ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 308, 2014-11-04 08:45

חיים כץ: יום שלישי בשבוע, י"א בחשוון, 4 בנובמבר 2014.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא – השביתה בשירות התעסוקה, או העיצומים.

חיים כץ: שמעתי את ארגון העובדים והיו אלי פניות של ראשי ערים שפנו מבוהלים, ואני אקריא את אחד המכתבים שקיבלתי: הנדון: סגירת סניף לשכת התעסוקה במעלה אדומים.

חיים כץ: ראש העיר התנצל שהוא לא יוכל להגיע היום כי נקבעו לו מפגשים בחיפה והוא יוצא בבוקר לחיפה; ובערב קיבלתי הודעות מיבנה.

חיים כץ: אז אולי מה שנראה להנהלת שירות התעסוקה דבר של מה בכך, גורם לחששות כבדים במערכת השלטונית הישראלית.

חיים כץ: הייתי רוצה לשמוע את מנכ"ל שירות התעסוקה – מה המצב?

חיים כץ: למה אין אמונה בעובדי שירות התעסוקה שהם מסוגלים לעשות את עבודתם?

חיים כץ: למה צריך להוציא את העבודה החוצה?

חיים כץ: האם זו הדרך להפריט את שירות התעסוקה?

חיים כץ: האם זו דרך נוספת לסגור את שירות התעסוקה, אחרי הכישלון של ויסקונסין?

חיים כץ: בבקשה, אדוני, לפרוטוקול שם ותפקיד.

<בועז הירש: בועז הירש, מנכ"ל שירות התעסוקה.

<בועז הירש: בוקר טוב.

<בועז הירש: אני חושב שהדבר הראשון שיש זה אמונה מלאה בעובדי שירות התעסוקה.

<בועז הירש: השירות עובר שינוי מהותי בשנתיים וחצי האחרונות, שינוי מקיף, שינוי שאי אפשר היה לעשות אותו ללא אמון ושיתוף מלא של העובדים, ומעבר למשפטים, אפשר לראות את זה בתוצאות.

<בועז הירש: תוצאות הפעילות של השירות, שקיים לשרת את האוכלוסייה במדינת ישראל, גדלו באופן ניכר.

<בועז הירש: דיברת, אדוני יושב הראש, על סגירת שירות התעסוקה.

חיים כץ: אני מקווה שלא.

<בועז הירש: לא, לא, שאלת.

<בועז הירש: גם אני מקווה שלא, אם יותר לי להצטרף.

<בועז הירש: בסיס התקציב בשלוש השנים האחרונות גדל בקרוב ל-50%, לא כולל תקציב ותכניות נוספות.

<בועז הירש: אני לא חושב שמגדילים את בסיס התקציב של ארגון בקרוב ל-50% אם חושבים לסגור אותו.

<בועז הירש: אין לנו כל כוונה לסגור את שירות התעסוקה.

<בועז הירש: לגבי הסוגיה שדיברת, של תכנית ויסקונסין - - -

שלי יחימוביץ': זה תקציב קניות או תקציב - - -

<קריאה: תפעול.

<בועז הירש: זה תקציב שמשתרע על הכל: גם פעולות, גם תפעול – זה בעיקר בבסיס.

<בועז הירש: מעבר לזה יש לנו - - -

מיכל בירן: כמה תקנים נוספו?

מיכל בירן: זה גם לתקנים?

<בועז הירש: לא, זה לא לתקנים.

<בועז הירש: השירות עבר בשנתיים האחרונות תכנית פרישה שתואמה עם כל הגורמים הרלבנטיים, במסגרתה פרשו 100 עובדים, נקלטו 100 עובדים והעובדים שבמסגרת התכנית יוצאים לפנסיה לא מוחלפים.

<בועז הירש: ועם זאת, רק אם ניקח לדוגמא מדד אחד מיני כמה של מספר ההשמות של השירות, הוא גדל ב-60%.

<בועז הירש: אנחנו מסתמכים במיקור חוץ לביצוע פעילויות על ידי מומחים ויכולות מקצועיות מסוימות שלא קיימות בשירות.

<בועז הירש: זה לא מחליף אף עובד שירות.

<בועז הירש: זה עובד בצוותא עם עובדי השירות ונותן לנו את האפשרויות לתת שירות טוב יותר ללקוחות שלנו, שבשבילם הארגון קיים.

<בועז הירש: תודה.

חיים כץ: אדוני יושב ראש הוועד.

<עופר לוי: אמר המנכ"ל גידול בתקציבים.

<עופר לוי: בואו אני אומר לכם: הגידול בתקציבים הוא אך ורק לשכירת חברות.

<עופר לוי: שקל אחד לא הגיע לעובדים הוותיקים.

<עופר לוי: יותר מזה אני אומר, בד בבד עם התקציבים, גדל מטה השירות בצורה קיצונית וכמות העובדים מקבלי הקהל ירדה באותה המידה.

<עופר לוי: לכן כל הדברים האלה הם לא נכונים.

<עופר לוי: עכשיו אני אומר לכם, מדברים על כוח אדם.

<עופר לוי: ברבעון השלישי של שנת 2014 גדל מספר דורשי העבודה ב-16,000.

<עופר לוי: לעומת זאת, כמות מקבלי הקהל ירדה בשנה האחרונה בכ-30.

<עופר לוי: בא האוצר ואומר לנו – לא רק שאתם תורידו 30, אתם עדיין חייבים לנו.

<עופר לוי: זאת אומרת כל ה-30 העובדים הבאים שייצאו – לא תקבלו במקומם.

<עופר לוי: מי כן יקבל?

<עופר לוי: וכאן נכנס הנדבך הנוסף.

<עופר לוי: מכבסת מילים – מרחב מכוון.

<עופר לוי: הולכים לשכור 120 עובדים קבלן שיחליפו את עובדי השירות.

<עופר לוי: כתוצאה מכך באמת כבר לא יצטרכו עובדים בלשכות.

<עופר לוי: אם אנחנו במצוקה כל כך גדולה, למה ההנהלה עכשיו רוצה לצאת לתכנית פרישה אחד לשלושה?

<עופר לוי: מי יישאר בלשכות לקבל קהל?

<עופר לוי: לגבי הנושא של תקציבים, בואו אני אומר לכם: בשירות התעסוקה, כן, קיבלו תקציבים לשכירת שירותים.

<עופר לוי: השנה באו ואמרו לכם אין לכם כסף, לא תקבלו.

<עופר לוי: ואז מה עשו?

<עופר לוי: באה ההנהלה ועושה את הדבר הבא: אמרה אתם לא נותנים לנו כסף, אין בעיה, נמכור חלקים מהבית.

<עופר לוי: ומה עושים?

<עופר לוי: אומרים בואו נסגור לשכות.

<עופר לוי: את הכסף מסגירת הלשכות – נפנה לאותן חברות חיצוניות שהפסקתם לתקצב אותן.

<עופר לוי: עובדי שירות התעסוקה יממנו את ההפרטה של עצמם.

מיכל בירן: יצירתי.

<עופר לוי: עובדי שירות התעסוקה יממנו את ההפרטה של עצמם ולא רק זה, גם משכרם, כי אומרים להם גם בשעות נוספות אנחנו מקטינים אתכם ב-30%.

<עופר לוי: גם בכונניות אנחנו מורדים לכם 30%.

<עופר לוי: אני חושב שהמשוואה הזאת היא לעג לרש.

<עופר לוי: אנחנו בעיצומים, באים ואומרים לנו לא עושים משא ומתן עם עובדים בעיצומים.

חיים כץ: חשבתי שעושים משא ומתן אפילו עם אויבים במלחמה, בשביל לפתור את הבעיה.

<עופר לוי: זה גם אני חשבתי.

<עופר לוי: האמת היא שבהתחלה האמנתי - - -

חיים כץ: חשבתי שזה רציני גם עם אויבים במלחמה.

חיים כץ: אבל עובדים?

חיים כץ: עם עובדים?

חיים כץ: עם אויבים זה בסדר, אבל עובדים?

חיים כץ: ועוד עובדים שלך?

חיים כץ: אם הם היו עובדי קבלן בטח היית מדבר איתם.

<עופר לוי: לצערי גם בא יושב ראש מועצת ה - - -

חיים כץ: זה מה שתסבירו למובטלים שלא יקבלו את כספם?

חיים כץ: שאתם בגלל העיצומים ואתם האחריות הניהולית איננה?

חיים כץ: למה אתם רוצים להפריט את עצמכם לדעת.

חיים כץ: ואני אומר לכם שאנחנו עוברים התנכלויות אישיות, בטח אני, בגלל ויסקונסין.

חיים כץ: אני שומע עלי כל מיני דברים בגלל ויסקונסין.

חיים כץ: אז לא ניתן לכם לסגור את שירות התעסוקה.

חיים כץ: ואם אתם לא רוצים לשלם למובטלים, לא תשלמו למבוטלים, אבל תדברו עם העובדים.

חיים כץ: ואל תקשקשו בסיפור הזה של עיצומים.

חיים כץ: הם נלחמים על הפרנסה שלהם.

חיים כץ: הם יישארו הרבה אחרי שאתה תלך והם יישארו הרבה אחרי ששרגא ברוש הלך.

חיים כץ: והם יישארו אחרי הרבה שהיושב ראש הבא ילך.

חיים כץ: הם נלחמים על פרנסה ומדינת ישראל צריכה שירות תעסוקה חזק.

חיים כץ: צריכה.

חיים כץ: ולא כל אחד שמביאים אותו לפרק זמן של שנתיים-שלוש ונותנים לו מטרה לקעקע את השירות, לפגוע בעובדים – יקבל פה גיבוי.

חיים כץ: והסיפור – אנחנו לא נדבר ולא נקדם עד שלא תעצרו את העיצומים – זה מה שאתה הולך להגיד למובטלים?

חיים כץ: אתם לא תקבלו כסף בשביל לחיות בגלל שאנחנו לא מדברים עם האויבים?

חיים כץ: העובדים שלך.

חיים כץ: התייעלו.

חיים כץ: השתפרו.

חיים כץ: עשו יותר השמות.

חיים כץ: הם לא אויבים.

חיים כץ: הם לא במלחמה איתך.

חיים כץ: הם רוצים לשמר את מקור הפרנסה שלהם.

חיים כץ: הם לא מאמינים במערכת השלטונית ובצדק.

חיים כץ: ובצדק הם לא מאמינים.

חיים כץ: אני רואה את ההתנהלות, כמה כסף בזבזתם על חברות קבלניות ב-ויסקונסין.

חיים כץ: מי גזר קופונים?

שלי יחימוביץ': 500 מיליון.

חיים כץ: צריך לבדוק איזה פקידים שלטוניים גזרו קופונים ולמה הם כועסים שהפסיקו את הפרויקט.

שלי יחימוביץ': אתה יודע מי אלה?

שלי יחימוביץ': זה אלה שעד לפני שנייה היו בשירות התעסוקה ובאוצר ואז הם לא ידעו לעשות את זה, ואחרי שהם יצאו לסקטור הפרטי פתאום הם ידעו לעשות את זה, ואז היה אפשר לשכור את השירותים שלהם.

שלי יחימוביץ': ועכשיו הוא אומר לנו שיש להם יכולות שאין לשירות התעסוקה.

חיים כץ: כן, למה אז בשירות התעסוקה הם קיבלו 4,000 שקלים או 5,000 שקלים.

חיים כץ: עכשיו הם מקבלים 40,000 שקלים על השמה של בן אדם אחד.

חיים כץ: אז זה בסדר.

חיים כץ: עכשיו הם מקצועיים.

חיים כץ: עשו קורסים.

חיים כץ: לא יודע, מה אני אגיד לכם.

חיים כץ: מיכל, רצית להגיד משהו.

מיכל בירן: בועז, אני רוצה להתחיל עם החיובי.

מיכל בירן: תדע לך שהעובדים אומרים גם עכשיו, גם בתוך העיצומים – כן משבחים את היכולות הארגוניות והמקצועיות שלך ואף אחד לא לוקח את זה ממך.

מיכל בירן: אבל מצד שני אני חושבת שהרמז המתרים בסרט האימה הזה היה כשהגעת למשרד שלי יחד עם משה בר סימן טוב, לשכנע אותי להפסיק להפריע ל-ויסקונסין.

מיכל בירן: וזה לא התפקיד של מנכ"ל שירות התעסוקה.

מיכל בירן: אני חושבת שכל התשובה שלך על זה שלא נוסף אפילו תקן אחד, שורת ההתערבויות פה שמטרתן להחליש את עובדי שירות התעסוקה, ושוב, כולנו בעד מצוינות, כולנו בטח בעד מצוינות שהמובטלים ומחפשי העבודה יקבלו את השירות הכי טוב שיש, אבל למה שאת קצת הכסף הזה לא תשקיע בעובדי השירות?

מיכל בירן: תגמל אותם ב-500 שקלים על השמה ובוא נראה איזה השמות יהיו.

מיכל בירן: לא חסר דברים.

מיכל בירן: כשאני שומעת סיפורים ממג'דל כרום, רק אתמול דיברו איתי על 1,800 דורשי עבודה שמגיעים כל שבוע לשירות התעסוקה.

מיכל בירן: לשלוח אותם לכרמיאל?

מיכל בירן: האם זה הגיוני?

מיכל בירן: האם זה הגיוני שהלשכה בכרמיאל תצליח לעמוד בזה?

מיכל בירן: האם זה הגיוני לשלוח אנשים שהם באמת בתחתית של התחתית של האוכלוסיות הכי מוחלשות בישראל, לטרטר אותם לכרמיאל?

מיכל בירן: וגם, אם רוצים שזה יצליח, כשראינו את התוצאות של ויסקונסין זה היה פקיד אחד, היחס בין דורשים לבין פקיד היה פי 14 יותר בשירות התעסוקה.

מיכל בירן: ברור שאם אתם מורידים את היחס ונותנים יותר תקציב – גם תוצאות שירות התעסוקה, כשיש לכם עובדים כל כך מסורים ועם אתוס – הולך לגדול.

מיכל בירן: מה ששמעתי כאן, ואני באמת מזועזעת מהעניין הזה שלא מדברים עם עובדים בעיצומים – תעשה גוגל.

מיכל בירן: זאת המשמעות של שביתה.

מיכל בירן: ככה כל ההיסטוריה האנושית, כל הדברים שגם אתה נהנה מהם היום, כל הזכויות שלך ושל כולנו הושגו על ידי עובדים שחרפו את נפשם ושילמו מחירים אישיים ועשו עיצומים, וכן, המעסיקים באים ומדברים איתם.

מיכל בירן: אני, ואני בטוחה שגם חברי, לא מתכוונים לתת לדבר הזה לעבור.

מיכל בירן: זו הוועדה היחידה בכנסת שעמדה כחומה בצורה נגד היוזמות האלה – גם ויסקונסין, גם מעגלי תעסוקה.

מיכל בירן: המרכז המכוון הזה, או איך שאתם קוראים לו, באמת, אין לנו בעיית אינטליגנציה.

מיכל בירן: כאילו השמות המכובסים האלה – הם אל עוזרים.

מיכל בירן: אנחנו מבינים מה אתם עושים וזה פשוט לא מקובל עלי ואני בטוחה שגם לא על חברי.

מיכל בירן: תודה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': בועז, כשאתה אומר שלגופים שאתם מוציאים אליהם במיקור חוץ, דברים שהם עבודה של שירות התעסוקה, יש יכולות שאין לשירות התעסוקה – אני תוהה מאיפה זה מגיע.

שלי יחימוביץ': מאיפה הם רכשו את היכולות האלה?

שלי יחימוביץ': מי זה הגופים האלה שיודעים לעשות השמות ולמצוא עבודה יותר מהעובדים המיומנים של שירות התעסוקה.

שלי יחימוביץ': איפה צוברים יותר ניסיון בהשמות ובמציאת עבודה מאשר בשירות התעסוקה?

שלי יחימוביץ': תגלה לנו איפה נמצא המאגר הזה של הכישרון הבלתי נדלה של לדעת לעשות השמות.

שלי יחימוביץ': הרי ברור שמדובר בקשקוש.

שלי יחימוביץ': יש לכם אובססיה להפריט, ואם אתה אומר שהתקצוב עלה ב-50%, ומנגד אתם מבקשים לפטר 80 עובדים ולהעסיק עוד 120 עובדים במרכז טלפוני – המשמעות של זה היא הפרטת שירות התעסוקה.

שלי יחימוביץ': אין כאן שום משמעות נסתרת אחרת.

שלי יחימוביץ': זה בוטה.

שלי יחימוביץ': זה גדול.

שלי יחימוביץ': זה במספרים גדולים.

שלי יחימוביץ': ואתה יודע מה, חיים, אני מרגישה שממש רימו אותנו.

שלי יחימוביץ': ממש רימו אותנו.

שלי יחימוביץ': הרי ויסקונסין היה באופן בוטא ובולט הפרטה של שירות התעסוקה.

שלי יחימוביץ': היא עלתה למדינה 500 מיליון שקלים שנזרקו על כלום.

שלי יחימוביץ': אין עובד אחד "שהושם" שם ועדיין עובד במקום העבודה שלו, כי אלה היו עבודות עלובות של עובדי קבלן, לפעמים בחצי משרה.

שלי יחימוביץ': והתקיים כאן דיון דמוקרטי, קשה מאד אגב.

שלי יחימוביץ': אתה הקדשת לזה אין ספור ישיבות, עם לימוד חומר מאד אינטנסיבי, ואז, ברוב שהוא חוצה כל מפלגה אפשרית – אנחנו הורדנו מסדר היום את התכנית המרושעת הזאת, ועכשיו פשוט יורקים לנו בפרצוף ואומרים – ישבתם, החלטתם, הוצאתם את הסעיף הזה מחוק ההסדרים, הכנסת חוקקה – לא מעניין אותנו.

שלי יחימוביץ': אנחנו נעשה את זה על אפכם ועל חמתכם וכאן אנחנו רואים את התוצאות.

שלי יחימוביץ': אנחנו רואים פשוט הפרטה.

שלי יחימוביץ': אני לא מכירה עוד גוף ממשלתי שיש בו הפרטה זוחלת כל כך ברוטאלית, שהיא ממש כמו הפרטה חד פעמית.

שלי יחימוביץ': וגם הדבר הזה שלא מדברים עם עובדים בעיצומים, אז מתי כן?

שלי יחימוביץ': דיברתם איתם לפני זה?

שלי יחימוביץ': הפסקתם לדבר איתם או לפטר אחרי שהם פתחו בעיצומים?

שלי יחימוביץ': הרי הם פותחים בעיצומים כי אין להם ברירה, כי אתם לא סופרים אותם.

שלי יחימוביץ': כי אתם מעדיפים לדבר עם מי שזוכה במכרזים ועם קבלנים מאשר עם העובדים המיומנים שלכם, שזה האוצר שלכם.

שלי יחימוביץ': זה היתרון שיש לכם.

שלי יחימוביץ': זה הערך המוסף שלכם.

שלי יחימוביץ': ובאמת, חיים, אני סומכת עליך שאם יש כוח שיבלום את תכנית הזדון הזאת ואת ההתעמרות בעובדים – זה יהיה אתה בראשות הוועדה הזאת.

חיים כץ: מיקי רוזנטל, בבקשה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה אדוני יושב הראש.

מיקי רוזנטל: בועז, אני באמת הייתי רוצה תשובות לשאלות קצרות, כדי להבין.

מיקי רוזנטל: כמה סניפים אתם הולכים לסגור עכשיו?

מיקי רוזנטל: אתה יכול להגיד לי את המספר?

<בועז הירש: 12.

שלי יחימוביץ': סליחה שנייה, אני רוצה להגיד עוד משהו, סליחה, פשוט שכחתי להגיד את זה.

שלי יחימוביץ': יש עכשיו דיבור נורא אופנתי על פלקסיוקירטי.

שלי יחימוביץ': פלקסביליטי וסקיוריטי.

שלי יחימוביץ': מצד אחד גמישות ומצד שני ביטחון, רשת ביטחון שנותנים לעובדים.

שלי יחימוביץ': איזה רשת ביטחון אתם נותנים כשאתם מחסלים את שירות התעסוקה?

שלי יחימוביץ': הרי זה המשמעות של רשת ביטחון – לתת שירות תעסוקה חזק, מיומן, עם ניסיון.

שלי יחימוביץ': לא להפריט גם אותו.

שלי יחימוביץ': הרי זה פשוט בדיחה כל כך גרועה.

שלי יחימוביץ': ותוסיפו לזה עוד את הפגיעה בזכאות לדמי אבטלה בגילאי 20 עד 30, זה מתקפה מכל הכיוונים.

שלי יחימוביץ': גם מחסלים את שירות התעסוקה, גם פוגעים בזכאויות.

שלי יחימוביץ': יש כאן משהו שהוא פשוט חלם ומרושע במקביל.

שלי יחימוביץ': סליחה מיקי.

מיקי רוזנטל: מתוך ה-12 – כמה מהם בפריפריה?

<בועז הירש: אני ממש מתנצל אני לא יכול להגיד את זה מסיבה אחת פשוטה.

<בועז הירש: עדיין לא נתקבלה שום החלטה לגבי זהות הסניפים שיסגרו.

מיקי רוזנטל: מה הקריטריונים לסגור ולא לסגור?

חיים כץ: מעלה אדומים זה סתם?

<קריאה: יש רשימה, מה זה?

חיים כץ: סליחה, סליחה.

מיקי רוזנטל: אני אין לי קושי לשאול שאלות.

מיקי רוזנטל: עד היום לא נתקלתי בבעיה כזאת.

מיקי רוזנטל: לא הייתי ברור בשאלה שלי?

מיקי רוזנטל: אתה אומר שאין קריטריונים.

<בועז הירש: לא, לא אמרתי שאין קריטריונים.

<בועז הירש: אמרתי שעבודת מטה בנושא עדיין לא הסתיימה.

<בועז הירש: אין עדיין החלטה.

<בועז הירש: אנחנו, כחלק מהתהליך, ביקשנו להתייעץ עם הוועד והעברנו לו רשימה של 18 לשכות שאנחנו חושבים שהאיחוד בין אותן לשכות יכול לחזק אותנו וביקשנו להתייעץ על זה עם הוועד.

<בועז הירש: לא נגיע עם רשימה סגורה של 12, אלא לנהל התייעצות פתוחה, התייעצות כנה ולצערי נתקלנו בהתנגדות גורפת.

שולי מועלם-רפאלי: איך הגעתם למספר 12?

שולי מועלם-רפאלי: סליחה, מיקי.

מיקי רוזנטל: לא, תודה רבה שאתם עוזרים לי.

<בועז הירש: לא אמרתי - - -

שולי מועלם-רפאלי: הוא אמר שהוא נתן 18 אפשרויות, מתוכם ייבחרו 12.

שולי מועלם-רפאלי: אז איך הגעתם למספר 12?

<בועז הירש: עברנו על הרשימות של הסניפים.

<בועז הירש: אנחנו מסתכלים גם על סניפים שסמוכים אחד לשני.

<בועז הירש: אני מסתכל על סניפים שהם סניפים קטנים, שלא מסוגלים לתת את מגוון השירותים שאני רוצה שהם ייתנו לאזרח.

<בועז הירש: סקרנו ככה: דיברנו עם אנשים בשטח, דיברנו עם מנהלי המחוזות, דיברנו עם מנהלי לשכות, כולל מנהלי לשכות שבאים ואומרים - תשמע, ללשכה שלי אין הצדקה.

<בועז הירש: אין לי מספיק דורשי עבודה.

<בועז הירש: אין לי מספיק מגוון שירותים לתת להם.

<בועז הירש: אני מסתכל על כל הנושאים האלה, ומכאן הגענו למספר הזה של 12 לשכות.

מיקי רוזנטל: אני מחזיק בידי את הרשימה של ה-18 ואני רואה שזה באמת מקומות שבהם האבטלה היא גדולה מהממוצע בכל הארץ: מסעדה, קצרין, מרר, יקנעם, חצור, אור עקיבא, ערערה, ראש העין, מג'דל כרום, קריית ארבע, מעלה אפרים, לוד, יבנה, טירת הכרמל, מעלה אדומים, דלית אל כרמל ובית"ר עילית.

מיקי רוזנטל: קודם כל הרשימה נכונה?

<בועז הירש: כן.

מיקי רוזנטל: נכונה, יופי.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת אם ככה, קודם כל אני שם לב שבאמת ביישובים שבהם בעיית האבטלה היא הכי גדולה, שם אתם הולכים לסגור ואני לא מבין את ההיגיון.

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד.

מיקי רוזנטל: כמובן שמדובר בפריפריה או בכפרים ערבים או ביישובים ערבים, שזה בולט פה ברשימה.

מיקי רוזנטל: אני מקווה שזה לא יד מכוונת, וגם לא בשטחים.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת קריית ארבע ובית"ר עילית.

מיקי רוזנטל: מה, יש פה איזו שהיא מגמה שאני צריך להיות מוטרד ממנה?

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד ואני באמת רוצה הסבר על הרשימה הזאת.

יעקב מרגי: אני לא חושב ככה.

מיקי רוזנטל: אתה לא חושב?

יעקב מרגי: לא.

מיקי רוזנטל: אני מודה לך.

מיקי רוזנטל: ודבר שני, אני מבין שהרקע הוא רצון לעשות שירות מכוון.

מיקי רוזנטל: שירות מכוון זה דבר מצוין.

מיקי רוזנטל: גם ההסתדרות וגם העובדים תומכים.

מיקי רוזנטל: מה יש בשירות מכוון שהעובדים הנוכחיים לא יודעים לעשות?

מיקי רוזנטל: איזה יכולות מדהימות, מיוחדות, צריך בשביל לנהל שירות מכוון שהעובדים הנוכחיים לא יודעים לעשות לאותו.

<בועז הירש: אני אשמח לענות.

<בועז הירש: עכשיו?

חיים כץ: כן.

<בועז הירש: בסדר.

<בועז הירש: בנושא של המרחב המכוון – אני חושב שצר לי שלוקחים פה רצון של הנהלה, ואני ברשות

<בועז הירש: כם אצטט מה שהשופטת, במסגרת צו המניעה שהוועד הגיש: יש לברך על ההחלטה לשפר את הנגישות לציבור ומתן שירותים איכותיים תוך שימוש בטכנולוגיות מתקדמות.

<בועז הירש: הנקודה היא כזאת - ואני אגיד לך את תפיסת עולמי – וממנה זה יוצא.

<בועז הירש: הארגון הזה קיים בשביל האזרח.

<בועז הירש: הארגון הזה קיים בשביל אזרח שנמצא בשעה משברית.

<בועז הירש: הארגון הזה עושה את זה ביחד עם העובדים שלרגע לא עלה על דל שפתותי שהם האויבים שלי.

<בועז הירש: חס וחלילה.

<בועז הירש: אנחנו באים במסגרת המרחב המגוון ורוצים לבוא ולהגיד לאזרח – בוא תיעזר בנו במגוון שירותים.

<בועז הירש: אני אתן לך דוגמא אחת פשוטה.

<בועז הירש: יש תהליך טכני בשירות – ותסלח לי שאני יורד לפרטים – שנקרא רישום ראשוני: רושמים את הפרטים הטכניים שלך.

<בועז הירש: אין שום סיבה היום לבזבז זמן של פקיד על הדבר הזה, אם דורש עבודה יכול לעשות את זה בבית.

<בועז הירש: וכאשר הוא יגיע לפקיד, הפקיד יוודא את זה, ייתקף את זה, יאשר את זה ויפנה את הזמן לראיון תעסוקתי, שבו באות לידי ביטוי - - -

מיקי רוזנטל: אתה לא עונה על השאלה שלי.

מיקי רוזנטל: השאלה שלי הייתה מאד ברורה: מה יש בשירות המכוון שעובד קבוע לא יכול לעשות, רק עובדי קבלן?

מיקי רוזנטל: למה?

<בועז הירש: רגע, שנייה.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת אם זה לא הרצון להפרטה, שעומד מאחורי כל המהלכים שלכם, אז למה אתם לא נותנים את זה לעובדים?

מיכל בירן: אני רוצה רק עוד משפט, מיקי.

חיים כץ: לא, לא, לא.

מיכל בירן: קטן.

חיים כץ: לא, לא צריך.

חיים כץ: אל תחדדי.

חיים כץ: מספיק.

<בועז הירש: אני רק רוצה להסביר מה זה מרחב מכוון.

<בועז הירש: אנחנו רוצים לקחת אפשרות שכבר מתבצעת היום.

<בועז הירש: שירות התעסוקה עובד עם 20,000 מעסיקים.

<בועז הירש: זה המון, אבל כידוע היטב לכולכם – במשק יש מאות אלפי מעסיקים שהשירות לא מגיע אליהם, שלא עובדים עם השירות.

<בועז הירש: אני רוצה שלמעסיק תהיה גם את האפשרות – כל חטאי – תהיה לו גם את האפשרות לרשום משרה באופן עצמאי.

<בועז הירש: אגב, דבר שכבר קיים היום - - -

שלי יחימוביץ': מה הקשר להעסקת עובדי קבלן?

מיקי רוזנטל: אני שאלתי שאלה ואתה עונה, באמת, בוא - - -

<בועז הירש: לא, שאלתם, רגע - - -

שלי יחימוביץ': אתה מסביר לנו על הקדמה והמחשב?

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שלי יחימוביץ': אנחנו באמת פרימיטיביים וצריכים את ההסבר.

<בועז הירש: שאלתם אותי מה זה מרחב מכוון?

<בועז הירש: אני מסביר לכם מה זה.

מיקי רוזנטל: לא, לא, שאלתי למה העובדים בשירות התעסוקה לא יכולים לעשות את העבודה של השירות המכוון?

<דורון קרני: שאלה שאנחנו לא קיבלנו תשובה עליה עד היום.

שלי יחימוביץ': למה אתם צריכים עובדי קבלן בשביל השירות המכוון?

<בועז הירש: אנחנו, כחלק מהמרחב המכוון, מקימים מוקד טלפוני, כי אנחנו רוצים לקחת את המענה הטלפוני הטכני מפקידי השירות.

<בועז הירש: אני לא רוצה שאיש שירות, עובד שירות, יתעסק בסוגיות של מתי הלשכה פתוחה ואיזה אוטובוסים מגיעים.

חיים כץ: אם אתה עושה מוקד טלפוני - - -

שולי מועלם-רפאלי: מעולה.

חיים כץ: סליחה, שולי.

חיים כץ: אם אתה עושה מוקד טלפוני, למה אתה לא יוצא בקריאה ואומר – אני עושה מוקד טלפוני רק לאזרחים עם מוגבלויות: עיוורים, שיכולים לתת תשובות טלפוניות, ועושה את זה ובא ואומר – הנה, אני דוגמא של שירות התעסוקה, שנותן עבודה לאנשים שקשה להם להיקלט בעבודה ואני בטוח שאם אתה תבוא לוועד, שאתם לא מדברים בינתיים, על פניו.

חיים כץ: ברור לי שלא מדברים ותבוא ותגיד – אני עושה מוקדים טלפונים כעזרה לעובדים, לאוכלוסיות עם מוגבלויות.

חיים כץ: כשאני הבוס שלהם, לא איזה חברת קבלן שתנצל אותם גם.

חיים כץ: שאני הבוס שלהם.

חיים כץ: אני, אני, שירות התעסוקה – לוקח תחתי עוד איזה כמה גופים עם אנשים עם מוגבלויות.

חיים כץ: בלי צו הרחבה, משרד הכלכלה, 3%, תלך על זה.

חיים כץ: ציונות.

חיים כץ: משהו יפה.

חיים כץ: אני לא בטוח שהוועד יבוא ויגיד לך – תשמע, זה המרכז הטלפוני שאתה עושה?

חיים כץ: אין בעיה.

חיים כץ: תעשה.

חיים כץ: אבל אם תעביר ל-X או ל-Y, שהוא יעסיק עובדי קבלן וכאלה וכאלה.

חיים כץ: אני חושב שגם בכנסת, אם היית בא ואומר תשמעו, אני בא לעשות מרכז כזה, שיהיו שם רק אנשים עם מוגבלויות, לא יהיה שם אף אחד אחר, אתה לא חושב שהיית שומע פה תלונות.

חיים כץ: וכולם דרך אגב תחת שירות התעסוקה.

חיים כץ: לא כעובדי קבלן.

חיים כץ: אף אחד לא היה מתלונן.

חיים כץ: זה ציונות.

חיים כץ: זה ארץ ישראל יפה וזה שירות התעסוקה תרתי משמע.

חיים כץ: זה שירות התעסוקה תרתי משמע.

שלי יחימוביץ': חיים, אני עוד לא שמעתי תשובה מה אפשר להשיג במיקור חוץ, איזה ידע בתעסוקה, שהשירות לא יודע לתת, כי זה מה שאמרת: יכולות שאין בשירות התעסוקה.

שלי יחימוביץ': איזה יכולות?

מיכל בירן: מיקי שאל אותך מה זה במפורש מאגרי תעסוקה למנטורים, שאמרתם אין את היכולות.

מיכל בירן: אמרנו בסדר, צריך את המנטורים, תביאו את המנטורים.

מיכל בירן: הם טובים אחרי שנה.

מיכל בירן: תנו להם שנה.

מיכל בירן: טובים, תקלטו אותם כעובדי מדינה.

מיכל בירן: ערן נתן תשובה ממש ברורה וחותכת שאין שום כוונה כזאת, כך שההיתממות הזאת על המיומנויות החסרות היא - - -

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: יעקב מרגי.

יעקב מרגי: אדוני יושב הראש, אני אומר לך, אין ספק שהתמונה שעולה מהדיון הזה, מקודמיו, שיש מגמה ברורה לחסל את השירות.

יעקב מרגי: לא הצליחו עלינו ב-ויסקונסין.

יעקב מרגי: ניסו במעגלי תעסוקה.

יעקב מרגי: היה עוד שם באמצע שכבר שכחתי אותו – אורות לתעסוקה.

שלי יחימוביץ': היה גם העבודה - - -

<קריאה: ניהול העובדים.

יעקב מרגי: לא השקענו, כי זה לא היה רציני.

יעקב מרגי: היו כמה שמות, לכן לקחתי מהקצוות.

יעקב מרגי: זה מה שזכרתי בגיל שלי.

יעקב מרגי: הרי בוא, אני אומר לבועז הירש:

יעקב מרגי: אנחנו לפעמים מכים את המכה במקום את היד שמחזיקה את המקל.

יעקב מרגי: הרי יש מגמה ברורה של האוצר להפריט, לחסל את השירות.

יעקב מרגי: להעביר את זה, מיקור חוץ, כל מכבסת המילים.

יעקב מרגי: הרי לו יצויר שבועז הירש היה מנכ"ל השירות ולא הייתה מגמה ברורה לחזק.

יעקב מרגי: הוא היה יושב פה בשולחן, ליד יושב ראש הוועד וזועק את אותה זעקה.

יעקב מרגי: הרי מייבשים.

יעקב מרגי: אנחנו רואים בצורה ברורה שמייבשים.

יעקב מרגי: מפסיקים לתת - - -

חיים כץ: אבל זה לבד.

חיים כץ: כל מי שייצא לפנסיה – לא נקלוט במקומו.

חיים כץ: אמר.

חיים כץ: אודה.

חיים כץ: הוא אומר כל מי-.

חיים כץ: יש לנו סבלנות, לא הצלחנו בשנה, נעשה את זה בחמש.

חיים כץ: הוא אמר, המנכ"ל.

חיים כץ: אני מכבד אותו, הוא מדבר ביושרה, בהגינות, הוא אומר את דברי, מכבד אותו.

חיים כץ: אני לא מסכים איתו בדרך, אבל מכבד אותו.

חיים כץ: הוא קיבל מטלה, הוא צריך לעשות.

חיים כץ: אמר, כל מי שייצא לפנסיה – לא קולט במקומות.

יעקב מרגי: לכן אין ספק.

חיים כץ: אמר.

שלי יחימוביץ': מדהים, מדהים.

יעקב מרגי: אין ספק שבמגמה הזו אנחנו צריכים להיאבק ולהבהיר חד משמעית.

יעקב מרגי: צריך להיאבק ולזעוק ולא ממשבר למשבר.

יעקב מרגי: אני אומר את זה כי היא גוברת עלינו עכשיו.

יעקב מרגי: אנחנו עסוקים בצוק העיתים בהרבה מטלות ואנחנו מתכנסים פה ממשבר למשבר, אבל אנחנו צריכים היום, לא יודע, לטכס עצה, לחשוב איך הסוגיה הזאת יורדת.

יעקב מרגי: בועז, לא שמעת סביב השולחן נבחר אחד, חבר כנסת אחד שאומר שלא צריך השמה איכותית, שלא צריך שירות משופר ומכוון ותקרא לזה איך שאתה רוצה, בסדר?

חיים כץ: הם לא באים לבקש כסף לעובדים.

יעקב מרגי: לא נאפשר את המגמה הזאת שהולכת ומתמשכת לחסל את השירות ולפגוע בעובדים.

יעקב מרגי: זהו.

יעקב מרגי: אתם מובילים קו ואנחנו נוביל קו חד משמעי ונעצור.

יעקב מרגי: נעמוד בדרככם.

יעקב מרגי: אנחנו מוכנים להושיט יד לשיפור השירות.

יעקב מרגי: אין פה אפילו בעיה לעזור לכם בגיוס משאבים.

יעקב מרגי: יש פה המוכנים לשפוך את כל מה שאפשר אך ורק לדבר אחד – עבודה זרה שנקראת חיסול השירות.

חיים כץ: חברת הכנסת שולי מועלם.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להמשיך את חבר הכנסת מרגי.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שעל זה בוכה הנביא.

שולי מועלם-רפאלי: עוד לא גמרו לטפל בכל מיקור החוץ שעשו במקומות אחרים וכולם, כולם, כולם, כל המשרדים שזה קורה בהם, בוכים על הטעות הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: אז למה להכניס לעוד מקום את הדבר הנורא הזה, של להוציא החוצה?

שולי מועלם-רפאלי: הרי כמו שכולם אמרו פה, המטרה שלך, שלנו, של האוצר, של משרד הכלכלה, היא אותה מטרה: שיהיה פה שירות תעסוקה, שכמה שיותר אנשים שבאים לדרוש עבודה – יקבלו עבודה טובה, לאורך זמן.

שולי מועלם-רפאלי: הרי זה הדבר הבסיסי בחיים של כל בן אדם מבוגר, שיש לו סיבה לקום בבוקר, לנהל את המשפחה שלו ממקום של מעמד אישי של מי שיש לו עיסוק משמעותי בחיים שלו.

שולי מועלם-רפאלי: אז מה אתם עושים?

שולי מועלם-רפאלי: אתם אומרים בעצם יש לנו פה שירות תעסוקה, שלדעת כולי עלמא – כנראה גם לדעת העובדים – הרי הם בעצמם אומרים: יש מקום לשפר אותו.

שולי מועלם-רפאלי: אבל לא.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו רוצים לשפר אותו במקומות אחרים.

שולי מועלם-רפאלי: לא קיבלנו הסבר למה במקומות האחרים.

שולי מועלם-רפאלי: למה מישהו, שלא גדל בשירות התעסוקה, יידע לענות יותר טוב.

שולי מועלם-רפאלי: אתה רוצה לפתוח מוקד טלפוני, שייתן מענה רק מנהלי?

שולי מועלם-רפאלי: בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: שב עם מי שצריך, הרי אתה מכיר, ראשי המחוזות שלך מכירים, הוועד מכיר – עובדים שהם בהחלט במקום שזהו, שיכול להיות שהמקום הזה של קשר אנושי עם אנשים שבאים לקבל תעסוקה – הוא כבר לא במקום מבחינתם.

שולי מועלם-רפאלי: כמי שהייתה אחות הרבה שנים, עברתי את זה בתור אחות אחראית, שיש אחיות שכבר לא יכולות לקבל ילדים בבוקר.

שולי מועלם-רפאלי: הן עוברות לעבוד ערב, הן עוברות לעבוד לילה.

שולי מועלם-רפאלי: יש לנו בתוך המערכת פתרונות.

שולי מועלם-רפאלי: אז מה אתם באים ואומרים?

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נביא פתרונות מבחוץ.

שולי מועלם-רפאלי: אבל על הפתרונות האלה הנביא בוכה.

שולי מועלם-רפאלי: מיקור חוץ נכשל בכל מקום שבו הוא נכנס.

שולי מועלם-רפאלי: הוא נכשל בשירות שלו, הוא נכשל ביחסים של העובדים, הוא נכשל במקום שהוא נותן לאנשים האלה.

שולי מועלם-רפאלי: בסוף מדובר גם על עובדים.

שולי מועלם-רפאלי: עובדי שירות התעסוקה הם גם עובדים.

שולי מועלם-רפאלי: אז איך שירות התעסוקה בעצם יורה לעצמו ברגל בדבר הזה?

שולי מועלם-רפאלי: ודבר אחרון שאני רוצה להגיד, אני לא הייתי פה במעגלים הקודמים, במעגלי זה ומעגלי זה ואורות זה, וניאו, אני חושבת איך שהוא, שבדיבור בין בני אדם מצליחים להגיע ליותר.

שולי מועלם-רפאלי: עכשיו, פה רוב מי שיושב סביב השולחן הזה הוא מאד מתקדם בטכנולוגיה.

שולי מועלם-רפאלי: הוא לא מאותגר טכנולוגי.

שולי מועלם-רפאלי: כולנו כבר בזה, אבל כשאני מקבלת מכתב, שכשאני שמה עליו סימן שאלה – איך יכול להיות, שארגון מסוים שולח לי 17.5 שנה אחרי שהבעל שלי נהרג, שהם גילו עכשיו שהבעל שלי נהרג והתשובה היא – זה מה שפלט לנו המחשב – זה מה שאתה רוצה שיהיה?

שולי מועלם-רפאלי: זה מה שפלט לנו המחשב?

שולי מועלם-רפאלי: אז מרחב מכוון ומרחב מחשבי ומרחב מתקדם לסוגיו השונים הוא נפלא, כשעומדים מאחוריו בני אדם.

שולי מועלם-רפאלי: ואם אתה תשים בשירות התעסוקה יותר אנרגיות במרחב המכוון – אני לא בטוחה שזה יביא להשמה יותר טובה, שלדעת כולי עלמא - ואתה מוביל את זה בראש - כמו שאמר יושב הראש בהגינות רבה – המטרה של שירות התעסוקה היא השמה טובה יותר לכל העובדים.

שולי מועלם-רפאלי: לכמה שיותר.

שולי מועלם-רפאלי: ודבר אחרון אחרון.

שולי מועלם-רפאלי: בניגוד לחברי מיקי רוזנטל, שעשה הנחה ברשימה, אני ברשותך אגיד שכל רשימת הסניפים שהועלתה פה היא פריפרית.

שולי מועלם-רפאלי: אין פה משהו אחר.

שולי מועלם-רפאלי: לוד, חברים, שהיא במרכז הארץ, היא פריפריה חברתית מן המעלה הראשונה.

שולי מועלם-רפאלי: אז אפשר להגיד שלוד היא במרכז הארץ, אבל כבר מקובל על כל מי שיושב סביב השולחן הזה, שאנחנו מדברים על פריפריה גיאוגרפית ופריפריה חברתית וכל הרשימה הזאת היא פריפריאלית.

שולי מועלם-רפאלי: אז סימן שאלה גדול על מה אנחנו, איזה עוד מקום, איזה עוד מכות ניתן לפריפריה ונחשוב שזה יביא את הגאולה לעם ישראל.

<משה חזות: ובציבור החלש ביותר.

חיים כץ: אדוני, אני לא חושב שקיבלת רשות דיבור.

חיים כץ: זה לידך, גיא, ביקש לדבר.

חיים כץ: בבקשה, לפרוטוקול תגיד מי אתה.

<גיא יפרח: שמי גיא יפרח.

<גיא יפרח: אני סגן ממלא מקום ראש עיריית מעלה אדומים.

<גיא יפרח: אני מודה מאד ליושב הראש ולוועדה שמאפשרת לנו להשמיע פה את הדברים.

<גיא יפרח: ראשית, אני מתחבר לגמרי, יש לנו גם עובדים בשירות התעסוקה במעלה אדומים ואני מתחבר לגמרי עם הרצון כאן שמדובר לא להפריט את השירות ולהשאיר אותו אצל העובדים ולא להעביר אותו למיקור חוץ, אבל לרגע אני רוצה לומר משהו בהקשר של מעלה אדומים והטיפול בתושבי מעלה אדומים.

<גיא יפרח: העיר מעלה אדומים מהווה עיר מחוז לתושבי העיר מעלה אדומים, כמובן יישובי גוש אדומים: קידר, כפר אדומים, נופי פרת, יישובי בנימין מזרח, מגילות, בקעת הירדן; ויש איזו שהיא תפיסה של הממשלה במשך שנים, שבה העיר הזו מהווה עיר מחוז.

<גיא יפרח: גם משרד הפנים נמצא במעלה אדומים, גם הביטוח הלאומי, גם האגודה לתרבות הדיור וגם כמובן שירות התעסוקה.

<גיא יפרח: ואנחנו היינו פשוט בהלם, אדוני יושב הראש, מהעובדה שגילינו שמתכוונים גם להפריט את השירות הזה וגם להוציא אותו מהעיר מעלה אדומים.

<גיא יפרח: אני אומר לכם, אני רוצה גם להגיד משפט על נושא המרחב המכוון.

<גיא יפרח: אני בעצמי משתמש הרבה במרחב מכוון.

<גיא יפרח: חוץ מלהטיס חללית דרך המחשב, אני עושה הכל דרך המחשב, אבל יחד עם זאת - - -

<דורון קרני: גם היום להטיס זה מסוכן, זה יכול להתפוצץ.

<גיא יפרח: כן.

<גיא יפרח: אני היום נמצא במשרד, ולמשרד שלי מגיעים כל יום תושבים מחוסרי עבודה, שמבקשים שאני אסייע להם איך שהוא בנושא הזה.

<גיא יפרח: ואנשים מחוסרי עבודה, וזה חוצה גילאים – צעירים ומבוגרים – רוצים את המגע האנושי.

<גיא יפרח: יש את All Jobs ויש אלף ואחת דרכים היום למצוא עבודה דרך האינטרנט, אבל המגע האנושי הזה, שאתה בא למישהו שאתה מרגיש שדואג לך, שמטפל בך, שמחפש לך מקום השמה שמתאים לך, זה דבר קריטי ואני ממש מבקש מהמשרד הרלבנטי לשקול מחדש ושהוועדה תסייע בנושא הזה – האם להוציא ממעלה אדומים, שהיא עיר פריפריה חברתית - - -

חיים כץ: אף אחד עוד לא מוציא כלום, תירגע.

חיים כץ: אתה בן 18, אתה.

חיים כץ: עשו הגרלה, לוטו, טוטו, נראה כבר איך זה ייגמר.

חיים כץ: רן, בבקשה.

<רן מלמד: תודה.

<רן מלמד: אני אגיד קודם כל משפט אחד כמובן על נושא המוקד הטלפוני שכולם מדברים עליו.

<רן מלמד: אני לא יודע אם אנשי שירות התעסוקה דיברו עם אנשי הביטוח הלאומי לאחרונה על המוקד שהביטוח הלאומי מפעיל במיקור חוץ.

<רן מלמד: הם בוכים על כל רגע שהם מפעילים אותו ואני חושב שאם רוצים להקים מוקד - גם אם הוא טכני – זה צריך להיות על ידי אנשים שיודעים מה הם מדברים, ולכן חשוב להשאיר אותו בתוך המערכת.

<רן מלמד: אבל אני רוצה לדבר על משהו אחר, כי המנכ"ל דיבר פה על כך שהם עשו עבודת מטה והם דיברו עם מנהלי המחוזות ועם מנהלי הסניפים.

<רן מלמד: ממה שאני בדקתי – לא הייתה עבודה של שאלות של הקליינטים.

<רן מלמד: אף אחד לא דיבר עם דורשי העבודה – מה המשמעות לגביהם.

<רן מלמד: אני לא יודע אם נעשתה עבודה כלכלית שאומרת מה המשמעות הכלכלית של דורש עבודה, שהוא צריך לנסוע ללשכת התעסוקה שנמצאת רחוק מהעיר שלו.

<רן מלמד: אם נעשתה עבודה כזאת – אני חושב שברוח השקיפות שכולנו מדברים עליה היום – צריכים לבוא בשירות התעסוקה ולהציג את עבודת המטה הזאת.

<רן מלמד: אם נעשה דו"ח, ויש לי הרגשה שהיו יועצים כאלה ואחרים שקיבלו כסף על ייעוץ, על סיוע בייעוץ ארגוני וכדומה.

<רן מלמד: אני חושב שצריך להציג את הדברים האלה ולהציג אותם בצורה שקופה כדי שהציבור יוכל להגיב עליהם, בדיוק כמו שהוא מגיב על תזכירי חוק ועל דברים אחרים.

<רן מלמד: אני חושב שבהקשר הזה צריך להסתכל גם על דורשי העבודה ולא רק פנימה.

חיים כץ: אריאל יעקובי.

חיים כץ: חוזרים להסתדרות.

<אריאל יעקובי: חברי, אדוני יושב הראש, אני לא יודע אם אני צריך להפנות לפרוטוקולים הישנים של הוועדה הזאת, אבל הדברים שמנכ"ל שירות התעסוקה התחיל בהם הזכירו לי בדיחה רעה בארצות הברית.

<אריאל יעקובי: הוא אמר – העובדים הם הנכס היקר ביותר שיש לנו – בואו נמכור אותם.

חיים כץ: נכון.

<אריאל יעקובי: וזה כואב.

<אריאל יעקובי: וזה כואב כי במידה מסוימת זאת שותפות שלנו עם המדינה להחזיק את שירות התעסוקה ולצערי שירות התעסוקה מתנהל היום כאחרון המעסיקים הרעים ואני רוצה רגע להסביר.

<אריאל יעקובי: בשנת 2005 יקירת אגף התקציבים, הגברת אסתי דומיניסיני, באה להסתדרות עובדי המדינה, שכנעה אותי לחתום על המבנה הארגוני האולטימטיבי של שירות התעסוקה, וחתמנו.

<אריאל יעקובי: כולל איפה יהיו לשכות וכל אלה, איפה יהיו המחוזות, וצמצמנו כוח אדם באופן משמעותי.

<אריאל יעקובי: והיא אמרה, והיא באה גם לפה, דרך אגב, והיא אמרה – עם זה אני נותנת את השירות הכי טוב לכמות דורשי העבודה שיש בפנינו.

<אריאל יעקובי: חלפו מספר שנים, בשנת 2008, אם אתם זוכרים בוועדה הזאת, ניסו לאנוס את העובדים להסכים לתכנית רעה מאד, שקראו לה ויסקונסין, והעובדים לא רצו לשתף עם זה פעולה.

<אריאל יעקובי: זה כל חטאם.

<אריאל יעקובי: זה כל עונשנו מאז.

<אריאל יעקובי: יש ניסיון להכתיב לנו כל הזמן תהליכים שבהם יישאר מטה מצומצם של שירות התעסוקה וכל היתר יהיה בקניית שירותים אצל אנשים שייקחו את הכסף.

<אריאל יעקובי: עכשיו בינתיים, משנת 2005, מספר דורשי העבודה גדל.

<אריאל יעקובי: כמות הפקידים שעובדים בהשמת עובדים קטנה ואנחנו היום נותנים פקיד מול אלף דורשי עבודה.

<אריאל יעקובי: ובועז, בצדק, מתגאה באיכות של העובדים האלה, כי אנחנו עושים יותר השמה.

<אריאל יעקובי: בשירות התעסוקה עשיתי תקדימים שבאו אלי אנשים ואמרו – איך העזת לעשות את זה.

<אריאל יעקובי: שכר העידוד בשירות התעסוקה לא מושפע מתשומות בלבד, רק מתפוקות.

<אריאל יעקובי: זאת אומרת שאם פקיד שירות התעסוקה לא מצליח להוכיח שהוא מצא מקום עבודה לדורש העבודה – הוא לא מקבל על זה שכר עידוד.

<אריאל יעקובי: עכשיו באים, לאחרונה, אומרים לי תשמע, אנחנו לא הצלחנו להעביר בוועדת העבודה והרווחה את תכנית ויסקונסין - - -

חיים כץ: זה כמו לעורכי דין – נותן תשלום רק על הצלחות.

חיים כץ: אתה גוזר קופונים על הצלחות.

חיים כץ: לא כל עורכי הדין מסכימים לעבוד ככה.

<אריאל יעקובי: אתה רואה, יש עובדי מדינה טובים שרואים - - -

חיים כץ: כי הם צריכים להתפרנס.

<אריאל יעקובי: אנחנו רואים בעבודה שלנו שליחות.

<אריאל יעקובי: אדוני יושב הראש, באו אלינו, אמרו לנו – לא הצלחנו להעביר את ויסקונסין בוועדה אצל חיים כץ, בגלל הרכב הוועדה – אז בואו תאפשרו לנו לעשות - - -

חיים כץ: בגלל ההרכב?

<אריאל יעקובי: ככה, ככה, ממש ככה.

חיים כץ: זה הכל בגללי.

<אריאל יעקובי: הרבה בגללך, אצל חיים כץ הם אומרים ובגלל ההרכב.

שלי יחימוביץ': אתה בראש ההרכב.

<אריאל יעקובי: הם אומרים בואו תעזרו לנו, נעשה - - -

חיים כץ: תבדקי מי היה אז בראש המומלצים של תכנית ויסקונסין.

חיים כץ: מי מהאוצר.

שלי יחימוביץ': ואיפה הם היום.

מיקי רוזנטל: יוגב היה, אני זוכר.

חיים כץ: אתה מבין עכשיו?

חיים כץ: הבנת?

מיקי רוזנטל: הבנתי.

חיים כץ: הלאה.

<אריאל יעקובי: הם אומרים לנו – בואו נעשה את זה בתוך השירות.

<אריאל יעקובי: הסתכלנו - - -

חיים כץ: שמעת?

מיקי רוזנטל: אני הבנתי את זה גם לפני הדיון, אבל זה התחדד לי.

<אריאל יעקובי: אני יכול להמשיך, אדוני?

חיים כץ: כן.

<אריאל יעקובי: הם אומרים לנו – בואו נעשה את זה בתוך השירות.

<אריאל יעקובי: אני חשבתי שבאה גאולה לציון.

<אריאל יעקובי: הגיע שרגא בראש, אדם רציני, אומר אני אעשה את זה עם עובדי מדינה.

<אריאל יעקובי: אמרנו לו – אנחנו מוכנים ללכת אתכם כל מהלך דרמטי, טכנולוגי, שירות מכוון, על ידי מכוון, בצורה כזאת ובלבד שזה יהיה שירות טוב.

<אריאל יעקובי: הלך למשרד האוצר, חזר, הוא אמר ככה: לא נותנים לי אנשים, לא נותנים לי תקנים, לא מאפשרים לי לעשות, עכשיו אני אעשה את זה באופן חד צדדי.

<אריאל יעקובי: אז אמרתי אם חד צדדי לא תעשה.

<אריאל יעקובי: ולא שאלתם את בועז למה הגיע הדיון על השירות המכוון לבית משפט.

<אריאל יעקובי: בדרך כלל אני לא אוהב ללכת למישהו אחר שיפתור לי את הבעיות.

<אריאל יעקובי: במקרה הזה אנחנו הלכנו לבית המשפט וקיבלנו צו מניעה כנגד התהליך הזה, כי יש הבדל בין שירות שאתה נותן לדורש עבודה לבין מענה טלפוני בפלאפון, עם כל הכבוד וההערכה.

<אריאל יעקובי: והשופטת אמרה לבועז הירש ולאנשים שלו – את זה לא תעשה.

<אריאל יעקובי: עוד לא גמרנו לנוח מהסיפור הזה, שלח לי רשימה של 18 לשכות לסגור.

<אריאל יעקובי: שאלתי את שרגא בראש למה?

חיים כץ: לא 18 אמרו, 12.

<אריאל יעקובי: לא, הוא אומר לי תבחר.

<אריאל יעקובי: אתה יודע למה אני צריך לבחור?

שלי יחימוביץ': וואו, איזה לארג'ים.

מיקי רוזנטל: כן.

<אריאל יעקובי: לא, שלי, אם אני אבחר – הוא יגיד שלב אחרי זה – זה לא אני, זה אפילו לא שר הכלכלה, שאני לא יודע למה הוא מתעלם, זה ההסתדרות הסכימה.

חיים כץ: היא בחרה.

<אריאל יעקובי: היא בחרה.

חיים כץ: היא בחרה.

חיים כץ: היא סימנה.

<אריאל יעקובי: ויש את השעיר לעזאזל.

חיים כץ: אנחנו הצלנו את השישה, אם לא היו פה 18.

חיים כץ: אז הם הצילו 6 ואתה שמת 12.

<אריאל יעקובי: נכון.

חיים כץ: וואלה, אתה תותח.

<אריאל יעקובי: אז אמרתי להם, תראו, אני מבקש להיכנס למשא ומתן מסודר על הסיפור הזה, כי רק עכשיו סיימתי את הדואר.

<אריאל יעקובי: עם הדואר אנחנו שבתנו בכל המשק.

<אריאל יעקובי: אגב, אתם המלצתם לנו ואנחנו עכשיו צריכים להתחיל עוד סיבוב על כל המשק, בגלל שירות התעסוקה.

<אריאל יעקובי: למה?

<אריאל יעקובי: כי אחרי שכבר הסכמנו ובא מישהו מחוץ לארץ בשביל לאפשר לנו את הישיבה, מצלצל אלי אפי מלכין, הרפרנט של בועז הירש, שבגללו, בגללו בועז הירש טוען שהוא לא יכול להבין עובדים.

<אריאל יעקובי: הוא אומר לי אריאל, הם לא רוצים שאנחנו נבוא לישיבות.

<אריאל יעקובי: הם לא רוצים שאנחנו נבוא לישיבות.

<אריאל יעקובי: הנציג של אג"ת והנציג של הממונה על השכר – לא הוזמנו.

<אריאל יעקובי: נכנס שרגא ברוש ואומר – אנחנו לא מדברים אתכם.

<אריאל יעקובי: אז מה אתם רוצים לעשות?

<אריאל יעקובי: באנו לעשות לכם שימוע איזה לשכות לסגור.

<אריאל יעקובי: עכשיו תשמעו - - -

חיים כץ: טוב, הוא פרש מאז.

<אריאל יעקובי: אולי בגלל זה.

<אריאל יעקובי: אני מאד נעלבתי - - -

חיים כץ: שרגא ברוש פרש.

מיקי רוזנטל: כן, יש לו ביזנס עכשיו, מצוין.

<אריאל יעקובי: אני מאד נעלבתי בשם העובדים, כי יש גבול, יש גבול איך שר כלכלה, שאמון על העניין הזה, מנכ"ל משרדו, הגברת מיכל צוק, כולם למדו באגף תקציבים איך לפעול, נותנים לדורשי העבודה לסבול.

<אריאל יעקובי: והמשפט, ובזה אני אסיים - - -

חיים כץ: מה עם הכסף למבוטלים שלא מקבלים?

<אריאל יעקובי: אז זה בדיוק מה שרציתי להגיד להם.

<אריאל יעקובי: המשפט הכי מהותי היה כשאמרנו להם חברה, אנחנו נותנים שירות.

<אריאל יעקובי: אומר לנו בועז, אתם לא מדברים איתנו על איך לנהל.

<אריאל יעקובי: מי שמנהל זה אנחנו, אתם תדברו על ההשלכות - איזה השלכות יש אם אני סוגר או לא סוגר לשכות?

<אריאל יעקובי: ואז אמרתי להם, וחברה, תאמינו לי – זאת האמת לאמיתה: כשמגיע איש - - -

שולי מועלם-רפאלי: מה תעשו עם התושבים של קריית ארבע, אני שואלת את עצמי.

שולי מועלם-רפאלי: לא, אני עסוקה בשאלה מה קרוב לקריית ארבע.

<אריאל יעקובי: ובשביל שולי אני אומר, מקריית ארבע והוא משלם על האוטובוס לנסוע - - -

חיים כץ: חברון.

חיים כץ: חברון קרוב לקריית ארבע?

שולי מועלם-רפאלי: לגמרי.

שולי מועלם-רפאלי: מרחק הליכה.

חיים כץ: שילכו לחברון.

שולי מועלם-רפאלי: לא, נו, זה לא מצחיק אותי.

מיקי רוזנטל: שום דבר פה לא מצחיק.

מיקי רוזנטל: שום דבר.

<אריאל יעקובי: זה עצוב, חברים.

<אריאל יעקובי: הוא מגיע או לבאר שבע או לירושלים.

<אריאל יעקובי: הוא משלם 100 שקלים בשביל לנסוע ולהגיע לשם, הוא מגיע עצבני והוא מגיע צועק וכועס בצדק, על הפקיד המסכן שצריך לקבל באותו יום 1,000 דורשי עבודה.

<אריאל יעקובי: זה לא אנושי.

<אריאל יעקובי: זה לא הגיוני.

<אריאל יעקובי: זה לא נסבל.

חיים כץ: אריאל, תמשיך.

<אריאל יעקובי: אדוני יושב הראש, מה שמציעה הנהלת שירות התעסוקה זה לא אנושי, זה לא נכון, ואני מאד מודה ליושב ראש הוועדה שהזכיר למדינה שנחתם הסכם קיבוצי כללי במשק להעסיק הרבה עובדים מוגבלים.

<אריאל יעקובי: המדינה עוד לא חתמה על ההתחייבות הזאת ואנחנו מאד נשמח לקבל עובדי מדינה בכל הצורות, בכל הגוונים.

<אריאל יעקובי: אנחנו מאמינים שאנחנו יכולים להיות גם קואוצ'רים, גם פסיכולוגים, גם עובדים סוציאליים.

<אריאל יעקובי: פעם היו כאלה בשירות המדינה.

חיים כץ: מה אתה מבקש מהמנכ"ל?

חיים כץ: אתה כיושב ראש הסתדרות עובדי המדינה – מה אתה מבקש?

חיים כץ: מה הציפייה שלך?

<אריאל יעקובי: אני רוצה ממנו רק דבר אחד.

חיים כץ: לשבת לדבר?

<אריאל יעקובי: כל מה שאנחנו צריכים זה לדבר וכל מה שהוא רוצה לעשות אנחנו מסכימים ובלבד שזה יהיה על ידי עובדי שירות התעסוקה.

<אריאל יעקובי: זה הכל.

חיים כץ: ולכן.

חיים כץ: את בכל זאת רוצה להגיד?

חיים כץ: כולם אמרו את מה שאמרו.

אורלי לוי אבקסיס: את תהיה בטוח.

חיים כץ: תדברי, אבל אם אמרו אני עוצר אותך.

אורלי לוי אבקסיס: טוב.

אורלי לוי אבקסיס: אני קודם כל רוצה לומר שאנחנו היום עושים גם את יום המזון הבינלאומי ואנחנו דנים בקושי האמיתי - - -

חיים כץ: לא אמרו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: של מאות אלפי משפחות, שבחלקן גם עובדות, דרך אגב וחיות מתחת לקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: כמעט 900,000 ילדים מתחת לקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני רוצה להגיד לכם כמה דברים שאותי מזעזעים.

אורלי לוי אבקסיס: מתוך הרשימה של ה-12 רובם בפריפריה - - -

חיים כץ: אמרו, אמרו.

חיים כץ: כולם.

חיים כץ: כולם בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: שנייה, חיים, רגע, זה פתיחה למשפט הבא, תן לי צ'אנס.

אורלי לוי אבקסיס: תאמין לי, יכול להיות שאני אעניין.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני שומעת את האבסורד הזה, את חוסר הרגישות הזה, ובימים שבהם בערד רבים על איך להציל או אם להציל את מפעל המגבות ולמנוע פיטורי מאות עובדים – אנחנו שומעים היום שמשרד הכלכלה נתן את ידו להעביר 50 מיליון שקלים מהקרן לעידוד תעסוקה לאן?

אורלי לוי אבקסיס: לבעיית הפליטים.

אורלי לוי אבקסיס: כמו קופה קטנה, כמו שקרה עם הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: 2.7 מיליארד נלקחו מהדיור הציבורי למטרות אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: גם פה, במקום לעודד תעסוקה, אנחנו מדברים על 50 מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה עובדים יכולנו להעסיק?

אורלי לוי אבקסיס: כמה איגודי תעסוקה?

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, במקום לסגור את שירות התעסוקה הייתי מציעה לסגור את משרד הכלכלה, כי אולי הוא שכח את תפקידו.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הכלכלה או בשמו הקודם: משרד התמ"ת – התעסוקה, המסחר והתעשייה, איפה התעשייה?

אורלי לוי אבקסיס: איפה תעסוקה?

אורלי לוי אבקסיס: מה הבשורות?

אורלי לוי אבקסיס: איך המשרד מתמודד?

אורלי לוי אבקסיס: איך הוא מתמודד בזה שהוא יסגור את הלשכות בפריפריה ויתחיל להסיע את המובטלים מהפריפריה לאן?

אורלי לוי אבקסיס: מישהו יצטרך לשלם להם גם הסעות או אולי תממנו כלי רכב?

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, כל דבר כזה יש לו משמעות עמוקה והלשכות ארוכות טווח.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כוועדה פה צריכים לרדת לעומק הדברים, לא לתת לדברים האלה לקרות ואם אפשר – לראות איך אנחנו מצילים את ה-50 מיליון.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת איך אתם, החברים במשרד הכלכלה, במשרד התעסוקה, תסלחו לי, עוברים לסדר היום.

אורלי לוי אבקסיס: לא אומרים כלום כשלוקחים לכם 50 מיליון שקלים מתוך המשרד שלכם ומעבירים אותם לבעיית הפליטים.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, צריך לטפל בבעיית הפליטים, תמצאו לזה תקציב נפרד.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו עכשיו עודף בעבודות ואין דורשים וזה הזוי.

חיים כץ: אוקיי, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: נו, חידשתי משהו?

חיים כץ: בסדר, תודה.

שלי יחימוביץ': חיים, אני לא שמעתי עדיין תשובה לשאלה איזה שירות יודעים לתת במיקור חוץ, שעובדי שירות התעסוקה לא יודעים?

חיים כץ: לא חשוב, שלי, לא חשוב, באמת שלא חשוב.

שלי יחימוביץ': אבל זו גולת הכותרת של הדברים.

חיים כץ: אדוני המנכ"ל, שמעת פה את רוח הדברים של כולנו.

חיים כץ: אנחנו לא מדברים על אחיות מהשירות לתלמיד, שעשו את זה כמו ששמים לך עכשיו לעשות.

חיים כץ: זה נגמר האחיות בשירות לתלמיד וכולם מצטערים.

שולי מועלם-רפאלי: היום כבר התקיים דיון על להחזיר אותו בחזרה.

חיים כץ: וכולם מצטערים ואנחנו פה אחראים שזה לא ייעשה.

חיים כץ: אתה השומר.

חיים כץ: אנחנו קוראים לך.

חיים כץ: קודם כל אנחנו קוראים לוועד להמשיך את העיצומים.

חיים כץ: אני אומר לך: קוראים לוועד להמשיך את העיצומים, והם נלחמים על הזכות של שירות התעסוקה לשרוד במדינת ישראל, בניגוד לדעתם של כל מיני פקידים שסיימנו אולי בהצטיינות את לימודיהם, אבל הם לא מסוגלים לנהל קיוסק.

חיים כץ: קיוסק הם לא מסוגלים לנהל.

חיים כץ: הם לא יודעים לממש את הלימודים שלהם.

חיים כץ: יש הבדל בין לימודים בתיאוריה ובחיים המעשיים.

חיים כץ: אני מכבד את ארגון העובדים ואת יו"ר ההסתדרות, שנלחמים על הזכות של אזרחי ישראל לקבל שירות והשמה טובים משירות התעסוקה, שכמו שאתה אמרת, אני מסכים איתך, עובדיו מעולים.

חיים כץ: אני לא מסכים שצריך לא למלא את המקומות של אלה שפורשים.

חיים כץ: צריך את הכסף שאתה מקבל להשקיע בעובדים, להגדיל תקנים, לתת הכשרות, להתאים את האנשים.

אורלי לוי אבקסיס: אם היו נותנים לו את ה-50 מיליון שקלים, תאמין לי, ההכשרות היו - - -

חיים כץ: ואנחנו קוראים לך אדוני המנכ"ל, לי נראה אישית שאיכפת לך, שאתה רוצה, שיכול מאד להיות שאתה הבן אדם הנכון במקום הנכון.

חיים כץ: אתמול היה כדורגל.

חיים כץ: ראית שופט לא חושב?

חיים כץ: מרביצים לשחקן, הוא לא עוצר את המשחק.

חיים כץ: אם היו מרביצים לשופט הוא היה עוצר את המשחק?

חיים כץ: עוצר.

חיים כץ: לא היה מחדש.

חיים כץ: אם היו נוגעים באצבע בכוון?

חיים כץ: אבל אפשר להתפרץ ולתת לשחקן.

חיים כץ: אז בוא, אל תגיד אמרו לי.

חיים כץ: קח סמכויות.

חיים כץ: מנהיג, מנהל לוקח סמכויות.

חיים כץ: תיכנס למשא ומתן, לשיחה.

חיים כץ: הם לא רוצים תוספות שכר.

חיים כץ: הם לא רוצים תוספת כסף.

חיים כץ: הם לא רוצים למכור את המקומות עבורם.

חיים כץ: שם איתם, תראה איך אתה משביח את שירות התעסוקה.

חיים כץ: לא יקרה כלום אם שניים-שלושה פקידים יכעסו.

חיים כץ: יעבור להם.

חיים כץ: תאמין לי יעבור להם.

<אריאל יעקובי: או שהם יעברו.

חיים כץ: כועסים היום, מחר הם הולכים, הם באים רק למילואים.

חיים כץ: 8 שנים, 10 שנים, כמה שהם יותר רעים, שומעים עליהם יותר, אחר כך הם נקלטים ביתר קלות.

חיים כץ: אנחנו קוראים לך.

חיים כץ: שמעת, אנחנו קוראים לארגון לא להפסיק את העיצומים.

חיים כץ: להמשיך את העיצומים, למה הם נלחמים על שירות התעסוקה במדינת ישראל, על שירות לעובד, ולך אנחנו קוראים – בכביש תהיה חכם.

חיים כץ: תיכנס למשא ומתן.

חיים כץ: תיכנס להידברות.

חיים כץ: לא מבקשים ממך כסף.

חיים כץ: לא מבקשים כלום.

חיים כץ: רוצים לעזור לך לצאת מנכ"ל שעשה את עבודתו נאמנה וגרם שיהיה שירות תעסוקה יותר טוב במדינת ישראל.

חיים כץ: אני מקווה שבשבוע הבא מיקי רוזנטל, שהוא בוועדת תת משנה, שאני לא הייתי צריך לעשות את זה היום, משום מה מישהו אמר לו שאני ביקשתי, הוא יעשה את דיון המעקב, איתך הסליחה.

חיים כץ: לא, חלילה.

שלי יחימוביץ': הוא פרגן לך את זה.

חיים כץ: תשמעי, הוא ראוי, הוא עושה עבודה.

חיים כץ: הוא ראוי.

חיים כץ: הוא עושה את העבודה שלו בצורה הכי טובה שאפשר לעשות ואני מכבד את זה, ואני מקווה שמיקי יזמן אתכם ותתנו לו צעדים של התקדמות, ואם נראה שיש התקדמות אז אולי גם נקרא לארגון העובדים או נפנה להסתדרות שיפסיקו את העיצומים.

חיים כץ: תעשו הכל כדי שהמובטלים יקבלו דמי אבטלה.

חיים כץ: אתם, ההנהלה, לא העובדים.

חיים כץ: הכל אצלכם.

חיים כץ: תנו למובטלים את האפשרות לקבל דמי אבטלה.

חיים כץ: זה אתם, לא העובדים.

חיים כץ: העובדים עושים את המלחמה שאני בטוח שאם אתה היית יושב ראש ארגון העובדים ולא המנכ"ל – היית מתנהג בדיוק, למה אתה נשמע בחור נבון, בחור רציני וגם אתה מבין שהדרך הזאת תסגור את שירות התעסוקה במדינת ישראל.

חיים כץ: תחשוב לך בתת מודע על מרכזי מידע, תעשה את זה אנשים - - -

שלי יחימוביץ': חיים, מתי יחודש המשא ומתן עם העובדים?

חיים כץ: אני מאמין ש - - -

שלי יחימוביץ': מתי יש לכם פגישה עם העובדים להמשך המשא ומתן?

חיים כץ: הם ידברו איתו, עזבי, יש פה הסתדרות.

חיים כץ: הוא ילך, יחשוב, ידבר עם הממונים שלו ויסביר להם את רוח הדברים.

חיים כץ: אם תגיעו לבית המשפט תגיד אפילו שוועדת העבודה והרווחה, ואני מאמין שזה פה אחד, נכון?

חיים כץ: על כל חבריה פה - - -

שלי יחימוביץ': כל מה שתגיד פה אחד.

חיים כץ: כל חבריה פה תומכת בקריאה לארגון העובדים להמשיך ולשמור על שירות התעסוקה וקוראת לך לעזור לארגון העובדים לשמור על שירות התעסוקה ולעשות כמיטב יכולתך לשלם מיידית את התשלומים לדמי אבטלה, ובשבוע הבא בלי נדר אתם תעדכנו.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.