרש הרב רביץ והוא כבר לא יכול להסביר עכשיו.

מאיר פרוש: אז היה כתוב השר ואני רוצה שיהיה כתוב השר.

<הילה ארליך: זה לא הגיוני.

<הילה ארליך: השר הרי לא יעסוק בזה.

<אחז בן ארי: אנחנו רוצים שהדרג המקצועי הוא זה שיטפל בדבר הזה.

מאיר פרוש: אם ניקח בהשוואה כל חוק אחר עם כל שר אחר, כתוב השר ולא כתוב פוקד לצורך העניין.

<הילה ארליך: זה לא חוק.

<הילה ארליך: אלה התקנות ואת הפרוצדורה.

<הילה ארליך: הפרוצדורה היא מול הפוקד והפוקד הוא זה שבפועל מתפעל את זה, ואם יש בקשה חריגה, היא מוגשת לפוקד ולא לשר.

מאיר פרוש: כמו שהשר נותן את רשימת הישיבות אבל הוא לא זה שמכין את הרשימה.

מאיר פרוש: החוק נתן סמכות לשר.

מאיר פרוש: אותו דבר גם כאן.

מאיר פרוש: לשר יש את הסמכות.

<הילה ארליך: למה לא כל הבקשות לדיחוי יוגשו לשר?

מאיר פרוש: אני מבקש שזה יהיה השר.

משה גפני: אנחנו רצינו שזה יהיה השר מכיוון שהוא הסמכות והוא מאציל מסמכותו.

משה גפני: אני לא יודע אם זה קריטי.

<אחז בן ארי: אין ראש מיטב ואין ראש מינהל גיוס?

מאיר פרוש: חלילה וחס אבל השר הוא זה שמסמיך.

מאיר פרוש: אם יש ויכוח עם הפוקד, השר הוא זה שקובע ואני לא משאיר את זה בידי הפוקד.

מאיר פרוש: אני גם לא מבין את ההתעקשות שלכם והיא מפחידה אותי.

<אחז בן ארי: אין מה להפחיד.

מאיר פרוש: אז שיישאר השר.

<אחז בן ארי: לפי זה השר, בתקנות יסמיך.

מאיר פרוש: יסמיך את הפוקד.

<אחז בן ארי: עכשיו הוא צריך להסמיך את הפוקד.

<אחז בן ארי: אם הוא יסמיך את הפוקד, מה יצא לך מזה?

מאיר פרוש: כי אם יהיה לי ויכוח עם הפוקד, אני יכול ללכת לשר.

<הילה ארליך: בכל מקרה אתה יכול ללכת לשר.

מאיר פרוש: אם אני שולל ממנו את הסמכות?

מאיר פרוש: לשר אין מה לומר יותר.

מאיר פרוש: אם אני כותב כאן הפוקד, לשר אין מה לומר בעניין.

איילת שקד: אחז, למה שיניתם את זה?

<אחז בן ארי: כי זה יותר נכון.

<אחז בן ארי: אני חושב ששם זאת תקלה כשנקבע השר.

<אחז בן ארי: זה גם לא העניין העיקרי כאן.

<הילה ארליך: זה דיון בפרט.

<הילה ארליך: השר לא דן בפרט.

<הילה ארליך: השר לא דן בכל פרט שמבקש דיחוי ובטח לא כשהוא חרג.

משה גפני: אולי נעשה פשרה?

משה גפני: יהיה כתוב השר או הפוקד מטעמו?

משה גפני: לא טוב?

<הילה ארליך: מה ההיגיון?

<הילה ארליך: למה לא השר בכל התקנות?

ישראל אייכלר: יש לי שאלה משפטית.

ישראל אייכלר: כשהגיע השר לביטחון פנים ודיבר על סגירת הר הבית, הוא אמר שהמפכ"ל מוסמך, ואז אמרו שיתכן שהרמטכ"ל יכריז על מלחמה בלי השר?

ישראל אייכלר: אמרו שם משפטנים שיש הבדל גדול מאוד בין משטרה לבין צבא.

ישראל אייכלר: במשטרה השר איננו אמור להתערב בעבודת המשטרה אבל בצבא כל הסמכות של הרמטכ"ל היא של השר.

ישראל אייכלר: לכן זה לא דומה.

ישראל אייכלר: אתה נותן לפוקד סמכות מעבר לשר, זה אולי לא נכון משפטית.

<אחז בן ארי: השר, בתקנות האלה, את הסמכויות שנתונות לו מעביר לפוקד.

משה גפני: אני הצעתי הצעת פשרה.

איילת שקד: מה זה משנה אם זה השר או הפוקד?

משה גפני: אין כאן ויכוח מהותי.

ישראל אייכלר: זאת פעם ראשונה שיש שינוי, כאילו הפוקד עצמאי כמו היועץ המשפטי לממשלה.

איילת שקד: הילה, אנחנו נגד שלטון הפקידים ואת יודעת את זה.

איילת שקד: שימי את השר.

<הילה ארליך: אלה לא פקידים אלא פוקדים.

מאיר פרוש: יש לי עוד הערה לסעיף 3.

מאיר פרוש: בפעם הקודמת היה כתוב "אלא אם מועד אחר מפקודות הצבא".

מאיר פרוש: כאן כתוב "אלא אם כן קבע הפוקד אחרת".

<הילה ארליך: אין לנו בעיה למחוק את "אלא אם כן קבע הפוקד אחרת".

מאיר פרוש: אם לא נקבע מועד אחר לכך בפקודות הצבא.

מאיר פרוש: ראשית אנחנו רוצים לדעת מה הן הפקודות.

משה גפני: אם מוחקים את זה, זה יהיה יותר טוב.

משה גפני: נמחק.

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: שזה יהיה כתוב כמו בפעם הקודמת.

משה גפני: למה?

משה גפני: מה היה כתוב בפעם הקודמת?

מאיר פרוש: היה כתוב: מיועד לשירות ביטחון שחל עליו צו דחיית שירות, רשאי להגיש בקשה לצו דחיית שירות נוסף לא יאוחר מ-14 ימים ממועד פקיעת תוקפו של הצו הקיים, אם לא נקבע מועד אחר לכך בפקודות הצבא.

<הילה ארליך: אפשר למחוק את "אלא אם כן קבע הפוקד אחרת".

<הילה ארליך: 14 ימים, וזהו.

<הילה ארליך: לא צריך פקודות ולא צריך פוקד.

מאיר פרוש: לי יש חשבון עם הפוקד.

מאיר פרוש: נוריד את זה.

מאיר פרוש: בסדר.

איילת שקד: ממשיכים בסעיף 4.

<עידו בן יצחק: אופן הגשת הבקשה מיועד לשירות ביטחון יגיש בקשה לדחיית שירות בלשכת הגיוס או במקום אחר כפי שהורה הפוקד בהודעה לציבור.

<עידו בן יצחק: לבקשה לדחיית שירות מכוח פרק ג'1 לחוק, יצרף המיועד לשירות ביטחון תצהיר כאמור בסעיף 26כג(א)(4) לחוק, אישור ראש הישיבה כאמור בסעיף 26כג(א)(5) לחוק וכל אישור אחר, להנחת דעתו של הפוקד, המעיד כי מתקיימים בו התנאים למתן הצו.

<עידו בן יצחק: בתצהיר ובאישור כאמור, יפורטו הימים והשעות שבהם לומד המיועד לשירות ביטחון באותה ישיבה.

איילת שקד: למה הוספתם את "להנחת דעתו של הפוקד", מה שלא היה בתקנות הקודמות?

<הילה ארליך: יצאנו מנקודת הנחה שצריך להניח בפני הפוקד אישורים ראויים.

<הילה ארליך: למשל, אני סתם אתן לשם הדוגמה, נניח תלמיד שלומד בישיבה קטנה בחוץ לארץ, אותו אחד שבגיל 16 למד בחוץ לארץ, הפוקד לא מכיר את כל הישיבות הקטנות בארצות הברית והיא לא מוכרת כאן בארץ, ולכן הוא צריך לקבל איזשהו אישור ראוי שיניח את דעתו שאכן הוא היה תלמיד ישיבה בחוץ לארץ.

משה גפני: עד עכשיו היה ויכוח סמנטי אבל עכשיו זה מהותי.

<אחז בן ארי: זה מהותי מאוד.

<הילה ארליך: הפוקד מוגבל רק להנחת דעתו.

משה גפני: לאיזה צורך?

משה גפני: האם האישור לא נכון או אם אין ישיבה כזאת בארצות הברית, הרי הוא יכול לבדוק את זה.

משה גפני: זה לא צריך להיות להנחת דעתו.

משה גפני: זה לא עומד בקריטריונים.

משה גפני: מה זה הנחת דעתו?

<איתן עוזרי: הוא לא מדבר על ארצות הברית אלא על הישיבות בארץ.

משה גפני: לא משנה, אבל היא הסבירה.

<איתן עוזרי: הסעיף זה תקף לישיבות בארץ ואת מביאה דוגמה מארצות הברית.

<הילה ארליך: לא נכון.

<הילה ארליך: אתה טועה ומטעה.

<הילה ארליך: הפוקד צריך לבדוק האם אתה עומד בתנאי הסף כדי לקבל דיחוי שירות תורתו אומנותו.

<הילה ארליך: אם הוא עומד בסף, אחת העילות לעמידה בסף היא למשל שהוא למד בחוץ לארץ מגיל 16.

<איתן עוזרי: עד היום הסתפקתם בהצהרת ראש הישיבה או מנהל בית הספר שהבן אדם לומד אצלו.

<איתן עוזרי: מה השתנה מאז?

<איתן עוזרי: מה הבעיה עם זה?

<הילה ארליך: אני רוצה להסביר עוד משהו.

<הילה ארליך: הנחת דעתו של הפוקד היא מוגבלת.

<הילה ארליך: מה זה לא אוהב אותנו?

<הילה ארליך: אני לא יכול להגיד רק תלמידים עם עיניים ירוקות.

<קריאה: לא, תביא עוד אישור.

<קריאה: עוד אישור ועוד אישור.

<הילה ארליך: הנחת דעתו של הפוקד המעיד כי מתקיימים בו תנאים למתן הצו.

<הילה ארליך: התנאים למתן הצו קבועים גם בחוק וגם בצו והוא לא יכול לחרוג מזה.

ישראל אייכלר: מה מפריע לך כל אישור אחר?

<הילה ארליך: הוא צריך לקבל אישורים ראויים.

<הילה ארליך: הוא למשל יכול להגיד שאם הוא מקבל אישור בלתי קריא, אם הוא מקבל אישור שהוא לא מבין מה כתוב בו, זה לא מניח את דעתו.

יואב בן צור: זה ההיגיון אומר ואת לא צריכה לכתוב את זה.

<מירי פרנקל שור: המחלוקת לא ממוקדת בין אם כתוב הנחת דעתו של הפוקד לבין אם לא כתוב הנחת דעתו של הפוקד.

<מירי פרנקל שור: זה צריך להיות להנחת דעתו של הפוקד, כך שזה לא משנה אם זה כתוב.

<הילה ארליך: אז על מה הוויכוח?

<מירי פרנקל שור: כל אישור אחר, זה גם היה כתוב בתקנות הקודמות.

מאיר פרוש: לא, לא היה כתוב.

<איתן עוזרי: זה לא היה כתוב.

מאיר פרוש: כל אישור אחר המעיד על כך שמתקיימים התנאים.

<הילה ארליך: היה כתוב.

מאיר פרוש: לא להנחת דעתו.

ישראל אייכלר: למה אתם צריכים את המלים להנחת דעתו של הפוקד?

ישראל אייכלר: כל אישור אחר המעיד כי מתקיימים.

<מירי פרנקל שור: אפשר להישאר עם מה שהיה כתוב בתקנות.

<מירי פרנקל שור: "וכל אישור אחר המעיד כי מתקיימים בו התנאים".

משה גפני: זה לא היה בתקנות.

מאיר פרוש: המלים להנחת דעתו לא היו.

משה גפני: רק על זה אנחנו מדברים.

ישראל אייכלר: את בעצם מחזקת את מה שאנחנו טוענים.

<אחז בן ארי: כך או כך זה יהיה להנחת דעתו.

<מירי פרנקל שור: בוודאי.

<מירי פרנקל שור: לכן אני אומרת שאין כאן ויכוח.

יואב בן צור: לשם מה אתם צריכים לכתוב את זה?

<מירי פרנקל שור: בתקנות חוק טל כתוב: וכל אישור אחר המעיד על שמתקיימים בו התנאים למתן הדיחוי.

<מירי פרנקל שור: אני מבינה מדוע הם רוצים זאת, אבל מבחינה משפטית החשוב הוא האישור.

<מירי פרנקל שור: אם הוא לא יהיה להנחת דעתו של הפוקד, האישור הזה לא יתקבל.

<מירי פרנקל שור: לכן התנאי של הנחת דעתו של הפוקד בין כך ובין כך תהיה שם.

ישראל אייכלר: לכן זה מיותר.

<מירי פרנקל שור: לכן מבחינתי זה לא משנה אם זה כתוב או לא כתוב.

<מירי פרנקל שור: אם מירב תהיה הפוקד והאישור לא יהיה להנחת דעתה, היא לא מחויבת לקבל אותו.

<איתן עוזרי: אבל כשזה כתוב, זה מחייב.

<מירי פרנקל שור: גם כך זה מחייב.

<איתן עוזרי: אותי לימדו המשפטנים שזה מחייב.

<איתן עוזרי: אי אפשר להגיד שזה כתוב וזה לא מחייב.

<איתן עוזרי: אין דבר כזה.

<איתן עוזרי: מחר יבוא הפוקד וכך הוא יקרא את זה.

משה גפני: אנחנו מבקשים שזה לא יהיה כתוב.

משה גפני: אני מבין מה את אומרת.

משה גפני: בכל מקרה האישורים צריכים להיות להנחת דעתו של הפוקד.

<מירי פרנקל שור: נכון.

משה גפני: אחרת אין אישורים.

משה גפני: אם זה כתוב, יכול לבוא פוקד מרובע ויאמר שהמחוקק אמר כאן עוד משהו.

משה גפני: חוץ מהאישורים שהם בסדר, אני עכשיו הולך לחפור אני לא יודע מה.

<מירי פרנקל שור: לא.

<מירי פרנקל שור: אנחנו מדברים על סבירות.

משה גפני: אם זה לא היה כתוב בתקנות הקודמות וזה לא נפקא מינא לשום דבר, אנחנו מבקשים שזה לא יהיה כתוב.

משה גפני: המלים להנחת דעתו, שלא יהיו כתובות.

משה גפני: גם זה לא קריטי.

<מירי פרנקל שור: זה לא קריטי.

משה גפני: אבל בתקנות הקודמות זה לא היה כתוב.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: זה לא משנה.

ישראל אייכלר: כל פקיד בדואר שאני מגיש לו אישור והוא לא להנחת דעתו, הוא אומר לי שהוא לא בסדר.

<שרון רוברטס: למשרד המשפטים יש הערה.

<שרון רוברטס: כתוב כאן שבתצהיר יהיו רק הימים והשעות אותן לומד המיועד לשירות.

<שרון רוברטס: אנחנו רוצים שכל אישור שהפוקד מבקש, גם הוא יהיה מגובה בתצהיר ולאו דווקא השעות והימים.

<איתן עוזרי: שבן אדם יחתום תצהיר על כל דבר ודבר שנדרש ממנו?

<מירי פרנקל שור: אני מבקשת, יש לנו כאן צורת עבודה מסודרת.

<מירי פרנקל שור: אני מבקשת לקבל את כל ההערות לפני הדיון.

<שרון רוברטס: העברנו את ההערה למשרד הביטחון.

<מירי פרנקל שור: התקנות הובאו לאישור בכנסת.

<מירי פרנקל שור: מה שאתם מסכמים עם משרד הביטחון, זה משרד הביטחון.

<מירי פרנקל שור: ברגע שמגיעים לשולחן הכנסת אנחנו מבקשים – ומי שמכיר את סדר העבודה שלנו יודע זאת – להעביר לנו את ההערות כדי שנוכל לגבש עמדה.

<מירי פרנקל שור: לעניין מה שאת אומרת.

<מירי פרנקל שור: בסעיף 26כג(א) לחוק נקבע בפסקה (4): "הוא הצהיר בתצהיר בכתב שניתן לפי סעיף 15 לפקודת הראיות, מתקיימים בו התנאים שבפסקאות (1) עד (3)".

<מירי פרנקל שור: אם החוק קבע מה צריך להיות בתצהיר, זה מה שצריך להיות בתצהיר.

<שרון רוברטס: אבל כאן מבקשים דברים נוספים.

<שרון רוברטס: הימים והשעות בהם לומד המיועד לשירות.

משה גפני: איזה משרד את מייצגת?

<שרון רוברטס: משרד המשפטים.

משה גפני: למה את מבקשת את הימים ואת השעות שלא מופיעים בחוק?

<שרון רוברטס: זה כתוב עכשיו בתקנות.

<מירי פרנקל שור: היה על זה ויכוח.

<מירי פרנקל שור: על התצהיר.

<מירי פרנקל שור: בפסקה (1) עד (3) בחוק.

<קריאה: תצהירים נוספים.

<קריאה: לשם מה?

<משה גוטמן: יש כאן בעצם בקשה להרחיב את הדרישה כך שכל מה שהפוקד ירצה, יהיה בתצהיר.

<משה גוטמן: זאת הסיבה שלא צריך להיות כתוב להנחת דעתו של הפוקד.

משה גפני: יש לי הצעה.

משה גפני: אם צריך להגיש הכול ליועצת המשפטית של הוועדה, אם רוצים להקשות על התקנות, יש לי רשימה ארוכה כמו צבע העיניים, הימים, השעות, איזה תחביבים יש לו.

משה גפני: הרבה דברים.

<מירי פרנקל שור: יש כאן שני תצהירים.

<מירי פרנקל שור: האחד, של הבחור עצמו והשני תצהיר של ראש הישיבה.

משה גפני: למה צריך להוסיף ימים ושעות?

<שרון רוברטס: אנחנו רוצים שאם יש אישור אחר, שגם הוא יהיה מגובה בתצהיר.

<קריאה: זה לא בחוק.

משה גפני: אני חושב שהיא צודקת.

משה גפני: גם אני צריך להגיש את הרשימה.

משה גפני: צבע עיניים למשל.

<שרון רוברטס: אנחנו לא מבינים למה דווקא ימים ושעות צריכים להיות מגובים בתצהיר.

<שרון רוברטס: אם מבקשים אישורים נוספים, אנחנו רוצים שגם הם יהיו מגובים בתצהיר.

<קריאה: ימים ושעות לא מגובים בתצהיר.

<קריאה: זה לא מופיע בחוק.

<קריאה: זה לא צריך להיות.

<קריאה: זה ברמת המוסד.

<קריאה: למה אל תלמיד צריך לחתום על תצהיר לגבי ימים ושעות?

<קריאה: זה ברמת המוסד.

<מירי פרנקל שור: היות ואני לא יודעת מה זה האישור הנוסף שיכול לבקש הפוקד, אני לא יודעת אם לחייב את זה בתצהיר.

משה גפני: גברתי היועצת המשפטית, המלש"ב מגיע והוא מביא אישור שהוא לומד במוסד מסוים.

משה גפני: המוסד הזה הגיש תצהיר, ראש הישיבה חתום עליו, שבמוסד הזה לומדים כך וכך שעות ובאישור שהוא מקבל, הוא אומר שהוא לומד במסגרת של השעות של המוסד הזה.

משה גפני: למה הוא צריך לחתום על תצהיר נוסף שאלה הימים והשעות?

<מירי פרנקל שור: יכול להיות שמשרד המשפטים צודק בטענה אבל קשה להתייחס מכיוון שאנחנו לא יודעים מה יהיו התנאים הנוספים.

<מירי פרנקל שור: יש תנאים שיכול להיות שנכון שיהיו בתצהיר ויש תנאים שלא נכון שיהיו בתצהיר.

<מירי פרנקל שור: לכן הנושא של התצהיר נדון כאן בוועדה הרבה זמן במסגרת החוק.

<מירי פרנקל שור: זה היה שינוי מהותי לעומת מה היה בעבר, גם לעניין התצהיר של המלש"ב שמבקש את דחיית השירות וגם על ידי ראש הישיבה.

<מירי פרנקל שור: לכן קשה לחייב באוויר מכיוון שאם אנחנו לא יודעים מה התנאי הנוסף, אנחנו לא יודעים אם לחייב אותו בתצהיר או לא.

<מירי פרנקל שור: לכן עמדתי לוועדה היא שהתצהיר, בהתאם למה שכתוב בהוראות החוק.

<מירי פרנקל שור: אם אנחנו נדע עד הדיון הבא מה יהיו התנאים הנוספים, יכול להיות שיש מקום לחייב שגם הם יהיו בתצהיר.

איילת שקד: כרגע זה נשאר כמו שכתבתם.

משה גפני: אנחנו מערערים על הימים והשעות בתצהיר שלו.

משה גפני: זה צריך להיות כפי שהיה תמיד.

<הילה ארליך: זה קבוע בחוק.

<הילה ארליך: התצהיר לעניין הימים והשעות קבוע בחוק.

ישראל אייכלר: כל יחיד צריך להביא את זה?

ישראל אייכלר: בחוק קבוע שכל יחיד צריך להביא את זה?

<הילה ארליך: כן.

<הילה ארליך: סעיף 26כג(א) או (ב).

איילת שקד: אני מסכמת את סעיף 4(א) ו-(ב).

<הילה ארליך: בסעיף (א)(4): "הוא הצהיר בתצהיר בכתב שניתן לפי סעיף 15 לפקודת הראיות כי מתקיימים בו התנאים בפסקאות (1) עד (3)".

<הילה ארליך: התנאים בפסקאות (1) עד (3) הם שעות הלימוד בישיבה.

<מירי פרנקל שור: זה לא בדיוק מה שכתוב, שעות לימוד.

<אלעזר בן הראש: החוק אומר שהוא לומד בישיבה אבל לא באילו ימים.

<מירי פרנקל שור: הוא יכול ללמוד 45 שעות.

<אלעזר בן הראש: החוק לא אומר שהוא צריך להצהיר באילו ימים הוא לומד אלא החוק אומר שהוא לומד.

<מירי פרנקל שור: נכון, הוא לומד 45 שעות.

<אלעזר בן הראש: אתם רוצים תצהיר קצת יותר מורחב לגבי מסגרת הלימודים שלו ומה שעות הלימודים שלו.

<הילה ארליך: לצורך האכיפה, אנחנו נצטרך למשל לדעת את זה.

<אלעזר בן הראש: בסדר, אין בעיה, אבל ברגע שהתלמיד יצהיר בתחילת השנה הוא לומד בין 9:00 ל-7:00 בערב, אם הוא ירצה לשנות את לוח הלימודים שלו, הוא יצטרך להגיש תצהיר חדש אליכם על כך שהוא שינה את סדר היום שלו והוא מתחיל בשעה 8:00 ולומד עד 5:00.

<אלעזר בן הראש: החוק עצמו הגדיר שהתלמיד צריך ללמוד ארבעים א ארבעים וחמש שעות שבועיות.

<אלעזר בן הראש: סדרי ישיבה יכולים להשתנות בזמן קיץ לעומת זמן חורף ויכול להיות שראש הישיבה יחליט שסדר בוקר מתחיל מ-8:00 עד 1:00 ובזמן הקיץ מ-9:00 עד 2:00, ואז כל התלמידים בישיבה יצטרכו להגיש לכם תצהיר חדש.

<הילה ארליך: בכל אתה צודק, חוץ מזה שהם יצטרכו להגיש תצהיר חדש.

<מירי פרנקל שור: הילה, את לא צודקת.

<מירי פרנקל שור: הוועדה החליטה שיוגש תצהיר שהוא לומד 45 שעות.

<הילה ארליך: זה מה שכתוב כאן.

<מירי פרנקל שור: אבל הבקשה של משרד המשפטים היא לגבי איזה ימים ובאילו שעות.

<אלעזר בן הראש: לא, אתם אומרים הימים והשעות בהם הוא לומד.

<הילה ארליך: את לא יכולה לחייב אותו.

<אלעזר בן הראש: אתם אומרים ימים ושעות.

<אלעזר בן הראש: אני לומד ביום ראשון מ-8:00 עד 1:00 וביום שני מ-9:00 עד 4:00 וכך הלאה.

<אלעזר בן הראש: זה מה שכתוב בתקנות.

<אלעזר בן הראש: זה כמו שבמשרד החינוך מגישים.

<אלעזר בן הראש: משרד החינוך, הישיבה מגישה לו באיזה שעות הוא לומד כדי שהוא יוכל לבצע את הביקורות.

<אלעזר בן הראש: זה תצהיר פרטני של כל תלמיד.

<אלעזר בן הראש: אם הוא שינה את המערכת, הוא יצטרך לכתוב לך שהוא לומד עכשיו בשעות אחרות.

משה גפני: "בתצהיר יפורטו הימים והשעות בהם לומד המיועד לשירות ביטחון".

<אלעזר בן הראש: הוא צריך להגיש את סדר הלימודים שלו.

משה גפני: מה הימים והשעות בהם הוא לומד.

<הילה ארליך: אתה עכשיו לא מדבר על התצהיר אלא אתה מדבר על האישור.

<אלעזר בן הראש: לא משנה.

<אלעזר בן הראש: האישור הזה אותו אתם רוצים.

<הילה ארליך: האישור הוא על 45 שעות.

<אלעזר בן הראש: את רוצה גם אישור פרטני?

<אלעזר בן הראש: שהוא לא יהיה בתצהיר?

<הילה ארליך: אני רוצה אישור לגבי השעות והימים שהוא לומד כדי שאם אני מחר אעשה אכיפה ואשלח בודק לשם, אוכל לדעת שביום שלישי לא לומדים בבוקר ולכן אני לא אשלח את הבודק ביום שלישי בבוקר.

<אלעזר בן הראש: אין בעיה.

משה גפני: את זה המוסד נותן לך.

<אלעזר בן הראש: זה אישור מוסדי או אישור פרטני?

<אלעזר בן הראש: אם כל תלמיד יכתוב לך את סדר יום הלימודים שלו, זה לא ייגמר.

<אלעזר בן הראש: בנוסף לזה, כל פעם שהוא ישנה, הוא יצטרך להביא אישור על כך.

<אלעזר בן הראש: ישיבה שהיא פעילה משעה 8:00 בבוקר עד 11:00 בלילה, שעות הפעילות שמשרד החינוך מתיר הן מ-8:00 עד 9:00 בערב.

<אלעזר בן הראש: יכול היות תלמיד שיתחיל סדר בוקר ב-9:00 בבקר וחוזר הביתה ב-9:00 בערב ויכול להיות תלמיד שמתחיל ב-8:00 בבוקר וחוזר הביתה ב-8:00 בערב.

<מירי פרנקל שור: צריך להיות באיזשהו מקום סדר.

<אלעזר בן הראש: שיטת הלימוד בישיבות היא שיטה עצמאית.

<אלעזר בן הראש: לומדים בחברותות, לאנשים יש את המסגרת הגדולה, את הפריימינג, במסגרתה הם צריכים ללמוד אבל ברמת הפרט יש ניוד מסוים.

<אלעזר בן הראש: אם כל פרט יצטרך להגיש אישור ונגיד שהוא החליף חברותא או שהסיכום שלו עם אשתו מתי הוא מוציא את הילד מהגן השתנה, עכשיו כל אחד יצטרך להגיש כאן אישורים כל מספר חודשים, דבר שיגרום לבלגן גדול.

<עמוס צייאדה: יש גם אברכים והם צריכים ללמוד חמש שעות פחות.

<אלעזר בן הראש: אפשר להסתפק במה שמדווח למחלקת הישיבות.

<אלעזר בן הראש: ממילא יש הצלבות ביניהם.

<אלעזר בן הראש: מחלקת הישיבות מפרטת בדיוק את השעות ואם יש שינוי, זה מסודר במחשב ולא צריך תצהיר של כל תלמיד בנפרד או דיווח של כל תלמיד בנפרד.

<אלעזר בן הראש: ברמת המוסד.

<אלעזר בן הראש: יש את מחלקת הישיבות וממילא עושים סנכרון רק לגבי מי שלא נמצא ולדברים התועלתיים, שלא יהיה בלגן, פתאום שכחו אותם.

<עמוס צייאדה: אנחנו מקבלים מהמוסדות בכל רגע נתון דיווח על שעות הלימודים במוסד.

<עמוס צייאדה: אם מוסד לדוגמה יוריד אפילו חצי שעה או עשר דקות מהמכסה של 45 שעות, הוא לא יקבל תמיכה בגין כל תלמידיו.

<עמוס צייאדה: כלומר, כן יש כאן מקור מידע טוב ואמין ושנכון לעבוד אתו.

<מרים גראזי רוזנבאום: גם משרד הביטחון, ממילא תבקשו דיווחים ממוסדות.

<מרים גראזי רוזנבאום: כל תלמיד שייך למוסד.

<אלעזר בן הראש: הדיווח צריך להיות ברמה של מוסד ולא ברמה של תלמיד.

משה גפני: לפי דעתי יש כאן

משה גפני: שני דברים שאתם קצת מערבים ואפשר לפתור את הבעיה.

משה גפני: יש את הדיווח המוסדי, כמו שאומר עמוס צייאדה וכמו שאומר משרד החינוך.

משה גפני: יש 45 שעות עליהן הוא צריך לדווח והשעות בהן לומדים, משעה זאת ועד שעה זאת.

משה גפני: שם יש 45 שעות שבועיות.

משה גפני: מגיע המלש"ב ואומר שהוא לומד בישיבה הזאת כי אם הוא לא לומד בישיבה, הוא לא יכול לבקש דחייה.

משה גפני: הוא אומר שהוא לומד בשעות של המוסד – מה שכתוב בחוק בימים ובשעות – שהמוסד הזה מדוח עליהן.

משה גפני: הוא לא צריך להיכנס באופן פרטני בתצהיר שלו שהוא לומד מ-9:00 עד 9:00 בערב מכיוון שאת זה המוסד מדווח.

משה גפני: אם הוא לא מדווח או אם הוא מוריד מספר דקות כמו שהוא אומר, הוא לא מקבל בכלל תקצוב על כל הישיבה והישיבה הזאת לא מוכרת.

משה גפני: להיכנס לפרט שכל מלש"ב יצטרך לכתוב את השעות כדי שלכם תהיה אכיפה, זה פשוט לסרבל את העניין ואסור לעשות את זה.

משה גפני: צריך להסתמך על כך שהוא כותב שהוא לומד 45 שעות במוסד הזה והזה, שם השעות מפורטות.

<עמוס צייאדה: אי אפשר לפקח על כל מערכת פרטנית.

משה גפני: זה העניין.

משה גפני: זה לא משנה מבחינתכם.

משה גפני: זה גם לא הופך את זה לדבר לא יפה.

משה גפני: בישיבות יש גילאים שונים, מגיל 18 עד 27.

משה גפני: לא צריך להיכנס לפרטים האלה.

<משה גוטמן: נכון.

<משה גוטמן: אני אומר שזה לא הגיוני.

משה גפני: אם המוסד מדווח, אז המוסד מדווח כי אחרת אתה לא יכול להיות מלש"ב.

<משה גוטמן: יש כוללים בהם מדובר בפחות שעות, 45 שעות זה יותר שעות.

<משה גוטמן: זה לא שייך.

משה גפני: אבל הכולל גם הוא מדווח כי אחרת לא מכירים בו.

משה גפני: יש הבדל בין רמת המוסד לבין רמת המלש"ב.

משה גפני: המוסד צריך להיכנס לזה אבל לא המלש"ב.

<מרים גראזי רוזנבאום: אני לא רואה את התועלת בתצהיר פרטני.

<מרים גראזי רוזנבאום: זה לא מועיל.

<מרים גראזי רוזנבאום: ספק אם זה מועיל גם לאכיפה.

משה גפני: זה עושה את זה לא יפה.

<מרים גראזי רוזנבאום: כי אז הוא יאמר שהוא החליף מוסד, החליף מסלול וכולי.

<מרים גראזי רוזנבאום: זאת האחריות של המוסד שקובע את שעות הלימודים.

<מרים גראזי רוזנבאום: התלמיד בדרך כלל לא קובע לעצמו את שעות הלימוד שלו.

משה גפני: צודקת.

משה גפני: זה לא מוסיף שום דבר.

משה גפני: הוא לא יכול להחליט פתאום שהוא לומד בשעת לילה מאוחרת.

משה גפני: זה נראה אילו אתם מתעלקים על מישהו.

<הילה ארליך: למה זה היה בתקנות חוק טל זה היה?

משה גפני: זה היה בתקנות?

<הילה ארליך: כן.

משה גפני: שהמלש"ב אומר ימים ושעות?

משה גפני: לא היה.

מאיר פרוש: לא היה ימים ושעות.

<הילה ארליך: סליחה, אני רוצה לקרוא.

<הילה ארליך: זה נוסח מאוד דומה.

<הילה ארליך: סעיף 4(ב): "הדרך להגשת בקשה לצו דחיית שירות.

<הילה ארליך: לבקשה לצו, יצרף המיועד לשירות ביטחון תצהיר כאמור בסעיף 2(3) לחוק, אישור ראש הישיבה בסעיף 2(4) לחוק וכל אישור אחר המעיד על שמתקיימים בו התנאים למתן הצו.

<הילה ארליך: בתצהיר ובאישור כאמור יפורטו הימים והשעות בהם לומד המיועד לשירות ביטחון באותו מוסד".

<מרים גראזי רוזנבאום: אולי באישור ראש הישיבה זה רלוונטי.

משה גפני: ראש הישיבה.

<הילה ארליך: "יצרף המיועד לשירות ביטחון תצהיר כאמור בסעיף 2(3) לחוק".

משה גפני: הוא מביא אישור מראש הישיבה.

משה גפני: זה מה שהוא מביא המיועד לשירות ביטחון.

אלעזר שטרן: מה זה ראש הישיבה?

משה גפני: הנה, הוא הגיע.

משה גפני: אישור ראשה הישיבה מצורף.

משה גפני: זה מה שכתוב כאן.

<הילה ארליך: אישור ראש הישיבה מצורף לגבי אותו תלמיד, אותו פרט, והרב מאשר, ראש הישיבה מאשר שאותו פרט לומד בשעות האלה.

משה גפני: נכון, כי זה המוסד.

משה גפני: לא הוא כותב את זה.

משה גפני: כותב את זה ראש הישיבה.

<הילה ארליך: גם הנוסח הזה מאפשר את זה.

<הילה ארליך: זה בדיוק אותו נוסח.

משה גפני: לא היה אף אישור שהמלש"ב פירט את הימים והשעות.

<הילה ארליך: זה אותו נוסח בדיוק.

<הילה ארליך: תסתכל.

<הילה ארליך: זה אותו נוסח.

ישראל אייכלר: זה אומר שכל תקופת חוק טל לא ביצעתם את החוק.

<הילה ארליך: יכול להיות אבל עכשיו נבצע.

ישראל אייכלר: אף פעם לא דרשו מתלמיד ישיבה כלשהו להביא פירוט של שעות וימים, כמו איזה עובד שמחתים כרטיס.

ישראל אייכלר: אלה דברים חדשים שלא היו.

אלעזר שטרן: אני שאלתי מה זה ראש הישיבה.

ישראל אייכלר: מי שהתגייר אצל הרב סתיו, הוא ראש ישיבה.

אלעזר שטרן: יש הגדרה לראש ישיבה?

אלעזר שטרן: אני שואל לא בצחוק.

אלעזר שטרן: אולי המשגיח?

משה גפני: אתה יכול להניח הצעת חוק לגבי ההגדרה של ראש ישיבה.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה.

אלעזר שטרן: אני רוצה שמישהו יגיד לי מה זה ראש ישיבה.

משה גפני: ראש ישיבה הוא מי שאומר שיש לו ישיבה והוא עומד בתנאים.

אלעזר שטרן: אני לא יודע מה זה ראש ישיבה.

<מירי פרנקל שור: אחז, אותו הדבר היה בתקנות.

אלעזר שטרן: אתם חושבים שאין דבר כזה יותר מראש ישיבה אחד לאותה ישיבה?

אלעזר שטרן: תדעו שיש.

<מירי פרנקל שור: יש.

אלעזר שטרן: ברור, אז עכשיו מה זה ראש ישיבה?

<קריאה: המונח מופיע גם בחוק.

<הילה ארליך: המונח מופיע בחוק ואנחנו נטפל בזה בתקנות של המוסדות.

מאיר פרוש: בפקודות הצבא כתוב מה זה ראש להק 14?

ישראל אייכלר: מה זה ראש אכ"א?

מאיר פרוש: זה אנחנו יודעים, אלעזר שטרן.

איילת שקד: הרב גפני, זה היה בחוק טל.

איילת שקד: מה ההבדל?

איילת שקד: אנחנו מתקדמים.

משה גפני: גברתי היושבת ראש, זה נכון, הם צודקים, זה היה כתוב בחוק טל.

משה גפני: אני מציע שהם יבדקו את זה עוד פעם.

משה גפני: לא ביקשו את זה עד היום.

<קריאה: היה ולא ביקשו.

<קריאה: זה היה ולא יושם.

איילת שקד: כן.

איילת שקד: זה היה ולא יושם.

משה גפני: אני מציע שהם יבדקו את זה מכיוון שלפני חוק טל זה לא היה ומחוק טל זה מופיע – עכשיו אני רואה – אבל לא השתמשו בזה כי זה ממש מסרבל את העניין.

<מירי פרנקל שור: גם בתקנות חוק טל נאמר שהוא צריך להצהיר באיזה שעות.

<מירי פרנקל שור: אז שיישאר כך.

<אחז בן ארי: נכון.

<אחז בן ארי: את זה אנחנו אומרים.

איילת שקד: רח"ט תומכ"א תבדוק את זה ותחזור אלינו עם תשובה.

משה גפני: טוב.

משה גפני: גם סוכם שמשרד המשפטים יכין רשימה כדי לתת את זה באופן מסודר ליועצת המשפטית.

איילת שקד: בסדר.

מאיר פרוש: זה לא הוחלט.

משה גפני: לא הוחלט.

משה גפני: אם אפשר רק אישור של השרה על זה, על התוספות.

איילת שקד: סעיף 5.

מאיר פרוש: לא קראנו את 4(ג).

<מירי פרנקל שור: נכון.

איילת שקד: כי זה אותו הדבר, רק לגבי ישיבות גבוהות.

מאיר פרוש: אני לא רוצה לומר שזה אותו הדבר, אבל זה אותו דבר, אבל לא הקריאו את זה.

<מירי פרנקל שור: זה לא בסמכות הוועדה.

איילת שקד: אנחנו נעשה ישיבה משותפת והצבעות משותפות של שתי הוועדות.

משה גפני: לא הבנתי מה אמרת עכשיו.

משה גפני: לגבי הציוניות יהיה דיון אחר?

איילת שקד: בוועדת חוץ וביטחון.

משה גפני: למה זה כך?

איילת שקד: כך עשינו בחוק.

<מירי פרנקל שור: נקבע בחוק שכל עניין פרק ג'1, התקנות יובאו לוועדה שתקבע ועדת הכנסת.

<מירי פרנקל שור: ועדת הכנסת הסמיכה לעניין פרק ג'1 את ועדת שקד.

<מירי פרנקל שור: הציוניות הגבוהות וישיבות ההסדר ייכללו בחוק שירות ביטחון מחוץ לפרק ג'1, שם הסמכות היא בחוק שירות ביטחון.

משה גפני: אני חושב שזה לא נכון לעשות את זה.

איילת שקד: כבר עשינו את זה.

איילת שקד: למה לא אמרת עת עשינו את זה שזה לא נכון?

משה גפני: בסדר, אז לא אמרתי כי הייתי בוועדת הכספים.

מאיר פרוש: גפני, אמרת עוד כמה דברים שהם לא עשו.

משה גפני: כן.

משה גפני: זה דבר שהוא איננו נכון.

משה גפני: הוא לא טוב לישיבות הציוניות, דרך אגב.

משה גפני: כך אני חושב.

איילת שקד: זה קצת מסורבל אבל לא משנה.

משה גפני: אבל זה גם לא שוויוני.

משה גפני: צריך לדון באותו מקום על אותם נושאים כי זה אותו הדבר.

משה גפני: הנה, תראו את הניסוח בשני הסעיפים האלה, בדיוק מילה במילה.

איילת שקד: גפני, עכשיו לא נעשה תיקון חקיקה.

איילת שקד: אין מה לעשות.

משה גפני: אני כל הזמן בדעה שלא צריך לעשות תיקוני חקיקה אלא צריך להחליף את הממשלה.

איילת שקד: נזמין את החבר'ה מחוץ וביטחון, הם ישבו כאן ונצביע יחד אתם, אנחנו על סעיף כזה והם על סעיף כזה.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: אין מה לעשות.

משה גפני: טוב, אבל צריך לעשות את זה יחד.

איילת שקד: נעשה יחד.

איילת שקד: כן.

ישראל אייכלר: מה ההגדרה של ישיבה גבוהה ציונית?

ישראל אייכלר: מה זה ציונית?

ישראל אייכלר: אחר שנדע מה זה ראש ישיבה, אני רוצה לדעת מה זה ציונית.

איילת שקד: שהמסלול הוא גיוס.

איילת שקד: שהם כולם מתגייסים בסופו של דבר.

מאיר פרוש: לא.

איילת שקד: לפרוש הייתה הגדרה.

מאיר פרוש: שאין להם טלוויזיה בבית, הם ישנים בסוכה.

מאיר פרוש: דברים כאלה.

מאיר פרוש: אולי אלעזר יסביר לנו מה זה ציוני.

איילת שקד: לא.

איילת שקד: השאלה היא אם יושבים בסוכה או לא.

משה גפני: הוא שואל את אלעזר שטרן שאלה מצוינת?

איילת שקד: לא נמאס לכם?

איילת שקד: כבר היינו בשידור הזה במושב הקודם.

איילת שקד: תחדשו.

אלעזר שטרן: אני מוכן לענות.

איילת שקד: אני מבקשת בדיחות חדשות.

איילת שקד: לא למחזר בדיחות.

ישראל אייכלר: לא שמעתם שבתקנון הקונגרס הציוני לא מופיע התנאי הזה ואני רוצה לדעת מתי שינו.

משה גפני: את מי אתה שואל?

משה גפני: את אלעזר שטרן?

ישראל אייכלר: מתי שינו את תקנות הקונגרס הציוני מבלי ששטרן יכול היה להגיש הצעת חוק האומרת מי הוא רב שיכול לקבוע באיזה תנאים הישיבה הציונית היא ישיבה ציונית.

ישראל אייכלר: האם הרב סתיו יכול קבוע מה זאת ישיבה ציונית?

משה גפני: כן, הכול הרב סתיו.

משה גפני: אם היו נותנים אפשרויות גיור לרב סתיו, לא היו צריכים החלטת ממשלה.

אלעזר שטרן: אחרי שיהדות התורה תסכים להתחשב בממשלת ישראל.

ישראל אייכלר: אני רוצה שיהיו תנאים מאירי פנים כדי לקבל הגדרה לגבי ישיבה ציונית.

איילת שקד: גפני, אתה יכול להיות כבר שר האוצר.

איילת שקד: ממשיכים.

<עידו בן יצחק: תקופות "בין הזמנים" מיועד לשירות ביטחון שחל עליו צו דחיית שירות רשאי במשך כל שנה שלא ללמוד באופן סדיר בישיבה בפרקי זמן אלה: בין יום י"א בתשרי ליום ל' בתשרי.

<עידו בן יצחק: בין יום א' בניסן ליום ל' בניסן.

<עידו בן יצחק: בין יום ה' באב ליום ב' באלול.

איילת שקד: כאן אמרנו שצריך להוסיף סעיף (4) האומר: עשרה ימי פעילות חוץ מוסדיים.

איילת שקד: הבנתי שבחסידויות הם עושים גם פעילויות מחוץ למוסד.

אלעזר שטרן: את צודקת.

אלעזר שטרן: הם כבר הוסיפו שניים.

אלעזר שטרן: באמת, בואו נעשה צחוק מעצמנו עד הסוף.

איילת שקד: כמה ימים בסך הכול?

אלעזר שטרן: אם העגלון של הכרכרה שמחזיר אותם מהישיבה לקהילה, נגיד הוא חולה או הסוס חולה, הרי מאיפה יש כל כך הרבה ימים חופש?

אלעזר שטרן: אנחנו מטורפים.

איילת שקד: כמה ימים זה בסך הכול?

משה גפני: אני מבקש להתייחס לדברים האלה המסיתים של חבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: 78 ימים.

אלעזר שטרן: אני אספר לך מהמבצע האחרון למה הם נותנים יד.

אלעזר שטרן: באמת, אתם לא מתביישים אחז?

משה גפני: לא.

משה גפני: אתה צריך להתבייש.

אלעזר שטרן: שולחים אנשים הביתה כשאתם קוראים למילואימניקים.

אלעזר שטרן: אין לכם בושה.

אלעזר שטרן: חופשות של שלושה שבועות כשאתם קוראים למילואימניקים.

אלעזר שטרן: אתם עובדים אצלם.

אלעזר שטרן: אין טיפת מוסר?

ישראל אייכלר: אתה מדבר על מוסר?

ישראל אייכלר: אתה?

אלעזר שטרן: בוודאי שאני מדבר על מוסר.

אלעזר שטרן: הוציאו כאן אנשים, ואני אומר לך עכשיו.

משה גפני: מה זה הוא מדבר בלי רשות דיבור?

משה גפני: אני עכשיו ברשות דיבור.

אלעזר שטרן: במבצע האחרון הוציאו אנשים לחופש למשך שלושה שבועות כשקראתם למילואימניקים.

אלעזר שטרן: הוצאתם אותם מהעבודה, מהחופשות המשפחתיות, ממה שאתם רוצים כדי להוציא את האנשים האלה לחופש.

אלעזר שטרן: במקום לקרוא להם, זה מה שאתם עכשיו אומרים.

משה גפני: גברתי היושבת ראש, אני ברשות דיבור?

איילת שקד: כן.

ישראל אייכלר: בין אבו מאזן לבינך, אני בוחר באבו מאזן.

ישראל אייכלר: אתה מדבר על מוסר?

ישראל אייכלר: יש לך בכלל מוסר להילחם נגד?

ישראל אייכלר: תביא גויים מחוץ לארץ ותגייר אותם אצל הרב סתיו.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: אתה נלחם?

אלעזר שטרן: אייכלר הלוחם.

איילת שקד: זכות הדיבור לחבר הכנסת גפני.

אלעזר שטרן: גם אני אחר כך.

איילת שקד: אתה תקבל זכות דיבור.

איילת שקד: אתה לקחת אותה.

איילת שקד: תקבל אחר כך.

משה גפני: גברתי היושבת ראש, ראשית, אני מוחה על העניין הזה שהוא אומר על אנשי הצבא ועל אנשי משרד הביטחון שאין להם בושה.

אלעזר שטרן: כך נראה שגפני צריך להגן על משרד הביטחון מפניי.

ישראל אייכלר: הוא היה ראש אכ"א.

ישראל אייכלר: אתה מתאר לעצמך את זה?

איילת שקד: חברים, אני מבקשת לכבד את פקידי הממשלה שנמצאים כאן.

ישראל אייכלר: הוא אוהב יהודים לא פחות ממך.

אלעזר שטרן: הוא הולך לטהרן.

ישראל אייכלר: איזו שנאה.

משה גפני: חבר הכנסת שטרן חוזר על זה פעם אחר פעם אחר פעם.

משה גפני: אני יכול להגיד לך בשם חברי הוועדה שאנחנו לא רוצים להגן בשום מקרה ובשום צורה על מישהו שלוקח חופשים ולא לומד תורה.

משה גפני: התפקיד שלנו הוא לגרום לכך שאנשים יוכלו ללמוד תורה וללמוד ברצף, ומשרד הביטחון מודע לזה ובצבא מודעים לזה.

משה גפני: יש מקרים בהם יש תלמידי ישיבה או שנוסעים לאדמו"ר או שנוסעים לאיזשהו מקום וממשיכים שם את הדרך שלהם.

משה גפני: מדובר על מקרים שהם מקרים חריגים כי באופן עקרוני מה שקורה היום, זה גם בין הזמנים שמוגדר בחוק, אנשים היום יושבים ולומדים בניגוד לאלעזר שטרן שהוא לא מכיר את זה.

אלעזר שטרן: אתם אין לי בעיה.

משה גפני: אל תעזור לי.

משה גפני: לכן ההסתה הזאת שיש מבצע צוק איתן וכאילו אנשים לא לומדים, שקר מוחלט.

משה גפני: לא היה, לא נברא, לא משל ולא נמשל.

משה גפני: זאת הסתה של מי שלא מכיר בערך של לימוד תורה בכלל.

משה גפני: חברת הכנסת שקד, אני הייתי לוקח אותך והייתי לוקח את חברי הוועדה בתקופה ההיא כדי לראות איך תלמידים למדו, גם כשהיה בין הזמנים.

ישראל אייכלר: כדי לחזק את חיילי צה"ל.

משה גפני: למדו.

משה גפני: משרד הביטחון והצבא מודעים לעניין הזה שיש מקרים שהם מקרים כאלה שתלמידים נוסעים ולא נוסעים לטייל ולא נוסעים לאיזה חופש אלא זה חלק מהעניין הרוחני שלהם ופעמים רבות נותנים להם אישור.

משה גפני: אני לא רוצה לדבר על מקרים אחרים.

משה גפני: היינו במבצע צוק איתן, היינו בקריה בתל אביב ואנחנו כולנו ראינו את החיילים שנמצאים שם וישבו.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לעניין הזה, אבל אני אומר לך שהוא מנהל מסע הסתה נגד לומדי התורה.

משה גפני: את מה שאת הצעת, צריך להיות בתקנות כי הסמכות היא בידיהם.

משה גפני: אני מוחה בכל תוקף על זה שהוא משמיץ את אנשי משרד הביטחון ואת אנשי הצבא.

איילת שקד: המחאה נרשמה בפרוטוקול.

משה גפני: בושה לחברי התנועה שעושים מגיור פוליטיקה.

איילת שקד: חבר הכנסת שטרן, עשרת הימים האלה, הם לא עשרה ימי חופש אלא אלה עשרה ימי פעילות מחוץ למוסד אבל זה במסגרת הישיבה.

איילת שקד: דרך אגב, אנחנו זוכרים, כמו שבני חוץ לארץ צריכים לבקר ביד ושם, יש פעילויות לכל ישיבה שהן מחוץ למוסד.

איילת שקד: זה לא שהם בחופש בבית.

<הילה ארליך: זה חלק מהלימוד.

איילת שקד: עמוס, לשיטתך, כאשר מוסד עורך יום פעילות של המוסד מחוץ למוסד, הם צריכים לדווח לך ואתה יודע על כך?

<עמוס צייאדה: הנושא הזה נדון כאן לפני כמה וכמה חודשים טובים.

<עמוס צייאדה: קודם כל, לגבי סך הימים, אני לא בטוח שה-78 ימים מדויק.

<עמוס צייאדה: הימים הם אחרי יום כיפור ועד סוף חודש תשרי.

<קריאה: יש כאן תאריכים.

<עמוס צייאדה: ה' באב או ט' באב, יש כמה גרסאות.

<עמוס צייאדה: יכול להיות שמ-ט' באב גם מספיק ואפשר להוריד.

<מרים גראזי רוזנבאום: אני מציעה שהתקנות של המוסדות נביא לוועדה.

<עמוס צייאדה: הנושא הזה עולה אצלנו באגף עת באים מוסדות ומבקשים ימים מכל מיני סיבות.

<עמוס צייאדה: זאת יכולה להיות חופשה שאין לה הצדקה, לפחות בעינינו, ויכולים להיות גם דברים שמישהו אומר שהוא רוצה ללכת להשתלמות במצוות בארץ, שזה במיוחד רלוונטי בשנה הזאת או בזמן הקרוב אליה, או זה יכול להיות בהלכות שחיטה, משחטה, כשרות ועוד כל מיני דברים.

<עמוס צייאדה: גם ישיבות ציוניות למשל ביום ירושלים באות ואומרות לי שהן רוצות ללכת למרכז הרב כי שם יש יום לימוד בו כולם לומדים.

<עמוס צייאדה: השאלה מה עושים עם הדברים האלה.

<עמוס צייאדה: עד היום זה מגיע אלינו ללשכה המשפטית.

<עמוס צייאדה: זה צריך להיות מוסד – האם כן, כמה, מה מרשים, מה לא מאשרים.

<עמוס צייאדה: אני אתן כאן עוד דוגמה.

<עמוס צייאדה: למשל פורים.

<עמוס צייאדה: אני לא חושב שמישהו מצפה למצוא תלמידים בישיבה ואני לא מצפה שהם ילמדו באותו יום וזה לכאורה יום לימודים.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: אבל לא צריך הכול לשים בתקנות וחקיקה.

איילת שקד: אתם יכולים גם להפעיל שיקול דעת.

<מרים גראזי רוזנבאום: כמו שאמרה עורכת הדין ארליך.

<מרים גראזי רוזנבאום: אלה תקנות הפרט.

<מרים גראזי רוזנבאום: מדובר על לימודים סדירים.

<מרים גראזי רוזנבאום: מבחינתנו, ברגע שתלמיד הולך להשתלמות בנושא שחיטה, הולך לאיזושהי פעילות שהמוסד מארגן, זה במסגרת הלימודים הסדירים שלו.

<מרים גראזי רוזנבאום: יכול להיות המקום הנכון להכניס את זה, זה באמת בתקנות של המוסדות.

<מרים גראזי רוזנבאום: אם הוא הולך לדברים האלה, זאת לא בעיה.

<נחום בנדיקט: אני חושב שאפשר להיצמד או לא לכתוב את ימי החופשה אלא לכתוב שזה מקביל למחלקת הישיבות, כמו עושים את הביקורות ואת שאר הדברים.

<נחום בנדיקט: על התקנות האלה חותם השר פירון.

<נחום בנדיקט: זה לא שמישהו לבד מחליט.

<נחום בנדיקט: אז זה יהיה מוצמד.

<נחום בנדיקט: בהתאם למשרד החינוך שיתאם את זה עם משרד הביטחון.

<נחום בנדיקט: כאן אנחנו סוגרים דברים.

<נחום בנדיקט: אתן דוגמה.

<נחום בנדיקט: גם בישיבות החרדיות, לא בדיוק הציוניות, לדוגמה בימי חנוכה חלקם לוקחים יומיים-שלושה, בפרט בשנים עם שני אדר.

<נחום בנדיקט: באופציה הזאת מחלקת הישיבות, אם יהיה כתוב כפי שכתוב עכשיו, לא תוכל לאשר את זה בגלל הנושא של הצבא.

<נחום בנדיקט: לדעתי הצבא לא התכוון לא לאפשר שלושה ימים כאלה.

<הילה ארליך: רגע, לנסוע לאן?

<הילה ארליך: אני לא מבינה.

<נחום בנדיקט: לנסוע לאדמו"ר.

<הילה ארליך: הכוונה של עשרת הימים שחברת הכנסת שקד מדברת עליהם, אלה ימים שיש בהם פעילות של הישיבה והיא במסגרת הישיבה אלא לא יושבים ולומדים בישיבה אלא יוצאים נניח לקברות צדיקים.

<הילה ארליך: זה חלק מתכנית הלימודים.

<הילה ארליך: אתה מדבר על חופש נוסף בזמן חנוכה, וזה אנחנו לא מתכוונים להתיר.

<נחום בנדיקט: לא.

<הילה ארליך: אנחנו חושבים שימי החופשה ב"בין הזמנים" הם די והותר.

מאיר פרוש: אני אסביר.

מאיר פרוש: אמרתי אתמול גם ליועצת המשפטית שאם כך היה כתוב בעבר בתקנות, אלה הם הדברים שהיו כתובים בעבר.

מאיר פרוש: חבריי ודאי יודעים שרוב רובן של הישיבות, פחות או יותר אלה הם הימים.

מאיר פרוש: אבל יאמר לכם הרב אייכלר שהישיבות של בעלז למשל בכל הארץ, עשרת ימי תשובה – שזה מ-א' תשרי עד י' תשרי – כולם באים ללמוד בבית המדרש הגדול בבעלז.

משה גפני: אצל האדמו"ר.

ישראל אייכלר: אותו הדבר בחנוכה.

מאיר פרוש: או חסידי גור.

מאיר פרוש: זה אמור גם לגבי כל הישיבות של חסידי גור בארץ, בעשרת ימים תשובה – א' בתשרי עד י' בתשרי.

מאיר פרוש: הצבא ידע על כך בעבר.

מאיר פרוש: הדברים האלה התחדדו מהתקופה בה עמוס לקח לידיו את מחלקת הישיבות.

מאיר פרוש: אז נשאלת השאלה, אם הישיבה מחיפה נוסעת לירושלים להדלקת נרות אצל האדמו"ר מבעלז והנסיעה מחיפה לירושלים היא בשעה 2:00 בצהרים, אז יוצאים כדי להגיע בזמן להדלקת הנרות בשעה 5:00 או ב-6:00.

מאיר פרוש: הפיקוח של עמוס היה בחיפה בשעה 3:00 אחר הצהרים ולא מצא את התלמידים אבל התלמידים נסעו להדלקת הנרות של האדמו"ר בירושלים.

מאיר פרוש: אם זה נרשם בפרוטוקול ואנחנו מבינים שיש ישיבות שמתניידות להדלקת נרות אצל האדמו"ר, אני לא חושב שצריך לשנות בתקנות אבל שבפרוטוקול יירשם שצריך לדעת על הניוד הזה.

מאיר פרוש: עמוס ביקש – עת אני הייתי במשרד החינוך – לחדד את זה.

מאיר פרוש: אני רוצה לדעת שכל ישיבה תגיד לו את השעות או הימים בהם הם לא נמצאים כדי שהוא ידע שלשם הוא לא שולח פיקוח.

מאיר פרוש: אם אפשר להסכים על מה שכתוב בתקנות פלוס מה שבאופן טבעי קורה.

<אחז בן ארי: זה חלק מההתנהלות של הישיבה.

מאיר פרוש: כן, אבל זה לא רשום.

מאיר פרוש: אתה יכול לומר לחסיד בעלז שלומד עשרת ימים תשובה כאשר ב-ה' בתשרי הוא לומד בירושלים והוא לא לומד באשדוד, שהוא לא עמד בתקנות.

מאיר פרוש: אם אנחנו מבינים שזה קורה, זה בסדר ולא צריך לשנות כלום, אבל אם נעמוד על קוצו של יוד, יש בעיה במה שכתוב.

איילת שקד: זה לא חופש.

<אחז בן ארי: כשנוסעים לאדמו"ר, מותר להיעדר?

<אחז בן ארי: אדם יכול להיעדר?

מאיר פרוש: עמוס ביקש את זה לפני שבע שנים.

מאיר פרוש: הוא אמר שאם נוסעים לאדמו"ר, הוא רוצה לדעת או אם האדמו"ר נוסע באופן מרוכז למירון, הוא רוצה לדעת על זה.

מאיר פרוש: זה לא כתוב בתקנות.

מאיר פרוש: הוא לא עומד בתקנות האלה.

מאיר פרוש: אם אנחנו מקבלים שיש את הניוד הזה.

מאיר פרוש: אני מוחה על דבריו של אלעזר שאומר שהם עובדים אצלנו.

מאיר פרוש: זה לא יפה לומר משפט כזה.

מאיר פרוש: אל תגרור את כולנו לדבר הזה.

איילת שקד: בואו נשאיר את זה.

איילת שקד: אני מסתכלת עכשיו על תקנות חוק טל וזה בדיוק אותו הדבר.

אלעזר שטרן: מתי אני מדבר?

איילת שקד: דיברת.

איילת שקד: לא? אתה רוצה עוד פעם?

משה גפני: גברתי היושבת ראש, הדיון אותו מעלה חבר הכנסת פרוש צריך להיות דיון יותר עמוק מכיוון שיכול לשבת כאן מישהו ולומר למה הם נוסעים לאדמו"ר, מה הם עושים שם.

משה גפני: זה דיון שצריך להבין את הלך הרוח הרוחני של אותם תלמידים כשחלק מהנושא של הלימוד בחסידות זה גם הדבר הזה.

איילת שקד: אגף הישיבות במשרד החינוך מבין את זה.

מאיר פרוש: אגף הישיבות דרש להוסיף את התוספת שאת מדברת עליה.

מאיר פרוש: אני רוצה שבעלז יודיעו לי מתי הם נוסעים.

<מרים גראזי רוזנבאום: אנחנו מבהירים שבנוסח מבחני התמיכה החדשים שאמורים להיקבע, בטיוטה שלנו כבר קיים הנושא הזה של פעילות מוסדות של מספר ימים שמוסד נדרש לדווח מראש.

משה גפני: את צריכה לשים את זה גם כאן ולא בחופש.

מאיר פרוש: שאלעזר לא יקרא לזה עוד עשרה ימי חופש.

<מרים גראזי רוזנבאום: יכול להיות שבאמת צריך תיאום בתקנות של המוסדות כמו בעוד כמה עניינים שאנחנו צריכים תיאום עם משרד הביטחון.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: אני תכף אסכם.

איילת שקד: חבר כנסת שטרן, בבקשה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: זה נכון מכיוון שאם זה לא יהיה כתוב כאן - - -

אלעזר שטרן: הוא לא רוצה שאני אדבר.

משה גפני: אני כבר הולך כי אני צריך לנהל את ועדת המדע.

משה גפני: אתה תוכל לדבר.

אלעזר שטרן: אני רוצה שתישאר לשמוע.

משה גפני: אם זה לא יהיה כתוב כאן בתקנות, עמוס לא יוכל במשרד החינוך להכניס את זה בקריטריונים כי אז זה כאילו יהיה סותר.

<הילה ארליך: זה יופיע בתקנות של המוסדות ואנחנו נאפשר.

איילת שקד: זאת בקשה של עמוס.

איילת שקד: בסדר.

<הילה ארליך: אנחנו מקבלים את זה ואין בעיה עם זה שמוסד יצא לפעילות מוסדית.

איילת שקד: אנחנו נכניס את זה לתקנות של הישיבות.

<הילה ארליך: הוא דיבר על פעילות בחנוכה, שזאת לא פעילות מוסדית אלא זה חופש נוסף.

משה גפני: לא.

<הילה ארליך: זה לא מופיע בתאריכים של בין הזמנים.

משה גפני: לא.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אני מסכים כמעט עם כל מילה שגפני אמר.

אלעזר שטרן: אני חושב שנסיעות לאדמו"ר, באמת אני אומר את זה, הן לא חופש ואני חושב שלגבי אלה שלומדים בישיבות בין הזמנים, אין לי עם זה שום בעיה בהקשרים האלה, אבל זה לא מה שכתוב כאן.

אלעזר שטרן: אם באמת היו נותנים בכל הישיבות דרך אגב – שיבדקו, בבקשה, שעמוס יעבוד ויבדוק כי מה הבעיה?

אלעזר שטרן: אם באמת אנשים לומדים בישיבות, זה בסדר.

מאיר פרוש: אבל עמוס לא עובד אצלך.

אלעזר שטרן: מה שיש כאן – עכשיו אני אומר לך באמת – זה סיפור של הגלות שבא מזה שלישיבות באמת היו נוסעים בכרכרות ובחורי הישיבות היו צריכים לעזור לפרנסה בבית ולעבוד.

אלעזר שטרן: תסתכלו על הימים האלה.

אלעזר שטרן: מה אנחנו כאילו אומרים?

אלעזר שטרן: דנים על עוד עשרה ימים כשיש כאן 78 ימים של חופש.

אלעזר שטרן: אין בזה בחינות.

אלעזר שטרן: שלא יגידו לי אוניברסיטה וטכניון.

אלעזר שטרן: גם אנחנו כאשר שולחים מישהו מהצבא ללמוד בעתודה האקדמית או לא משנה באיזו מסגרת, בקיץ, בגלל יוקר הזמן, הוא נשאר ללמוד.

אלעזר שטרן: אני אומר מה באמת היה כאן.

אלעזר שטרן: אני חושב שלצערי הרב החברים החרדים שלנו קצת מנותקים מהמציאות הזאת שקוראים לאנשים בזמן החופשות ללמוד.

אלעזר שטרן: הם לא מוכשרים להחליף מילואימניקים, והלוואי והם יהיו מוכשרים ואני חושב שהם יכולים להיות מוכרים להגן בסביבות ביתר ובמודיעין עילית ולשחרר שם גדודי מילואים תוך כדי זה שהם לומדים בישיבות.

אלעזר שטרן: אלה ממש גדודי מילואים.

אלעזר שטרן: יש כאן גם ישיבות אחרות ואני אומר גם ישיבות שלנו, של הציונות הדתית, שבאמת גם בצוק איתן – אני כתבתי על זה – שחררו אנשים לשבועיים-שלושה חופש וקראו לילדים שלנו, לחתנים שלנו, לשכנים שלנו.

איילת שקד: הצבא יכול לקחת אותם.

אלעזר שטרן: על מה אנחנו נותנים כאן?

אלעזר שטרן: את אומרת לי צוק איתן, הצבא יכול לקחת.

איילת שקד: כן.

אלעזר שטרן: בהגדרה יש כאן 78 ימים ואני אומר לך שאלה יותר ימים כי כמו שנאמר כאן פעם, כאן כתוב ט' באב או י' באב, אבל הרבה פעמים זה יוצא ג' באב או ב-ב' באב ומתי שמתקרבים לבין הזמנים.

משה גפני: אי אפשר לשמוע אותו.

משה גפני: תגיד לי, אתה היית פעם בישיבה ב-ג' באב וב-ו' באב?

משה גפני: היית?

אלעזר שטרן: אני לא הפרעתי לך.

משה גפני: הקיום שלך מפריע לי.

אלעזר שטרן: גפני, אני בטוח שאתה תחזיר מהדברים שלך.

משה גפני: תהיה ב-ט' באב וב-י' באב, תבוא לפוניבז ב-ט"ו באב ותראה אם הישיבה מלאה או ריקה.

איילת שקד: זה מה שיפה בפרלמנט הישראלי, השונות.

משה גפני: אם מישהו שומע אותו, אפשר לחשוב שהוא מדבר על חבורת פרזיטים שעוד לפני שמתחיל בכלל בין הזמנים, כאשר בבין הזמנים הם גם לומדים.

אלעזר שטרן: יכול להיות שגם עכשיו הוא צודק, שבאמת מדובר על חבורת פרזיטים.

איילת שקד: אלעזר, אנחנו משאירים את זה כמו שזה היה בחוק טל.

משה גפני: מבחינתך זה נכון, כי מה בסך הכול הם עושים?

משה גפני: הם לומדים תודה.

משה גפני: פרזיטים.

משה גפני: מה הם עושים?

אלעזר שטרן: אני אמרתי את המילה הזאת?

אלעזר שטרן: מי הכניס את המילה הזאת?

משה גפני: אחרת לא היית מדבר כמו שאתה מדבר.

משה גפני: תבוא אתי לישיבת פוניבז או לכל ישיבה אחרת שתבחר ונראה מה עושים בין הזמנים.

אלעזר שטרן: אני מתנצל על שני דברים.

אלעזר שטרן: האחד, שבאתי לפוניבז בלי לבקש אישור ממך.

משה גפני: ומה ראית?

אלעזר שטרן: ושנית, אני מוכן ללכת שוב.

אלעזר שטרן: בפוניבז לומדים הרבה גם בין הזמנים ולכן זה מיותר.

אלעזר שטרן: תאמין לי, בחברון, בפוניבז, אני הייתי שם.

משה גפני: ב-מיר היית?

אלעזר שטרן: הייתי.

משה גפני: אז לא היית מדבר כך.

אלעזר שטרן: הייתי ב-מיר.

מאיר פרוש: אני מבקש עכשיו לבוא עכשיו עם אלעזר שטרן לבית הכנסת שאני מתפלל בו כל בוקר ועדיין תולה פתק והתלמידים שבין הזמנים, בחודש תשרי, למדו בבית הכנסת, אפשר לקבל את המלגה ושיתקשרו למספר טלפון מסוים.

מאיר פרוש: בכל בית כנסת שכונתי, כך זה מיתרגם.

משה גפני: מה כתוב בפתק?

מאיר פרוש: שמי שהיה בישיבות בין הזמנים בבית הכנסת ולמד, יכול לקבל את המלגה אצל זה שארגן את זה.

משה גפני: נכון, גם אצלו.

אלעזר שטרן: אבל זה צריך להיות הכלל.

מאיר פרוש: היית ב-מיר - לומדים, היית בפוניבז – לומדים, בחברון – לומדים.

מאיר פרוש: תביא את האחד שלא לומד.

אלעזר שטרן: למה אתם צריכים את החופש אם לומדים?

מאיר פרוש: מה אתה רוצה מאתנו?

מאיר פרוש: אנחנו עובדים אצלך?

מאיר פרוש: תביא את האחד.

איילת שקד: חברים, די, אנחנו משאירים את הסעיף כמו שהוא ולא נוגעים.

משה גפני: אבל יש לנו בעיה.

אלעזר שטרן: אמרת שזה יהיה עם ועדת החוץ והביטחון ביחד.

אלעזר שטרן: לא מצביעים.

איילת שקד: נכון, לא מצביעים עכשיו.

אלעזר שטרן: ברור שהסעיף נשאר כך, אבל בהצבעות נראה.

משה גפני: את החלק הזה שהם אמרו לגבי התקנות של הישיבות, כדי שעמוס צייאדה יוכל להכניס את זה בקריטריונים שלו.

איילת שקד: זה בתקנות של הישיבות.

איילת שקד: לא כאן.

משה גפני: אבל זה מופיע בפרוטוקול שבתקנות של הישיבות עושים את זה.

איילת שקד: כן.

ישראל אייכלר: אני חייב שוב להזכיר שמה שהוא האשים את שר הביטחון ואת אנשי משרד הביטחון, כשהוא יודע שבישיבות בזמן צוק איתן ישבו ולמדו גם בבין הזמנים.

אלעזר שטרן: הלוואי שכל הילדים שלי היו לומדים בצוק איתן.

ישראל אייכלר: הוא יודע את זה והוא ניסה להסית את ההמון שבשעה שהיה צוק איתן, הבחורים יצאו לחופש.

ישראל אייכלר: הוא יודע שזה שקר.

אלעזר שטרן: הוא פגש אותם גם בחופש, בצוק איתן.

ישראל אייכלר: הוא השתמש בשקר הזה.

אלעזר שטרן: הוא פגש אותם.

אלעזר שטרן: הוא פגש אותם בחופש.

ישראל אייכלר: אתה מסית ואז אתה בא בטענה למה מסתכלים עליך כעל מסית.

איילת שקד: בואו ננסה לדחוס את סעיף 6 ברבע שעה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: עמוס, אם זה לא יהיה כתוב כאן, לא תוכל לשים את זה.

<עמוס צייאדה: לא נוכל לקבוע מבחני תמיכה שסותרים.

<מרים גראזי רוזנבאום: אם בתקנות של המוסדות יש את ההגדרה הזאת של פעילות מוסדית מחוץ לכותלי המוסד, זה יהיה מתואם בתקנות השניות.

<מרים גראזי רוזנבאום: אלה תקנות הפרט.

<קריאה: תקנות הכלל והפרט לא יפתור לכם?

<מרים גראזי רוזנבאום: תקנות הפרט מדברות על לימודים סדירים.

<מרים גראזי רוזנבאום: מבחינתנו הדברים, הם חלק מהלימודים הסדירים.

משה גפני: מה שמשרד הביטחון אמר פותר לכם את הבעיה?

משה גפני: זה יהיה בתקנות?

<מרים גראזי רוזנבאום: יפתור את הבעיה.

משה גפני: הם אומרים את זה עכשיו לפרוטוקול.

משה גפני: הם אומרים ששמים את זה.

<מרים גראזי רוזנבאום: מצוין.

<מרים גראזי רוזנבאום: בסדר גמור.

איילת שקד: אנחנו עושים אתנחתא כי אני רוצה להצביע על המוסדות.

איילת שקד: אחרי בירור שעשה משרד החינוך, שניים מתוך שלושת המוסדות התקבלו.

איילת שקד: הילה, אני אצביע היום כדי שנגמור עם זה.

איילת שקד: אתם תכניסו את זה אחר כך.

<מרים גראזי רוזנבאום: שם המוסד – תומכי תמימים, ישוב – קריית מלאכי, לפרוטוקול סמל מוסד – 640680.

מאיר פרוש: עד עכשיו הוא לא מופיע ברשימה?

<מרים גראזי רוזנבאום: לא.

איילת שקד: אלה שני מוסדות שלא מופיעים ברשימה.

<מרים גראזי רוזנבאום: המוסד השני הוא ישיבת הבוכרים, בישוב כפר חב"ד, סמל המוסד הוא 441063.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: המוסד השלישי לא התקבל.

איילת שקד: עכשיו צריך להקריא את כל שמות המוסדות?

<קריאה: כן.

משה גפני: מה זה מורשת גד שלא מדברים עליו עכשיו?

מאיר פרוש: של בנות.

<דיקלה חורש: אני רוצה שוב לחזור לעניין שלנו.

<דיקלה חורש: אני חושבת שזה אבסורד לאשר את הרשימה של המוסדות מבלי לקבוע מפורשות שהמוסדות האלה יוכרו לצורך דחיית שירות.

<דיקלה חורש: לא יכול להיות שלא יהיה מתאם בין המוסדות שמופיעים בתוספת לבין זה.

איילת שקד: אני מבינה.

איילת שקד: אנחנו נאשר היום את המוסדות ונדבר אחר כך על הצורך מבחינת שירות.

איילת שקד: עכשיו מקריאים את שמות המוסדות ומצביעים.

<תובל צ'סלר: צו שירות ביטחון (מוסד לימוד חרדי), התשדע"ה-2014 בתוקף סמכותי לפי פסקה (2) בהגדרת "בוגר מוסד חינוך חרדי" בסעיף 26טו(א) לחוק שירות ביטחון (נוסח משולב), התשמ"ז-1986 (להלן – החוק), בהתייעצות עם שר החינוך ועם שר הכלכלה, ובאישור הוועדה המיוחדת למעקב אחר יישום הוראת חוק שירות ביטחון וחוק שירות לאומי אזרחי שקבעה ועדת הכנסת לעניין זה, אני מצווה לאמור: קביעת מוסד חינוך חרדי המוסדות המנויים בתוספת, הם מוסד לימודי חרדי או חלק ממוסד לימודי המיועד לתלמידים חרדים, לעניין סמן ד' בפרק ג1 לחוק.

<תובל צ'סלר: תחילה תחילתו של צו זה ביום ג' בתמוז התשע"ד (1 ביולי 2014).

<תובל צ'סלר: ת ו ס פ ת (סעיף 1) בתי ספר תיכון שם המוסד ישוב בית יצחק לוי צפת חינוך לנוער צפת תומכי תמימים מגדל העמק יד חרוצים טבריה תפארת תמימים חדרה כפר סיטרין חוף הכרמל ידידיה פתח תקווה המעיין פתח תקוו7ה עטרת הלוויים פתח תקווה אמית מנורת המאור פתח תקווה מקדש מנחם אלעד נהרדע נחלים בית שלמה רחובות חב"ד רחובות רחובות תומכי תמימים לוד אור משה תל אביב חידושי הרי"ם תל אביב ישיבת היישוב חדש תל אביב אור מנחם אור יהודה שיח יצחק בני ברק בית מנחם בני ברק נדבורנא בני ברק קרלין בני ברק תורת אמת ירושלים עמל תורני ירושלים שערי רחמים ירושלים אוהלי יעקב ירושלים עתיד ירושלים חכמי לב ירושלים חדוות התורה אמית ירושלים ירושלים עטרת אברהם ירושלים מאורות בית שמש דרך אמונה תירוש מאורות זנוח דרך אמונה תירוש מאורות התורה קריית יערים תומכי תמימים ביתר עילית מנחת ישראל ביתר עילית קריית חינוך קריית מלאכי בית מרדכי אשדוד בית דוד קריית גת אור מנחם אשקלון נתיבות להצלחה נתיבות ישיבת נהורא מבוא חורון מערבא מכון רובין מתתיהו שובו גן יבנה עמל מקס פיין (כיתות חרדיות) תל אביב עמל (כיתות חרדיות) באר שבע מגדל אור עפולה אורט כפר זיתים אורט חב"ד צפת אורט עפולה טל חרמון קצרין עמל צפת

<קריאה: לזה מוסיפים את שני המוסדות שהוזכרו קודם שהם חלק.

<קריאה: תומכי תמימים קריית מלאכי ישיבת הבוכרים כפר חב"ד

<נחום בנדיקט: צריך לראות שבצו הסופי יופיעו סמלי מוסד.

<נחום בנדיקט: בתקנות צריכים להיות סמלי מוסד.

<קריאה: אי אפשר שזה יופיע בלי סמל מוסד כי זה השם הרשמי של המוסד.

<נחום בנדיקט: סמל מוסד הוא תעודת זהות.

<קריאה: השם עצמו הוא דבר נזיל.

איילת שקד: כן.

איילת שקד: הם צודקים.

<נחום בנדיקט: לכל מוסד יש סמל.

<מרים גראזי רוזנבאום: אנחנו חושבים שכמו שהעברנו את זה, זה כולל גם את סמל המוסד וגם את מספר התאגיד של הבעלות ודברים רלוונטיים.

<נחום בנדיקט: זה כמו להגיש צו בלי מספר תעודת זהות.

<נחום בנדיקט: לכל רישיון יש סמל.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: תמשיך בהקראה.

<תובל צ'סלר: כיתות חרדיות בתוך בתי ספר בזרם הממלכתי דתי שם המוסד ישוב שם המסלול במוסד עמל נהריה אור חיים עמל אשדוד נתיבי יוסף קריית חינוך בית שמש משכנותייך מורשת גד בני ברק מסלול מתבגרים דו שנתי

איילת שקד: ראיתי ששר החינוך מסר לכם את סמלי המוסד.

<מרים גראזי רוזנבאום: סמלי מוסד ומספרי עמותה של כל אחת מהבעלויות.

<נחום בנדיקט: אני רוצה להסביר את הנקודה.

<נחום בנדיקט: מחר בנהריה ייפתח עוד בית ספר עמל ואז יתחיל ויכוח לאיזה עמל הכוונה.

<מירי פרנקל שור: נכון.

<נחום בנדיקט: זה לא טוב שאין סמל כי מחר יהיו שני עמל בנהריה ויהיה ויכוח מי זה יהיה.

<דיקלה חורש: גם למשרד הכלכלה יש סמלי מוסד.

איילת שקד: אני יכולה להצביע ולבקש שתכניסו סמל מוסד, אם זה אפשרי?

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: מי בעד הרשימה שהוקראה זה עתה?

איילת שקד: בעד – פה אחד

איילת שקד: הצו עבר.

איילת שקד: אני מבקשת, אם אפשר להכניס סמל מוסד, ייכנס סמל מוסד.

<מירי פרנקל שור: אבל סמלי מוסד שהוגשו לוועדה.

איילת שקד: כן, לפי הרשימה הזאת.

מאיר פרוש: משרד החינוך יעביר.

איילת שקד: משרד החינוך העביר.

<מרים גראזי רוזנבאום: ודאי שהעברנו.

<מירי פרנקל שור: תגישו את זה לוועדה וזה יהיה חלק וייכלל.

<הילה ארליך: זה סימון מינהלי, זה לא בתקנות.

<הילה ארליך: זה בצו.

<הילה ארליך: אין לי בעיה עם זה.

<מרים גראזי רוזנבאום: גם מספרי עמותות רלוונטי.

<מרים גראזי רוזנבאום: תאגידים.

איילת שקד: פרוש, יש לך הערות לסעיף 6?

מאיר פרוש: כן אבל אני צריך הרבה יותר זמן מאשר עשר דקות.

איילת שקד: אז אין טעם להתחיל אלא אם כן נמשיך עד 12:30.

<מירי פרנקל שור: זה סעיף מאוד מהותי והוא די בעייתי.

מאיר פרוש: מורכב.

איילת שקד: בואו נתחיל.

מאיר פרוש: חבל, את פותחת דבר שהוא לא יסתיים.

איילת שקד: נדלג על סעיף 6 ונעבור לסעיף 7.

מאיר פרוש: לפני כן, יש לי שאלה.

מאיר פרוש: לפחות אצל הנשואים שלומדים אצמלנו חצי יום בכולל אחד וחצי יום בכולל אחר.

מאיר פרוש: בתקנות הקודמות הם היו צריכים להביא אישור משני הכוללים וכאן זה לא נמצא.

<אחז בן ארי: אנחנו לא רוצים את זה.

איילת שקד: אנחנו נדבר על זה.

איילת שקד: באיזה סעיף זה?

מאיר פרוש: זה צריך לבוא לפני סעיף 7.

<קריאה: זה היה סעיף 9 בתקנות הקודמות.

איילת שקד: זה סעיף שחסר.

איילת שקד: כן.

<הילה ארליך: לא חסר.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: איך זה יעבוד?

<קריאה: שילכו למקום שבו יש יום מלא.

מאיר פרוש: מה שאתה רוצה, כבר כתוב.

מאיר פרוש: בכולל אתה מקבל מלגה.

מאיר פרוש: כדי להחזיק כולל צריך לגייס כסף כי מה שמשרד הדתות נותן, זה לא מספיק.

מאיר פרוש: מישהו צריך להביא כסף לדבר הזה.

מאיר פרוש: לא כולם יכולים להביא כסף כדי להחזיק אברך יום שלם.

מאיר פרוש: טכנית יכול להיות שלפני הצהרים הוא לומד כאן ומקבל את המלגה, ואחר הצהרים הוא לומד במקום אחר.

מאיר פרוש: זה הקיום שלו.

מאיר פרוש: אין לו קיום אחר.

מאיר פרוש: אתה לא נותן לו לעבוד והוא גם לא רוצה לעבוד.

מאיר פרוש: אפשרות הקיום שלי היא מה שמשרד הדתות נותן והשלמה שראש הכולל מביא.

מאיר פרוש: איך הוא יקבל דחייה מהצבא?

מאיר פרוש: מי יאשר שהוא לומד?

<הילה ארליך: השאלות האלה הן בדיוק הסיבה שאנחנו לא חושבים שנכון להוסיף את זה.

<הילה ארליך: איך נקבל אישור?

<הילה ארליך: איך נעקוב אחרי זה?

<הילה ארליך: איך נדע איפה הוא לומד בערב ואיפה הוא לומד בבוקר?

מאיר פרוש: המבקר הכי טוב של העניין הזה נמצא כאן בחדר.

מאיר פרוש: קוראים לו עמוס צייאדה.

מאיר פרוש: הוא מתגבר על הדברים האלה וגם משרד הביטחון יהיה יותר בעניין הזה.

<הילה ארליך: כבודו במקומו מונח ותפקידנו הוא אחר.

<הילה ארליך: אנחנו חייבים להגיד שגם זה מסתנכרן נכון יותר עם החלטת הממשלה לגבי צמצום מספר הישיבות ולגבי הגדלת המספר המזערי בישיבות.

<הילה ארליך: כוללים כאלה, מן הסתם, בגלל שהם חצאי ימים, לומדים בהם מעט אנשים.

<אלעזר בן הראש: ממש לא מדויק.

<הילה ארליך: אפשר להגדיל את הישיבות ולאפשר מספר קטן יותר של ישיבות כדי שנוכל לעשות יותר אכיפה.

מאיר פרוש: את זה אמרת שאת עושה בתקנות אחרות.

<הילה ארליך: אני אעשה בתקנות אחרות, אבל צריך להתאים ביניהן.

מאיר פרוש: אז נדבר על העניין הזה.

<הילה ארליך: אבל צריך להתאים ביניהן ולכן אנחנו חושבים שאין מקום.

מאיר פרוש: אין מצב שהציבור החרדי יוכל להיות במצב שאין לו שני כוללים.

מאיר פרוש: אין מצב כזה.

מאיר פרוש: הסברתי.

מאיר פרוש: כמה לדעתך מקבל אברך שלומד שבע שעות ביום?

מאיר פרוש: מה הוא מקבל משני הכוללים ביחד?

מאיר פרוש: זרוק מספר.

איילת שקד: פרוש, אנחנו נמשיך את הדיון הזה אחר כך.

איילת שקד: סעיף 7, בבקשה.

<תובל צ'סלר: 7.

<תובל צ'סלר: מעבר בין ישיבות עבר מיועד לשירות ביטחון שחל עליו צו דחיית שירות ללמוד בישיבה אחרת, יפקע צו דחיית השירות שניתן לו, זולת אם הגיש בקשה חדשה בהתאם לתקנה 4 בתוך 14 ימים מיום המעבר.

איילת שקד: הסעיף הזה הוא מאוד בעייתי ואני אסביר לכם.

איילת שקד: אני קיבלתי טלפון מגלעד אלטמן ממשרד הביטחון והוא צריך להעביר לי מכתב.

איילת שקד: זה מהפקידה שלו, לפני חודש וחצי אבל עד עכשיו לא קיבלתי את המכתב.

איילת שקד: למה?

איילת שקד: כי היא עובדת רק עם פקס והיא לא יכולה לשלוח לי את זה באי-מייל ולי הכנסת לא מספקת פקס.

איילת שקד: אני כבר חמש פעמים התקשרתי לגלעד אלטמן כדי שינסה לשלוח לי את זה באי-מייל אבל עד עכשיו, חודש וחצי, לא קיבלתי אותו.

<הילה ארליך: למה לא ביקשת מאתנו?

<הילה ארליך: היינו פותרים לך את הבעיה.

איילת שקד: למה תוך חודש וחצי אני לא יכולה לקבל את זה?

אלעזר שטרן: איילת, את לא יודעת שיש לך פקס?

איילת שקד: לא.

איילת שקד: אין.

איילת שקד: יש את הפקס דרך המחשב והוא לא עובד.

איילת שקד: כבר חודש וחצי אני רודפת אחרי מכתב.

מאיר פרוש: שוב הצבא אשם.

איילת שקד: הצבא לא עובד באי-מיילים.

איילת שקד: הסעיף הזה הוא לא סביר.

איילת שקד: למה?

איילת שקד: כי אם תוך 14 ימים לא התקבלה הבקשה, מבטלים לו את דחיית השירות.

איילת שקד: בעולם בו, ראשית, לא עובדים עם אי-מייל, ושנית, אין דואר רשום, זה קצת דרקוני.

איילת שקד: בואו נחשוב על מנגנון שמצד אחד לא יהיה פרוץ ומצד שני לא יהיה לא מידתי.

מאיר פרוש: אני רוצה להבין למה הקודם היה דרקוני.

מאיר פרוש: הסעיף הזה היה גם בתקנות הקודמות.

<קריאה: לא, הוא לא היה.

מאיר פרוש: הוא היה.

<קריאה: לא הייתה פקיעה.

מאיר פרוש: לא הייתה פקיעה.

מאיר פרוש: זה מה שאיילת אומרת, מה זאת הפקיעה.

<הילה ארליך: לא הייתה פקיעה ואז או שמודיעים או שלא מודיעים.

מאיר פרוש: מה זה לא מודיעים?

מאיר פרוש: אם צריך להודיע, מודיעים.

איילת שקד: הילה, לא אכפת לי אם אתם רוצים להפקיע, אבל לא יכול להיות תוך 14 ימים כשאני חודש וחצי מנסה לקבל מכתב ממשרד הביטחון.

<מירי פרנקל שור: אני מוכרחה לומר לך מניסיון אישי שלי עם הצבא, אתה שומע דברים וזה לא מתקבל בצד השני.

ישראל אייכלר: רציתי להגיד את זה.

ישראל אייכלר: אני יכול להראות לך הרבה אנשים ששולחים פקסים ללשכת הגיוס ואחר כך אומרים שלא קיבלו.

<מירי פרנקל שור: נכון.

ישראל אייכלר: לך תחפש את הפקיד.

איילת שקד: לא אכפת לי שזה יהיה כמו בסעיף הקודם, שזה היה 14 ימים אבל זה לא פקע או אם אתם רוצים שזה יפקע, שזה לא יהיה 14 ימים.

<הילה ארליך: הוא ישלח בדואר רשום.

<הילה ארליך: בדואר רשום יש אישור.

<הילה ארליך: אם הוא שלח בדואר רשום את ההודעה, יש לו אישור.

<משה גוטמן: אבל אין דרישה לשלוח בדואר רשום.

<משה גוטמן: הם גם לא מקבלים את זה ולא ילכו להוציא אותו.

<קריאה: אני לא מבין מה הבעיה שזה יהיה בסמכות מפקד מיטב כפי שזה היה בעבר.

<קריאה: למה לשלול סמכויות מהצבא?

<מירי פרנקל שור: מירב והילה, הבעיה היא שהצו פוקע.

<מירי פרנקל שור: אם הוא שלח את זה בדואר רשום אבל זה לא התקבל בצד השני, הצבא מבטל לו את הדחייה.

<הילה ארליך: שיבקש אישור מראש למעבר.

<מירי פרנקל שור: מה זה מראש?

<קריאה: ברגע שיקבל אישור, יעבור ישיבה.

<מירי פרנקל שור: כמה זמן זה לוקח?

<מירי פרנקל שור: כל דבר שאתם אומרים, צריך ליצור - - -

<קריאה: הוא עבר לגור במקום אחר.

<מירי פרנקל שור: הבעיה היא לא אצל המלש"ב.

מאיר פרוש: הוא התחתן ועכשיו הוא עובר למגדל העמק.

מאיר פרוש: מה הוא יעשה?

מאיר פרוש: לא יעבור למגדל העמק?

מאיר פרוש: הוא יהיה במקום אחד והיא תהיה במגדל העמק?

<הילה ארליך: הוא יבקש מראש לעבור.

<הילה ארליך: 14 ימים מראש.

<הילה ארליך: אז הוא יודע.

<הילה ארליך: אנחנו נודיע לו שהתקבל.

<מירי פרנקל שור: הבעיה היא שאתם לא מודיעים.

<הילה ארליך: שלא יעבור לפני שהצבא אישר שהוא קיבל את ההודעה שהוא עובר.

<אחז בן ארי: הבעיה היא 14 ימים או שלושים ימים?

<מירי פרנקל שור: צריך מנגנון שעובד בצד השני והמנגנון לא תמיד עובד.

<מירי פרנקל שור: הרבה פעמים הוא לא עובד בצד השני ואני אומרת לך מניסיון.

<מירי פרנקל שור: מעבר לכך, אתה לא יכול להטיל חובה דרקונית כשהוא עשה את מה שהוא צריך לעשות אבל זה לא התקבל בצד השני ואז זה פוגע בו.

<מירי פרנקל שור: זה לא יכול להיות.

<אודי שגיא: אם אני פונה לעירייה ולא מקבל תשובה, אני לא יכול לעשות דברים על דעת עצמי.

<אודי שגיא: לפי החוק אני צריך לקבל תשובה.

מאיר פרוש: תוך 14 ימים מנתקים לך מים?

<אודי שגיא: עד שאני אקבל תשובה.

<הילה ארליך: אני פניתי לעירייה ולא קיבלתי תשובה, אז כל עוד לא קיבלתי תשובה, אני לא בונה.

איילת שקד: אבל לא הורסים לך את הבית.

<משה גוטמן: זה רטרואקטיבי.

<משה גוטמן: אתה לא חייב להודיע לפני שאתה עובר אלא רק אחרי.

מאיר פרוש: גם להרוס לוקח שלושים ימים.

<מירי פרנקל שור: הילה, את צודקת.

<מירי פרנקל שור: בואי נמצא מנגנון.

<הילה ארליך: הוא יכול להמשיך ללמוד בישיבה בה הוא נמצא.

<הילה ארליך: גם זה בסדר.

<קריאה: הוא התחתן ועבר דירה.

<הילה ארליך: אז שיתייצב והצבא יגיד לו שאין בעיה וזה בסדר.

<הילה ארליך: לא אכפת לנו שהוא יעבור.

<הילה ארליך: אנחנו רק רוצים לדעת על זה.

איילת שקד: אני כל הזמן עוסקת בפניות של חיילים חרדים מאז שאני יושבת ראש הוועדה הזאת.

איילת שקד: כל הזמן באמת יש בעיה עם התקשור שלהם מול הצבא.

איילת שקד: אם אתם רוצים שהצו יפקע, בסדר, אין לי בעיה אבל שיהיו שישים ימים, שיהיה משהו סביר.

איילת שקד: אם אתם לא רוצים שהצו יפקע, תשאירו את זה כמו בפעם הקודמת.

ישראל אייכלר: השאלה אם צריך להפקיע את הצו.

ישראל אייכלר: אם הוא למד בישיבה אחרת.

ישראל אייכלר: אם הוא לא לומד, זה משהו אחר.

ישראל אייכלר: אחרי שיסתיים התאריך, בשנה הבאה או בחצי השנה הבאה, אז יחדשו לו בישיבה אחרת.

קליין: היה דיון בוועדה לגבי קבלת אישור מראש והוועדה דחתה אותו.

קליין: לא צריך אישור מראש לעבור מישיבה לישיבה אלא רק להודיע.

קליין: לא נקבע איך להודיע.

קליין: בחור מקבל דחייה חדשה, הוא יכול לצלצל היום לתל השומר ולא יקבלו אותו היום.

קליין: לא כתוב כאן איך הוא מעביר את זה ובאיזו צורה, אם זה בכתב, אם הוא מבקש אישור לעבור מישיבה לישיבה.

קליין: לא כתוב כאן איך.

<הילה ארליך: כתוב הגיש בקשה.

<הילה ארליך: איך מגישים בקשה?

<קריאה: הגיש בקשה, אבל הצבא לא חייב לקבל.

קליין: הישיבה החדשה תעביר את האישור לוועד הישיבות, צריך להנפיק לו את האישור, הוא צריך להחתים אותו אצל עורך דין ואם הוא יגיע היום בלי הזמנה לתל השומר, לא יקבלו אותו.

איילת שקד: כשהוא מגיש בקשה, זה דרך ועד הישיבות?

קליין: כך היה בעבר.

קליין: הגישו בקשה חדשה לדחייה.

איילת שקד: אין להם כוונה שזה יהיה כך.

<הילה ארליך: בקשה לפי סעיף 4.

<הילה ארליך: תצהיר של ראש הישיבה החדש.

קליין: ועד הישיבות רושם את זה והוא מנהל את הרישומים של הישיבות ומנפיק את זה והתלמיד צריך לקחת את זה.

<הילה ארליך: אנחנו לא צריכים אישור של ועד הישיבות.

<הילה ארליך: אנחנו צריכים לפי התקנות אישור של ראש הישיבה והתלמיד.

<הילה ארליך: אם אתם עושים את זה דרך ועד הישיבות, תעשו את זה דרך ועד הישיבות.

איילת שקד: יש כאן שני דברים.

איילת שקד: צריך ליידע את התלמידים.

איילת שקד: אתם ועד הישיבות, תפיצו לכל ראשי הישיבות שכל ראשי הישיבות יאמרו לתלמידים איך עוברים מישיבה לישיבה ושידעו מה החובות שלהם ומה הם צריכים לעשות.

קליין: אני אגיד לך מה היה לאחרונה עת תלמידים פנו ובאו אלינו וקיבלו אישור חדש.

קליין: הלכו למרכז בתל השומר ואמרו להם שאין להם זמן לקבל אותם.

קליין: לא יקבלו את זה לא בדואר ולא בפקס.

קליין: בלשכות הגיוס הדבר היחידי שמקבלים זה בהתייצבות אישית.

קליין: לא יהיה להם זמן.

איילת שקד: יכול להיות שמי שעובר מישיבה צריך לדעת שהוא צריך להתייצב בלשכת הגיוס.

<משה גוטמן: אבל הצבא לא מקבל אותו.

<קריאה: אומרים לו לא לבוא, אין לנו זמן בשבילך.

<משה גוטמן: אין לו זימון.

<משה גוטמן: השומר בכניסה לא נותן לו להיכנס.

<משה גוטמן: בגלל זה הסעיף הקודם היה בנוסח שהוא היה.

ישראל אייכלר: מה זה משנה באיזה ישיבה הוא לומד?

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד משהו.

אלעזר שטרן: קודם חבר הכנסת אייכלר, עת דיברתי על העגלונים, חשב שאני כאילו רוצה להגיד שהציבור החרדי נוסע ישן ומיושן.

מאיר פרוש: תיארת את זה בצורה הזאת.

מאיר פרוש: כן.

מאיר פרוש: גם אני חשבתי כך אבל לא הגבתי.

אלעזר שטרן: עוד יותר טוב.

אלעזר שטרן: כאשר דיברתי כבר יותר מפעם אחת על העניין של החופשות הארוכות מאוד מאוד האלה, רציתי לומר שהחופשות האלה נקבעו עת נסעו מהישיבה הביתה בעגלות עם עגלונים.

אלעזר שטרן: כך נסעו.

אלעזר שטרן: הסיבה השנייה היא שאנשים באו לעבוד אבל צריכים יותר זמן.

איילת שקד: יותר זמן לעבוד.

מאיר פרוש: לא נמצאת כאן חברת הכנסת שולי מועלם שתיפגע ממך ותתקיף אותך מעל הבמה, כי אז אולי תדע לשמור על הפה.

איילת שקד: אני קוראת את הסעיף ונראה מאוד הגיוני לעדכן שם את הפקיעה.

<הילה ארליך: אנחנו רוצים שתהיה איזושהי סיבה.

<מירי פרנקל שור: נכון, אבל צריך לקבוע את זה.

<אלעזר בן הראש: אנשים מגיעים לשער ולא יכולים להיכנס כי אומרים להם שאין להם צו זימון.

<אלעזר בן הראש: לכן הם לא יכולים להיכנס כדי לבצע את הדחייה.

<אלעזר בן הראש: המנגנון שקבעתם הוא דרקוני מדי.

<הילה ארליך: לא נותנים להיכנס לשכת גיוס?

<קריאה: כן.

<קריאה: לא נותנים להיכנס.

<משה גוטמן: לא נותנים.

<משה גוטמן: יש מועדים שבן אדם מזומן אבל זה לא בתקלה הדבר הזה.

<משה גוטמן: יש ימים ללשכת גיוס, יש לוח זמנים עם יכולת קיבולת וזה בסדר גמור.

<משה גוטמן: אם בן אדם צריך לעבור מישיבה לישיבה, הדבר הזה לוקח זמן.

<משה גוטמן: לא כל יום יכולים לקבל אותו.

<משה גוטמן: יכול להיות שיש להם מועדים שאפשר לקבל אותו.

<משה גוטמן: אני לא מבין למה צריך לשנות מהנוסח הקודם שזה יפקע.

<משה גוטמן: זה שולל את הסמכויות של מפקד מיטב.

<משה גוטמן: מפקד מיטב תמיד יכול לשלול.

<משה גוטמן: אם מישהו לא מתנהג כשורה, הוא שולל לו את זה.

<מירב קירשנר: הוא יכול להגיש בקשה מראש.

<מירב קירשנר: לחלופין, הוא צריך להתייצב על מנת להגיש בקשה מחדש תוך 14 ימים.

<מירב קירשנר: זה היה הנוהג עד עתה.

<אלעזר בן הראש: למה הם הוסיפו כאן שאם הוא לא מגיש, זה יפקע?

<מירב קירשנר: אנחנו כן נרצה לקבוע בתקנות שהצו יפקע - - -

מאיר פרוש: השאלה אם זה יגיע ואם נתנו לו להגיע ואם קיבלו אותו.

<מירב קירשנר: הוא יבקש אישור מחדש לדיחוי.

מאיר פרוש: הוא לא יכול לטפל ב-14 הימים האלו.

מאיר פרוש: הוא לא יוכל להתקבל בלשכת הגיוס בתקופה של 14 הימים.

<מירב קירשנר: אפשר לפצל בין הדברים.

<מירב קירשנר: לומר שתוך 14 ימים הוא צריך להגיש בקשה חדשה.

מאיר פרוש: זה היה כתוב.

<מירב קירשנר: לחלופין, אם הוא לא עשה את זה וזה לא הסתייע תוך שבועיים, הצו יפקע לאחר ארבעים יום או שישים יום.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: אנחנו נסיים את הדיון ונמשיך בשבוע הבא.

איילת שקד: תודה רבה.