ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 360, 2014-11-03 12:30

אבישי ברוורמן: צהריים טובים, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אבישי ברוורמן: התעשיה הישראלית מתרסקת.

אבישי ברוורמן: מבזבזים פה כספים על שטויות של מס-ערך-מוסף, שזה על פני שבע שנים 20 מיליארד שקל.

אבישי ברוורמן: מבזבזים פה כל מיני בזבוזים במקום ללכת לבנות תעשיה.

אבישי ברוורמן: וכשיש תעשיה הורסים אותה.

אבישי ברוורמן: לא מחברים את הגז.

אבישי ברוורמן: מצד שני, לוקחים מחיר גז מופקע בישראל בגלל שהוא מונופול במקום המחיר התחרותי בארצות-הברית ויש לנו גם – איך אומרים?

אבישי ברוורמן: לפני שמצאנו את הגז זכינו בים המלח.

אבישי ברוורמן: זכינו בים המלח וים המלח עם משאבים.

אבישי ברוורמן: הקמנו שם תעשיה מפוארת, הרבה מאוד תושבים מהדרום, אנשים באו מהמרכז.

אבישי ברוורמן: באו, בנו תעשיה ואנחנו עכשיו בשיווי משקל.

אבישי ברוורמן: ישראל שונה מארצות הברית – בישראל, מה שלמעלה בשמיים ומה שמתחת לקרקע שייך לציבור עצמו.

אבישי ברוורמן: זה לא כמו בארצות הברית.

אבישי ברוורמן: ולכן, בכל הדיונים שהיו לגבי מערכת המסים הישראלית, כמה תמלוגים יילכו לכל מיני גופים אחרים, השאלה היתה איך אנחנו מוצאים את הציבור שהציבור יקבל ומצד שני אנחנו רוצים תעשיה שהיא תהיה רנטבילית, שתעסיק עובדים והרצון היה להגיע לדרך המלך.

אבישי ברוורמן: אנחנו שומעים עכשיו שלקראת הסיום של המלצת דוח ששינסקי יש קולות שונים.

אבישי ברוורמן: ואני הרי תמיד נפגש עם כולם.

אבישי ברוורמן: נפגשתי עם הנהלת כי"ל ונפגשתי עם העובדים.

אבישי ברוורמן: אני מדבר ומשוחח עם כולם ואני שומע כרגע מנגינה שאומרת שמפעל המגנזיום ייתכן שייסגר, שבמקומות אחרים יהיו צמצומים.

אבישי ברוורמן: אני אתן לחבר הכנסת מיקי רוזנטל שהעלה את הנקודה לפתוח את הדיון.

אבישי ברוורמן: כמו שאני הבנתי בשיחות שלי עם דני חן ביום חמישי, עם אנשים שהיו קודם, עם נציגים גם של העובדים, גם בטלפון, סיפור המעשה הוא כזה.

אבישי ברוורמן: אומרים לי שהמגנזיום עוזר לו לפיתוח האשלג והברום.

אבישי ברוורמן: הרי אלה מוצרים שנקראים מוצרים join product.

אבישי ברוורמן: ביחד.

אבישי ברוורמן: יש סינרגיה בין המוצרים ומפעל המגנזיום, כל כך הרבה עובדים מסורים עובדים שם בתנאים הקשים ביותר.

אבישי ברוורמן: אני ביקרתי פעמים במפעל המגנזיום.

אבישי ברוורמן: למען הגילוי הנאות, אני גם בין אלה שהיה בדירקטוריון כשהיה הוויכוח האם בכל זאת להקים אותו.

אבישי ברוורמן: בגלל שהיה אז גיבוי של פולקסווגן – אתה בטח זוכר את הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: ועכשיו אנחנו מגיעים לנושא כשאומרים לי שבעצם ייתכן שחלק מהמפעלים וההשקעות הם אולי רנטבילים, אבל ההחלטה שתהיה בעוד שנה-שנתיים, ב-2018-2017, כי"ל תעבור לשלם לא את המס המופחת של היום, שהוא 9%, היא תעבור ל-26.5% כמו כל חברה.

אבישי ברוורמן: החריגה תתבטל ולאור זה שהנהלת כי"ל שמשקיעה במקומות רבים בעולם תקבל את ההחלטה, היא תגיד מה ההשקעה השולית שלי – האם ללכת עם הדולר שיש לי ולהשקיע בספרד או בנגב או במקומות אחרים.

אבישי ברוורמן: היא תוריד את ההשקעה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לשמוע את נציגי האוצר, את נציגי העובדים, האם זה איום סרק, האם זה איום אמיתי, מה קורה בסיפור.

אבישי ברוורמן: האנשים הנהדרים האלה – אני באמת מכיר, ביטון וליטבינוף, את כל האנשים וכל המקום הזה.

אבישי ברוורמן: אנחנו, אנשי הנגב, מבינים את הדבר הזה ואת העבודות הקשות האלה.

אבישי ברוורמן: את האנשים האלה לא יזרקו לכלבים.

אבישי ברוורמן: ואני מבקש מחבר הכנסת רוזנטל שהעלה את ההצעה להעלות אותה לדיון.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, קודם כל, מאחר ואנחנו עוסקים בדוח ועדת ששינסקי אני רוצה להביע שמחה וצער בו-זמנית.

מיקי רוזנטל: מדינת ישראל כבר מחליטה לדון במשאבי הטבע שלה ואז היא מקימה ועדה, שזה מבורך.

אבישי ברוורמן: סליחה, תכניס את האנשים.

אבישי ברוורמן: תיכנסו, יש עוד מקומות.

אבישי ברוורמן: אפילו על-ידי יש עוד מקומות.

אבישי ברוורמן: אתה בעל הכרס, אני מכיר אותך מאיזשהו מקום.

אבישי ברוורמן: בוא.

אבישי ברוורמן: בבקשה, חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: מבורך שמדינת ישראל מחליטה סוף כל סוף לעסוק במשאבי הטבע שלה, אבל אז, למצער, היא עוסקת רק בהיבט אחד של העניין וזה בהיבט הפיסקלי.

מיקי רוזנטל: זה חשוב מאד אבל זה לא ההיבט היחידי.

מיקי רוזנטל: צריך היה לדאוג באותה הזדמנות גם איך מנהלים את עתודות משאבי הטבע שלנו, מה אנחנו משאירים לדורות הבאים, מה ההיבטים הסביבתיים.

מיקי רוזנטל: בכל זה, לצערי, ועדת ששינסקי לא דנה אלא רק בהיבט הפיסקלי וזה, כמובן, מצער.

מיקי רוזנטל: זה מראה על דלות יכולת הניהול של הממשלה הזאת.

מיקי רוזנטל: אבל כבר כל כך הרבה דיברנו על זה היום, שלא נרחיב בנקודה הזאת.

מיקי רוזנטל: אני באמת רוצה לגשת לעניין עצמו.

מיקי רוזנטל: ההמלצות של הוועדה הן עניין מורכב ואני מציע לכל אחד, לפני שהוא מביע את דעתו בעניין, ראשית קודם כל לקרוא את ההמלצות.

מיקי רוזנטל: שמעתי הרבה מאד אנשים מדברים עליהן ולא יודעים מה כתוב בהמלצות.

מיקי רוזנטל: בין היתר, ועוד מעט נשמע, אנחנו לוקחים הכי הרבה מס בעולם – זה כבר לא נכון.

מיקי רוזנטל: ההמלצות שדנו בעניין הזה בהרחבה מתייחסות להיבטים רבים של המס והתמלוגים, אבל צריך לקחת בחשבון את אחד הדברים החשובים ביותר וזה מבורך, כי"ל בורכה בכך שתהליך הפקת האשלג במדינת ישראל הוא הזול ביותר ולכן גם הרווחי ביותר.

מיקי רוזנטל: גם התוצאות של כימיקלים לישראל הן מצוינות בשנים האחרונות וטוב שכך.

מיקי רוזנטל: שירוויחו הרבה כסף, זה חשוב מאד למדינת ישראל, אבל בשורה התחתונה לא יכול להיות שבעלי המניות משכו לעצמם דיבידנדים של שני מיליארד שקלים בארבע-חמש השנים האחרונות והציבור קיבל פחות מ-150 מיליון שקלים בממוצע.

מיקי רוזנטל: אלה המספרים ועל זה אי אפשר להתווכח.

מיקי רוזנטל: ואי אפשר להגיד שזה סביר, שזה הגון.

מיקי רוזנטל: זה כל דבר חוץ מהגון, סביר וכו'.

מיקי רוזנטל: כי"ל הפכה את הבכיינות למדיניות ואת האיומים לכלי כלכלי.

מיקי רוזנטל: אני מציע להם קודם כל להפסיק עם זה ולעבור לדיון ענייני.

מיקי רוזנטל: להגיד למה כן, למה לא, למה כדאי ולמה לא כדאי.

מיקי רוזנטל: הנושא של גובה התמלוגים לא כל כך מטריד את כי"ל, למען האמת.

מיקי רוזנטל: ההמלצות הוגשו כבר לפני כחודש, אני רוצה תשובה מהאוצר למה זה לא הובא לממשלה לאישור ולמה זה לא הובא לכנסת?

מיקי רוזנטל: האם מחכים שעידן עופר יאיים עוד יותר?

מיקי רוזנטל: למה מחכים בדיוק?

מיקי רוזנטל: להגביר עוד את הלחצים על העובדים כי זה טוב עכשיו?

מיקי רוזנטל: מה קרה?

מיקי רוזנטל: כי יש בעיות בערד וזה עוזר לכי"ל להוריד קצת את התמלוגים?

מיקי רוזנטל: אלה השאלות.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לחזור לנושא עצמו.

מיקי רוזנטל: הנושא עצמו הוא שעל כנסת ישראל להגן על ההמלצות האלה, שהן המלצות מינימליות.

מיקי רוזנטל: הפער בין המלצות הביניים להמלצות הסופיות הוא כ-100 מיליון שקלים לטובת כי"ל.

מיקי רוזנטל: ההמלצות הן לא הכי טוב שאפשר, אבל בנתונים הקיימים ובמצב הכלכלי בנגב הן סבירות.

מיקי רוזנטל: האיומים בפיטורי עובדים הם איומי סרק ברובם משום שכי"ל קשורה עם מדינת ישראל גם בנושא של מניית הזהב.

מיקי רוזנטל: די לקרוא את התקנון של כי"ל, שאני לא אצטט את כולו אבל רוח הדברים היא זאת: כי"ל חייבת לנהל את מרכז עסקיה בישראל.

מיקי רוזנטל: כי"ל חייבת לנהל את משאבי הטבע שלה, את ההשקעות שלה לטובת ריכוז העסקים שלה במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: אם היא תעשה משהו שהוא הפוך – ובזה הם מאיימים – זאת הפרה של מניית הזהב של מדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: כתבתי בעניין הזה גם לשר הכלכלה ולשר האוצר, שהם הממונים על קיום החוק הזה, שיפנו את תשומת לבה של כי"ל לכך שעצם האיום של העברת ההשקעות לחו"ל הוא עבירה על החוק.

מיקי רוזנטל: כמובן, בעניין הזה נקשרים הרבה מאד נושאים נוספים.

אבישי ברוורמן: מיקי, פה אני רוצה שתחדד.

אבישי ברוורמן: הרי כי"ל היא חברה בינלאומית וחברה בינלאומית סוברנית בהחלטה שלה.

אבישי ברוורמן: ברגע שיש לה x דולרים להשקעה ונניח ששיעור התשואה בספרד עולה על שיעור התשואה בנגב, מותר לה.

מיקי רוזנטל: לא, לא בהכרח אלא בכפוף למניית הזהב.

מיקי רוזנטל: אני אקריא לאדוני, זה קצר מאד.

מיקי רוזנטל: אני אקריא לך ואני אומר לך ככה –

אבישי ברוורמן: זאת נקודה מאד חשובה.

מיקי רוזנטל: זה הסכם של מניית הזהב של כי"ל עם המדינה.

מיקי רוזנטל: אני מקריא לך רק את סעיף 8.

מיקי רוזנטל: בהסכם כתוב שכי"ל מתחייבת לשמור על אופיה של החברה וחברות הבת שלה – מפעלי ים המלח בע"מ, רותם אמפרט, חברת ברום, תרכובות ברום וכו' וכו', כחברות ישראליות שמרכז עסקיהן וניהולן ייעשה בישראל.

מיקי רוזנטל: ועכשיו עוד דבר שהוא חשוב שבעתיים: "לפקח על השליטה" – זו הזכות של מניית הזהב של המדינה.

מיקי רוזנטל: "לפקח על השליטה במחצבים ובאוצרות הטבע לשם פיתוחם וניצולם היעיל, לרבות יישום מרבי בישראל של תוצאות ההשקעות".

מיקי רוזנטל: "יישום מרבי של תוצאות ההשקעות, המחקר והפיתוח".

מיקי רוזנטל: דהיינו, השקעה שהיא לא בישראל, שעלולה להרחיק את הרווחים מישראל, היא נוגדת לפי פרשנים משפטיים רבים את ההסכם של כי"ל עם המדינה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: רגע, אני יודע שזמני קצר, אבל אני רוצה להגיד עוד שני דברים.

אבישי ברוורמן: אתה האדם שהשקיע יותר מכל חבר כנסת בהבנה של הנושא ובדברים.

אבישי ברוורמן: אתה בקי בו.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

דוד צור: שאלת הבהרה – אמרת 2 מיליארד שקל דיבידנד.

מיקי רוזנטל: 2 מיליארד שקלים דיבידנד שמשכו בעלי המניות.

דוד צור: שעלו לחברה לישראל או בעלי מניות, שזה גם 75% הציבור.

מיקי רוזנטל: בעלי המניות.

מיקי רוזנטל: 51% הלכו לבעלי המניות.

דוד צור: החברה היא חברה ציבורית.

דוד צור: 75% מוחזקים בידי הציבור.

מיקי רוזנטל: לבעלי המניות, לכל בעלי המניות.

מיקי רוזנטל: גם הציבור.

אבישי ברוורמן: לכל בעלי המניות.

דוד צור: זה גם אני ואתה שמושקעים בכי"ל לצורך העניין.

מיקי רוזנטל: בעיקר אני ואתה.

מיקי רוזנטל: עידן עופר, שעכשיו קשה לו והוא עזב ללונדון, הוא לקח מזה רק 800 מיליון.

דוד צור: אפשר להבין מזה שעידן עופר לקח 2 מיליארד שקל.

מיקי רוזנטל: לא, הוא לקח 800 מיליון.

מיקי רוזנטל: אני נותן לך את המספר.

מיקי רוזנטל: עידן עופר לקח 800 מיליון.

דוד צור: זה גם הפנסיות שלי ושלך.

אבישי ברוורמן: סליחה, דוד.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת צור.

אבישי ברוורמן: שאלת שאלה – מכל ה-2 מיליארד האלה, כמה אמרת שלקחו בעלי הבית וכמה היתר?

מיקי רוזנטל: אמרתי.

מיקי רוזנטל: 2 מיליארד בערך קיבל הציבור ו-800 מיליון לקחו עידן עופר ומשפחתו.

אבישי ברוורמן: תודה.

דוד צור: משפחתו או החברה לישראל?

מיקי רוזנטל: יש פה מספר נושאים נוספים שיעלו, מן הסתם, בדיון ויערבבו אותם שמחה בשמחה.

מיקי רוזנטל: וזה הנושא של שדה בריר, וזה הנושא של קציר המלח.

מיקי רוזנטל: יש נושאים רבים.

דוד צור: ושל התעסוקה בנגב.

מיקי רוזנטל: ושל התעסוקה בנגב.

מיקי רוזנטל: אני מבקש שיילקח בחשבון נושא נוסף:

מיקי רוזנטל: במשך עשרים שנה כי"ל לא שיתפה אותנו ברווחים ואפילו, יש לומר, לקחה את הכסף בניגוד לדין.

מיקי רוזנטל: אפילו בורר קבע את זה לא מזמן בנושא התמלוגים.

מיקי רוזנטל: גם את זה צריך לקחת בחשבון.

מיקי רוזנטל: האיזון הנכון הוא שכי"ל קודם כל תפסיק לאיים.

מיקי רוזנטל: שנית, אם, חלילה, יאלצו לפטר עובדים – התחלתי לומר את הדבר הבא.

מיקי רוזנטל: לכי"ל לא אכפת מהתמלוגים עכשיו.

מיקי רוזנטל: מן הסתם הם כנראה ישלמו הרבה פחות תמלוגים ממה שכותבים בעיתונים, אבל הנושא המרכזי שעל הפרק והוא מנוף הלחץ המרכזי על מדינת ישראל, הוא נושא הארכת הזכיון עד לשנת 2030.

מיקי רוזנטל: כי"ל לא אומרת: אנחנו לא נשקיע עכשיו בגלל התמלוגים או בגלל ועדת ששינסקי.

מיקי רוזנטל: אלא – תאריכו לנו את הזכיון ואנחנו נשקיע כמה שתרצו, כמה שתגידו.

מיקי רוזנטל: ולא נפטר עובד אחד.

מיקי רוזנטל: הדברים האלה נאמרו במפורש לשרי הממשלה וזה האיום האמיתי.

מיקי רוזנטל: הם מבקשים להבטיח לעצמם את המשך הזכיון.

מיקי רוזנטל: נגד הדבר הזה מדינת ישראל, כנסת ישראל, הציבור הישראלי צריכים קודם כל לדעת אותו ושנית, להיאבק בו כמו שצריך להיאבק נגד מי שחומס את זכויותינו ואוצרות הטבע שלנו.

מיקי רוזנטל: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך מאד.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת זנדברג, את הגשת את ההצעה אז בקצרה מאד, בבקשה.

אבישי ברוורמן: יש לנו זמן מוגבל.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: אני רוצה להוסיף עוד נקודה אחת שגם נוגעת לכותרת של הדיון הזה.

תמר זנדברג: ועדת ששינסקי 2, כמו ועדת ששינסקי 1 לפניה, הוקמה קודם כל במוטיבציה כדי לשים סוף לשוד משאבי הטבע ולהחזיר את התמלוגים, את הבעלות עליהם לציבור.

תמר זנדברג: זאת היתה המוטיבציה של ששינסקי 1.

תמר זנדברג: בוועדה זו היתה טענה שנפט וגז זה תוצאה של חיפושים ותגליות והשקעות.

תמר זנדברג: ששינסקי 2 זה אוצרות טבע שאוספים ככה, מהקרקע.

תמר זנדברג: אין פה השקעה.

תמר זנדברג: ועדיין אחוז התמלוגים עליהם הוא פחות ממזערי והוא לא מספק בכלל.

דוד צור: מה זה "אוספים"?

דוד צור: באים עם את חפירה ולוקחים?

תמר זנדברג: כן, כן, ממש ככה.

תמר זנדברג: זה שם.

<אבנר מימון: נו, באמת.

אבישי ברוורמן: רבותי, חבר הכנסת צור, תעשה לי טובה.

אבישי ברוורמן: יש לי פה שעה.

אבישי ברוורמן: היא תדבר בקצרה ואני אתן לך לדבר.

אבישי ברוורמן: אבל אם לא תפסיקו עם קריאות הביניים שום דבר לא ייצא פה.

אבישי ברוורמן: אני אתן לכל אחד לדבר וביטון יודע שאני יודע לנהל.

אבישי ברוורמן: הוא מכיר אותי.

תמר זנדברג: כן, צורי.

תמר זנדברג: גז ונפט הם דברים שיש סיכון, תגליות, מחפשים.

תמר זנדברג: אשלג ומגנזיום ופוספטים הם שם.

תמר זנדברג: הם בקרקע.

תמר זנדברג: אין פה שום אלמנט של סיכון.

תמר זנדברג: זה רק לבוא ולפוצץ את הקרקע ולעשות מה שצריך ולהוציא את המשאב.

תמר זנדברג: כבר אמר חברי מיקי רוזנטל שבששינסקי 2 קוצצו המסקנות ואנחנו במסקנות מזעריות שבמזעריות וכל ההקלות האפשריות כבר הושתו פה.

תמר זנדברג: ועכשיו באים אלינו ומנופפים באיום של התעסוקה בנגב.

תמר זנדברג: וכרגע באנו מדיון בנושא ערד והצטרפו גם דימונה וערים אחרות בנגב.

תמר זנדברג: וזועקים את זעקת התעסוקה בנגב.

תמר זנדברג: זו באמת זעקה נכונה.

תמר זנדברג: יושבים כאן – ציינת את זה בדברי הפתיחה והם ידברו בהמשך – נציגים של מפעל המגנזיום.

תמר זנדברג: הם יספרו לנו מה טיבו של האיום הזה?

תמר זנדברג: האם המגנזיום שהוחרג מוועדת ששינסקי וקוזז עם הרווחים של האשלג והברום ולמרות זאת המפעל עומד להיסגר, וחרב האיום על הסגירה למרות שלימון האיום הזה נסחט ונסחט ונסחט.

תמר זנדברג: ולמרות זאת המפעל עומד בפני סגירה.

תמר זנדברג: האם הפוספטים בשדה בריר שהולכים לפגוע בבריאות הציבור – קיימנו דיון בנושא בפעם שעברה.

תמר זנדברג: צריך לומר את האמת, שדה בריר זה לא שאלה של בריאות הציבור מול תעסוקה.

תמר זנדברג: זאת שאלה קודם כל של הבעלות על משאבי הטבע ומי ישלם את התמלוגים.

תמר זנדברג: כי אם התמלוגים על שדה בריר והפוספטים ישולמו כמו שמגיע לציבור, מאד יכול להיות שהשדה הקודם ימשיכו ויחפרו אותו וימצאו שם את הפוספסטים במקום לקחת את הפוספטים שעל פני הקרקע אם זה בזול.

תמר זנדברג: ואם התמלוגים לא עוברים לציבור כמו שצריך, בואו נקיים את הדיון האמיתי ונדאג – זה התפקיד שלנו – לאינטרס הציבורי.

תמר זנדברג: שהתמלוגים ממשאבי הטבע יגיעו לציבור כמו שמגיע לו, עם התעסוקה כי יש תעסוקה מספיקה בנגב, אם היא לא תלך, כמו שאמר חברי מיקי רוזנטל, לכיסים של משפחת עופר אלא לציבור הישראלי.

תמר זנדברג: תודה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: רבותי, כדי שהדיון יהיה ענייני – זה ילד או ילדה שבוכים ברקע?

אבישי ברוורמן: אני לא יודע.

אבישי ברוורמן: גם בישיבה הקודמת היתה ילדה.

מיקי רוזנטל: היא ילדה מערד.

מיקי רוזנטל: היא ההשקעה הכי טובה שלנו.

דוד צור: אל תוציאי אותה.

אבישי ברוורמן: צורי, אני יודע שבתור ניצב במשטרה תמיד אתה היית בשביל הצעירים והעוללים.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לשאול עכשיו שאלה ממוקדת את אורי אדירי מהאוצר.

אבישי ברוורמן: מה עמדת האוצר הברורה בנושא הזה.

אבישי ברוורמן: רני מכי"ל, אתה פה?

אבישי ברוורמן: רני, בוא לשולחן.

אבישי ברוורמן: תנו לרני לשבת כאן.

אבישי ברוורמן: רני, בוא פה ותענה לשאלות שלי.

אבישי ברוורמן: רני, בוא תשב גם כן.

אבישי ברוורמן: מה אתה מתחבא?

אבישי ברוורמן: פה הכל בשקוף.

אבישי ברוורמן: אודי, בבקשה, שאלות ברורות, תשובות ברורות.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אבישי ברוורמן: אודי אדירי, סגן הממונה על התקציבים, אחראי על כל הנושא של ששינסקי.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לשמוע – הוא רוצה להעביר את זה לממשלה?

אבישי ברוורמן: הוא לא רוצה להעביר את זה לממשלה?

אבישי ברוורמן: הוא מדבר בשמו של שר האוצר.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אודי אדירי: קודם כל, אני חבר ועדת ששינסקי.

<אודי אדירי: איתן נמצא בחו"ל בימים האלה והוא לא יכול להיות כאן אתנו.

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: פרופ' ששינסקי צלצל, אמר לי שהוא היה מופיע במיוחד לכבוד העובדים וכולם, אבל הוא בחו"ל.

<אודי אדירי: יש פה התייחסות להרבה דברים.

<אודי אדירי: אני אתן כמה מילים על העבודה ועל המסקנות ואני אתייחס לסוגיה הרגישה ביותר שעל הפרק, סוגיית מפעל המגנזיום.

<אודי אדירי: קודם כל, ועדת ששינסקי הוקמה בשביל לטפל ולבחון חלוקה צודקת ונכונה יותר של משאבי הטבע בין הציבור הרחב בכללותו לבין המפיקים.

<אודי אדירי: העבודה הזאת, מעבר להחלטה לבחון, היא עבודה מקצועית מאד מורכבת.

<אודי אדירי: ישבה כאן ועדה בת 14 חברים מכל זרועות הממשלה.

<אודי אדירי: ישבה במשך שנה, העסיקה מומחים, הביאה מומחים מחו"ל גם שלא בשכר.

<אודי אדירי: קרן המטבע העולמית באה וייעצה לוועדה.

<אודי אדירי: היא שלחה משלחת ייעוץ שנתנה את דעתה החופשית.

<אודי אדירי: קיימה שימועים.

<אודי אדירי: היה פה תהליך מאד מורכב שבסופו הוועדה יצאה לשימוע עם המלצות על מס רווחי יתר.

<אודי אדירי: מס רווחי יתר, כשמו כן הוא, הוא מס שבא למסות את רווח היתר.

<אודי אדירי: כלומר, לאחר שהחברה החזירה את הוצאותיה, כמובן, ולאחר שהרוויחה רווח סביר, מעל הרווח הזה מגדירים רווח שהוא רווח יתר והמס חל רק עליו.

תמר זנדברג: בדקתם שלא תהיה לקונה שההוצאות ינופחו כך שלא יהיו רווחי יתר, במיוחד לאחוז הגבוה שמעליו המסוי הוא 42% ולא 26%?

<אודי אדירי: אני אתייחס.

מיקי רוזנטל: התשובה היא כן.

תמר זנדברג: כן.

מיקי רוזנטל: מה עשיתם עם התמלוגים קודם?

מיקי רוזנטל: חוץ מזה שאמרתם שאני רימיתי.

אבישי ברוורמן: אני אתן לך את זכות הדיבור.

אבישי ברוורמן: אף אחד לא מפריע פה אחד לשני.

אבישי ברוורמן: יש לנו בדיוק חמישים דקות ואני רוצה להגיע לסיכום ברור לגבי ההחלטה.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אודי אדירי: כפי שאמרתי, שיטת המס היא מס רווחי יתר והיא מוחלת אחרי שרווח שהוא רווח סביר מתקיים.

<אודי אדירי: עשינו כאן שיטה ייחודית של מס רווחי יתר, שבאה באמת להבטיח מצד אחד שהמס הוא מס רווח יתר על המחזור ומצד שני להבטיח גם תמורה הולמת על ההשקעות.

<אודי אדירי: לכן, הרכיב שלפיו אנחנו בודקים מה הוא רווח יתר הוא רכיב שמבוסס על ההון של החברה, על ההשקעות שהיא ביצעה.

<אודי אדירי: זה מנגנון מיוחד שהמטרה שלו להבטיח שההשקעות הן מעודדות בתוך המנגנון הזה.

<אודי אדירי: מלכתחילה, כבר בדוח הביניים, הפרדנו בין משאבי הטבע השונים.

<אודי אדירי: אמרנו שלא דין רווחי המגנזיום כרווחי האשלג.

אבישי ברוורמן: אני מציע עכשיו, בשביל נורית, האפקט כבר היה ואפשר להשאיר את התינוקת בחוץ.

אבישי ברוורמן: למה שהילדה תסבול?

אבישי ברוורמן: היא צריכה לשמוע את כל הנאומים של צורי?

תמר זנדברג: אתה יכול להתייחס אם יש גם קיזוז על הרווחים או רק קיזוז על ההפסדים?

דוד צור: אתם לא נותנים לי לדבר.

אבישי ברוורמן: אני אף פעם לא סתמתי את הפה למישהו במשטרה.

אבישי ברוורמן: אתה יודע.

<אודי אדירי: המס מוחל על כל משאב בנפרד.

<אודי אדירי: לצורך העניין, אם משאב האשלג הוא רווחי הוא ישלם מס ואם משאב המגנזיום הוא לא רווחי הוא לא ישלם מס.

<אודי אדירי: ואם הרווח הוא ברמה נמוכה ולא מספיק גבוהה, גם כן אין מס.

<אודי אדירי: אובדן הרווח הגבוה נגרר גם לשנים הבאות.

<אודי אדירי: מנגנון מאד מורכב ואני לא אכנס לכל הפרטים שלו כאן.

אבישי ברוורמן: בוא תדבר בצורה פשוטה.

<אודי אדירי: אני ארד לעניין.

<אודי אדירי: הוועדה יצאה עם המלצות של דוח הביניים.

<אודי אדירי: ישבה, שמעה, בחנה, השקיעה בזה הרבה עבודה ומאמץ וגם שמיעה של כי"ל, גם בשימוע רשמי.

<אודי אדירי: מעבר לשימוע הרשמי מינינו גם צוות מיוחד שישב עם כי"ל על הנתונים.

<אודי אדירי: מינינו גם צוות שירד לשטח, למפעלי ים המלח, לבחון את שאלת המגנזיום ובעצם במסקנות הסופיות של הוועדה, כתוצאה משימוע בנפש חפצה, הוועדה עשתה כמה שינויים.

<אודי אדירי: זכינו גם ללא מעט ביקורת ציבורית אבל מבחינתנו זה בסדר.

<אודי אדירי: בעצם השינויים האלה היו בשלושה מישורים ואני ארחיב רק על השלישי.

<אודי אדירי: המישור הראשון – החברה באה וטענה שצורת חישוב התשואה הנדרשת או התשואה הראויה בענף שהוועדה נקטה בה, לקתה בחסר.

<אודי אדירי: הוועדה ישבה ובחנה, לקחה מדגמים נוספים ואכן שינתה והעלתה את התשואה.

<אודי אדירי: השינוי השני שטענה החברה הוא שלא כל ההשקעות דינן אותו הדבר.

<אודי אדירי: יש השקעות שצריך עליהן תשואה גבוהה יותר, יש השקעות מסוכנות יותר ולא תמיד הוועדה רואה את אותה תמונה שרואים המשקיעים.

<אודי אדירי: לכן, כתוצאה מזה הוועדה החליטה לקיים מדרגות ולהפוך את המס לפרוגרסיבי יותר, אגב, בדומה לששינסקי הראשון, ולהחיל שתי מדרגות מס.

<אודי אדירי: רוצה לומר, אם יש השקעה שהיא טובה מספיק בשביל לשלם מס רווחי יתר, אבל אולי יש דברים שלא ראינו או שהחברה רואה אחרת, שיעור המס עליה יהיה נמוך יותר.

<אודי אדירי: שני הדברים האלה נועדו לטפל במקרו, במכלול הכולל.

<אודי אדירי: אבל טענה שלישית שעלתה על ידי החברה וגם על ידי ציבור העובדים היא שלא ניתן במסקנות ועדת ששינסקי משקל מספק לנושא של תעסוקה, לנושא של תעשיה ישראלית.

אבישי ברוורמן: יפה.

<אודי אדירי: על הנקודה הזאת אני ארחיב.

<אודי אדירי: לדבר הזה אנחנו התייחסנו בכובד ראש מכמה טעמים: הטעם הראשון הוא שאנחנו מדברים על מס רווחי יתר ולכן אנחנו צריכים להיות בטוחים במאת האחוזים שאנחנו במס רווחי יתר.

<אודי אדירי: ושאם המפעל אין לו רווחי יתר, לא תיפול שערה משערות ראשו.

<אודי אדירי: ולנו היה חשוב העיקרון הזה.

<אודי אדירי: הדבר השני, היינו מודעים גם להיבט הציבורי התעסוקתי שיש לנושא התעסוקה בנגב.

<אודי אדירי: זה בהחלט דבר מאד מאד ייחודי ואף אחד פה לא בא לפגוע בתפקיד המרכזי והחשוב.

אבישי ברוורמן: אני אוסיף, אודי, ואני אחזק אותך, שכל כלכלן בעל ניסיון יודע שכאשר אתה עושה עלות-תועלת של פרויקטים אתה גם מסתכל על המשמעויות של תעסוקה, במיוחד במקומות בהם יש לזה השלכה על האבטלה.

<אודי אדירי: וכך עשינו.

<אודי אדירי: נתנו באמת משקל מיוחד לנושא הזה ואני מייד אסביר מה השינויים שערכנו בתוך הוועדה.

<אודי אדירי: גם מלכתחילה הדוח בצורתו הראשונית לא היה בו מס על מפעל המגנזיום כל עוד אין בו רווחי יתר.

<אודי אדירי: זה כבר היה מההתחלה.

<אודי אדירי: במה טיפלנו?

<אודי אדירי: הטענה הראשונה שאני אתייחס אליה היא נושא תרכובות הברום.

<אודי אדירי: נושא הברום הוא נושא מאד מורכב כי כשאתה מדבר על מס רווחי יתר אתה צריך להחליט באיזה מחיר מוכרים את הברום.

<אודי אדירי: רוב הברום נשאר בתוך החברה ולכן זו סוגיה מורכבת של מחירי העברה – לקבוע באיזה מחיר נמכר הברום.

<אודי אדירי: טענה כי"ל שבמחיר שאנחנו הערכנו כמחיר העברה, המשמעות שלו היא התעשיה בישראל הופכת לבלתי כדאית.

<אודי אדירי: אנחנו בחנו את הנושא הזה ומצאנו שבה שכי"ל העלתה היה טיעון אחד שבהחלט קיבלנו, שלא ניתן למכור את הברום בעולם במחיר גבוה.

<אודי אדירי: אם אתה באמת רוצה לייצר תעשיה ולייצר מקומות עבודה, אתה צריך לייצר בעצמך את מוצרי ההמשך.

<אודי אדירי: לא ניתן לייחס למוצרים האלה את המחיר המאד גבוה שמשלם איזשהו צרכן קוסמטיקה שקונה טיפה ברום באיזושהי מדינה אחרת.

<אודי אדירי: לכן, כל הנושא של הברום טופל במסקנות הוועדה הסופיות.

<אודי אדירי: קבענו מחיר העברה שמבוסס בעיקרו על שיטת הנט-בק.

<אודי אדירי: מה אומרת השיטה?

<אודי אדירי: אני לוקח את התעשיה, בודק את ההוצאות שלה, מבטיח שיש לה רווח מסוים ומכאן אני גוזר את המחיר.

<אודי אדירי: אבל עשינו יותר מזה – קבענו מחיר העברה מיוחד לברום שנמכר לתעשיה בישראל ולברום שנמכר לתעשיה בחו"ל.

<אודי אדירי: כי באמת גילינו שהתעשיה בישראל במובנים מסוימים פחות רווחית מהתעשיה בחו"ל, תעשיית מוצרי ההמשך.

<אודי אדירי: לכן פועל יוצא של השיטה הזאת הוא שמחיר ההעברה שיקבע לתעשיית הברום בישראל לפי הנתונים של היום – אגב, אם הם ישתנו הם ישתנו – הוא נמוך מאד.

<אודי אדירי: הלכה למעשה, מיסוי רווח היתר על ברום – אני לא מדבר על זה שהתעשיה לא ממוסת בכלל – שמשמש לתעשיה בישראל הוא אפסי.

<אודי אדירי: לכן אני אומר שלא רק תעשיית מוצרי ההמשך לא מומסת אלא שגם הברום שהולך לתעשיית מוצרי ההמשך בישראל, שיעור המסוי עליו אפסי.

<אודי אדירי: היתה על זה ביקורת רבה בציבור.

<אודי אדירי: אנחנו נאמנים לחלוטין לעקרון שהצבנו ומלכתחילה אמרנו שאנחנו נמסה את אוצרות הטבע ולא את תעשיית ההמשך.

<אודי אדירי: ועמדנו בעקרון הזה.

<אודי אדירי: לגבי המגנזיום – רוב רובם של רווחי כי"ל מגיעים מהאשלג שנמכר ברובו בצורה גולמית.

<אודי אדירי: אלה אוצרות טבע קלאסיים.

<אודי אדירי: אני לא רוצה להגיד שזה מונח או לא מונח, אבל אין כאן תעשיה משמעותית, בוודאי לא מוצרי המשך.

<אודי אדירי: באו וטענו שנכון שאנחנו לא ממסים את המגנזיום, אבל חלק מהתוצרים שיוצאים ממפעל המגנזיום מוזרמים חזרה למפעלי ים המלח ולמעשה חלק מתהליך הייצור של האשלג מתבצע במפעלי המגנזיום.

<אודי אדירי: אם אנחנו נבוא ונמסה את האשלג, כלומר נפגע ברווחיות של האשלג, בעקיפין פגענו במגנזיום.

<אודי אדירי: אפשר היה לפתור את הטענה הזאת ולהגיד: חבר'ה, זה לא ענייננו, תקבעו מחירי העברה בתוך הפירמה ומה זה קשור בכלל?

אבישי ברוורמן: לקחתם את זה בחשבון?

<אודי אדירי: לקחנו את זה בחשבון.

<אודי אדירי: מינינו צוות בראשות יוסי ממשרד האנרגיה, שגם ירד לשטח ובחן וחזר עם מנגנון.

<אודי אדירי: המנגנון הוצע ותואם בממשלה בצורה מטבית עם כלל הגורמים הרלוונטיים.

<אודי אדירי: המנגנון מבטיח שכל הפעילות שמפעל המגנזיום עושה, גם בעקיפין, לא תמוסה בגין מס ששינסקי.

<אודי אדירי: איך עשינו את זה?

<אודי אדירי: אמרנו שמפעל המגנזיום מוכר 100,000 טון אשלג למפעל האשלג?

<אודי אדירי: בסדר גמור.

<אודי אדירי: יש כאן עלויות ייצור?

<אודי אדירי: בסדר.

<אודי אדירי: זה חוסך עלויות ייצור במפעל האשלג?

<אודי אדירי: נכיר בהן כאילו הן עלויות ייצור במפעל האשלג.

<אודי אדירי: בזה, לדעתי, פתרנו את הסוגיה הזאת פתרון מלא שלמטב ידיעתי הוצע גם לגורמים שונים בענף, גם לכל גורמי הממשלה.

<אודי אדירי: כל מי ששזף את עיניו במנגנון הזה, ואני לא מדבר על החברה עצמה, השתכנע שזה מנגנון ראוי.

<אודי אדירי: מעבר לזה כתבנו גם אמירה כללית שאם יש עוד אירועים כאלה שפספסנו של סינרגיה בין משאבים של כי"ל, גם הם יטופלו.

<אודי אדירי: לסיכום, מס רווחי היתר כשמו כן הוא.

<אודי אדירי: בשנים בהן יהיו רווחים גבוהים בכי"ל, כמו שנת 2008 - - -

אבישי ברוורמן: שהם פונקציה של המחירים העולמיים, כמובן.

תמר זנדברג: בדיקת הרווחיות מתבססת אך ורק על דיווחי החברה?

תמר זנדברג: איך אתם בודקים שלא ינופחו הוצאות כדי לא להגיע לרווחיות היתר.

<אודי אדירי: אני אגיד על זה מילה כי גם שאלת קודם ושכחתי להתייחס.

<אודי אדירי: יש טענה שאומרת שמס רווחי יתר זה מסובך ותמלוגים זה קל.

<אודי אדירי: תמלוגים קל לגבות.

<אודי אדירי: אני אומר, בוא נראה מה קרה עשר שנים בתמלוגים, עשר שנים של מאבקים ובוררות עד שהמדינה הצליחה להוציא את מה שמגיע לה בתמלוגים.

<אודי אדירי: גם במס רווחי יתר יש סכנות.

דב חנין: לא בגלל שזה לא פשוט אלא בגלל שהמדינה התנהגה בחולשה.

<אודי אדירי: בסדר, יכול להיות.

מיקי רוזנטל: היא ויתרה גם על בז"ן.

מיקי רוזנטל: היא ויתרה על הרבה דברים לטובת מדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: רבותי, המדינה בעבר לא היתה כל כך קיימת.

אבישי ברוורמן: עכשיו היא יותר קיימת.

אבישי ברוורמן: יש מקומות שהיא מפריעה ויש מקומות שהיא עוזרת.

אבישי ברוורמן: כרגע אנחנו מדברים אולי על דברים שעוזרים.

אבישי ברוורמן: אודי אדירי, תסיים.

<אודי אדירי: זאת שאלה מורכבת.

<אודי אדירי: בתהליך של ששינסקי 2, בצורה יותר טובה מששינסקי 1, שולבה רשות המסים על כל אגפיה מלכתחילה ובחרנו מנגנון שאליבא דרשות המסים הוא מנגנון שאפשר לעבוד אתו.

<אודי אדירי: שהם יודעים לאכוף אותו.

<אודי אדירי: אבל עדיין צריך לזכור שגם במס חברות ובכל מקום אחר, בסופו של דבר מסוי של פירמות מבוסס על הדוחות החשבונאיים שלה וההנחה היא שהחברה מוסרת דיווחי אמת.

<אודי אדירי: אגב, אני אומר כאן גם לטובת כי"ל שלצורך עבודת הוועדה נזקקנו לחומר גולמי רב מאד.

<אודי אדירי: הרבה מאד נתונים.

<אודי אדירי: כי"ל שיתפה פעולה, העבירה נתונים לידי הוועדה ואני סמוך ובטוח שהנתונים האלה הם נתונים אמיתיים.

<אודי אדירי: שאלה אחרת היא תמיד שאלת המניפולציה ותכנוני המס.

<אודי אדירי: ואני חושב שבהיבט הזה, המנגנון שבחרנו הוא מגן כמידת האפשר.

<אודי אדירי: לסיכום, מס רווחי יתר בשנים כמו שנת 2008 עם רווחים אדירים - - -

מיקי רוזנטל: מתי תביאו את זה לממשלה?

<אודי אדירי: עם זה אני אסיים.

<אודי אדירי: בשנה כמו 2008 המשמעות היא 1.5 מיליארד.

<אודי אדירי: בשנת 2013, שבה מונתה הוועדה, המשמעות היא 700 מיליון שקל.

<אודי אדירי: במחירי האשלג היום – כמעט כל הכסף זה אשלג – המשמעות היא קצת פחות מחצי מיליארד שקל.

<אודי אדירי: אני אסביר איזה משאבי טבע זה חל עליהם.

<אודי אדירי: אנחנו מדברים על נחושת, שמתחילה להיות מופקת בישראל ותישא בהחלט גם היא במס רווחי יתר.

<אודי אדירי: אנחנו מדברים על פוספטים שמיוצרים על-ידי רותם אמפרט ואנחנו מדברים על מגנזיום, ברום ואשלג.

<אודי אדירי: לגבי ההבאה לממשלה – בדעתנו כמשרד האוצר להביא את זה לדיון בממשלה בהקדם האפשרי ובעיקר מה שחשוב, להביא את זה לכנסת ולחוקק את זה בחקיקה.

תמר זנדברג: זה יהיה בוועדה שלך, אבישי, כן?

אבישי ברוורמן: אודי, אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: את מה שאמרת אני רוצה להגיד בלשון בני אדם ולא כלכלנים.

אבישי ברוורמן: אמרת כך – לקחנו בחשבון שמפעל המגנזיום, כל ההשפעות שלו ינוטרלו.

אבישי ברוורמן: אין סיבה עכשיו לסגור את המגנזיום בגלל הסיפור הזה ולכן, עשינו את כל המאמצים כדי שהמסים האלה יקחו בחשבון רק רווחי יתר.

אבישי ברוורמן: הלכנו לקולא גם בנושאים האלה ולכן לכי"ל אין סיבה עכשיו לאיים בנושא הזה.

אבישי ברוורמן: אתם תביאו את זה לממשלה.

אבישי ברוורמן: זאת עמדת משרד האוצר ואני מניח שזאת עמדתו של שר האוצר.

אבישי ברוורמן: לפני שאני נותן לכי"ל את רשות הדיבור אני רוצה לדעת את עמדתו הברורה של שר הכלכלה.

אבישי ברוורמן: יינון אלרואי, בבקשה.

דב חנין: מתי ידברו חברי הכנסת?

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת ידבר כי הוא מדבר תמיד והוא דיבר כאן.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לשמוע את הנתונים.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<יינון אלרואי: מנכ"ל משרד הכלכלה שהוא חבר הוועדה הגיש חוות דעת מיעוט יחד עם מנכ"לית משרד האנרגיה והממונה על המחצבים.

<יינון אלרואי: אנחנו כמובן תומכים במסוי של רווחי יתר במקום שיש בו רווחים.

<יינון אלרואי: מצד שני, מתוך חשש מסוים מכך שהקו עובר מתחת למקום שבו משקיע סביר צופה לקבל את ה - - -

אבישי ברוורמן: יינון, אתה למדת את הנתונים?

אבישי ברוורמן: עברת עליהם?

<יינון אלרואי: למדנו.

אבישי ברוורמן: השאלה מאד פשוטה – האם נלקחו בחשבון כל ההשפעות של מפעל המגנזיום על אשלג וברום ונוטרלו, האם זה לא מספיק?

אבישי ברוורמן: אלא אם כן, ופה הנקודה שלא ענית, אודי, לגבי הנושא של מניית הזהב, וייתכן שבספרד יהיו ההשקעות בעתיד כשהמס יעלה ל-26.5%.

אבישי ברוורמן: אודי, אני גם רוצה שתגיד מילה לפני שאני אתן לאבנר, מנהל כי"ל.

<יינון אלרואי: אנחנו חושבים שצריך לפרט טיפה יותר בהיבט של המגנזיום ופנינו גם לחברים מהאוצר.

<יינון אלרואי: בנוסף לאשלג יש עוד לפחות מרכיב אחד.

אבישי ברוורמן: אז על מה מדובר פה, על 10 מיליון שקל?

<יינון אלרואי: מדובר פה על 20-10 מיליון שקל בהיבט של מפעל המגנזיום.

תמר זנדברג: העמדה שלכם זה דבר שנקרא בגידת הרגולטורים.

תמר זנדברג: אתם הייתם צריכים להיות שומרי הסף ודווקא שני מנכ"לים של משרדי ממשלה באים ואומרים: בואו, בואו ניתן לציבור פחות.

תמר זנדברג: זה לא מתקבל על הדעת.

<יינון אלרואי: לפני שנייה רצית לתת 10 מיליון שקל בשביל מפעל טקסטיל.

<יינון אלרואי: איפה את?

<יינון אלרואי: מה קרה?

תמר זנדברג: נכון, בדיוק כך.

תמר זנדברג: בדיוק ככה, שהכסף יילך למקום הנכון, לא למקום הלא נכון.

אבישי ברוורמן: יש לי בדיוק 40 דקות לסיים את הישיבה.

אבישי ברוורמן: שמעתי את משרד הכלכלה.

אבישי ברוורמן: הנוכחות שלו כאן היא לא ברורה כל כך, אבל מה שאתה אומר הוא שבשוליים צריך לעזור קצת.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להתייחס לשאלה הקרדינלית על מניית הזהב.

<אודי אדירי: אנחנו מוכנים לפרט.

<אודי אדירי: העקרון הוא עקרון ברור ואנחנו עומדים מאחוריו.

<אודי אדירי: מפעל המגנזיום לא ייפגע פה.

<אודי אדירי: צריך לפרט בחקיקה?

<אודי אדירי: נפרט.

אבישי ברוורמן: נפרט בחקיקה?

אבישי ברוורמן: אנחנו כאן נעקוב אחרי כל פרט.

<אודי אדירי: אם העניין הוא פירוט?

<אודי אדירי: יכול להיות.

אבישי ברוורמן: לגבי מניית הזהב.

<יינון אלרואי: הפירוט לגבי מפעל המגנזיום חשוב וכדאי גם אולי לשקול לעודד השקעות מו"פ.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

<אודי אדירי: אני מקבל את ההנחה ואת המציאות שכי"ל היא חברה בינלאומית.

<אודי אדירי: צריך להכיר בזה שכי"ל השקיעה מאות מיליוני דולרים בספרד בשנים האחרונות בהקמת מכרה אשלג גדול, משיקולים כאלה ואחרים ואני בטוח שהם עסקיים.

<אודי אדירי: אגב, לא בהכרח על חשבון האשלג בישראל.

<אודי אדירי: צריך להגיד שכי"ל רצתה לעשות עוד בריכה בישראל ולא אישרו לה מסיבות סביבתיות.

<אודי אדירי: יש הרבה מאד שיקולים בשאלה כמה אשלג רוצים להפיק בישראל.

<אודי אדירי: היא הקימה מכרה אשלג בספרד.

<אודי אדירי: היא חברה בינלאומית שהשקיעה ויכולה להשקיע.

<אודי אדירי: אני חושב, וגם אמרנו את זה, שכל השקעה שהיא השקעה כלכלית נכונה, המוטיבציה לעשות אותה, להערכתנו, תישמר גם אחרי ששינסקי כי התשואה שמקבלים לפני שמתחילים לגבות את המס היא תשואה מספקת ומעבר לזה.

<אודי אדירי: ולכן, אנחנו לא מוטרדים מהעניין.

דוד צור: לייעוץ המשפטי יש זכות וטו לכאורה?

<אודי אדירי: מניית הזהב היא סוגיה משפטית יותר מורכבת ואני אתנסח בזהירות כי לא התכוננתי על הנקודה הזאת.

<אודי אדירי: מניית הזהב מאפשרת לנו בהחלט להתערב בשיקולים שקשורים לבעל השליטה בחברה.

<אודי אדירי: זה בהחלט כן.

<אודי אדירי: היא בהחלט מאפשרת לנו להתערב בשיקולים שקשורים להפקת המשאב בישראל.

<אודי אדירי: למטב ידיעתי, מניית הזהב לא כובלת את כי"ל לעסוק רק בישראל או את תמהיל העסקים שלה בין ישראל לחו"ל.

אבישי ברוורמן: אודי, אני רוצה לחדד את השאלה.

אבישי ברוורמן: יש פה רק שאלה אחת – אני די משוכנע כרגע, לפי מה שאני רואה, שיש רווח סביר מכיוון שנטרלתם את המגנזיום.

אבישי ברוורמן: אנחנו מגיעים ל-2017 או 2018 ובא הדירקטוריון של כי"ל ואומר: כן, בישראל יש לי שיעור תשואה, אבל יש לי כמות דולרים מוגבלת להשקעות.

אבישי ברוורמן: והתשואה בספרד יותר גבוהה.

אבישי ברוורמן: זאת השאלה היחידה – האם במקרה הזה בגלל ההפרש יש לה תשואה חיובית?

אבישי ברוורמן: ואם היו ציונים היו שומרים פה על הדבר.

אבישי ברוורמן: אבל הדירקטוריון הבינלאומי אומר: אני מסתכל רק איפה הרווח.

אבישי ברוורמן: בספרד שיעור התשואה 14% - סתם אני אומר – ופה 11%.

אבישי ברוורמן: נכון שאני מרוויח, אבל לא אכפת לי מה שיש בישראל, אני הולך לספרד.

אבישי ברוורמן: האם במקרה הזה יש שיקול של מניית הזהב?

אבישי ברוורמן: זה מה שרציתי להבין.

אבישי ברוורמן: הבנת אותי?

אבישי ברוורמן: זה שיש רווח זה ברור וזה שהם יכולים להתקיים זה ברור.

<אודי אדירי: אני מעדיף להתייחס לפן הכלכלי ואני אומר שוב שבפן הכלכלי אנחנו סבורים שהיתרון להמשיך ולהשקיע בים המלח הוא קיים והוא ברור.

<אודי אדירי: ים המלח יש לו גם יתרונות שכי"ל בעצמה מפרטת בדוחות הכספיים שלה.

<אודי אדירי: יש לו יתרונות מהותיים ביחס לכל פוטנציאל הפקת אשלג אחר בעולם.

<אודי אדירי: לגבי השאלה המשפטית – גם ככה התנסחתי בזהירות והיועץ המשפטי תפס אותי ואמר לי: לא בחנו את זה משפטית לעומק.

<אודי אדירי: נכון, זאת סוגיה שאם רוצים לעשות בדיקה משפטית שלה, נעשה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני אבקש מאבנר מימון לענות בקצרה על השאלה הזאת.

אבישי ברוורמן: האם כל מה שנעשה על-ידי ועדת ששינסקי אחרי ההקשבה והישיבות אתכם - - - אני יודע מה זה לעבוד במגנזיום.

אבישי ברוורמן: ביקרתי שם.

אבישי ברוורמן: זה בחום הכי גדול, זאת העבודה הכי קשה והדברים האלה נעשו במשך שנים.

אבישי ברוורמן: האם בגלל המשחק של כמה מיליונים קטנים יזרקו אותם לכלבים?

<אבנר מימון: כפי שאמרתי, אני מנכ"ל כי"ל ישראל ואני רוצה לתת את הזווית של כי"ל בכל הדייסה הזאת שנקראת ששינסקי.

<אבנר מימון: למעשה היא מביאה אותנו שכבה אחרי שכבה למצב שהוא כמעט בלתי אפשרי מבחינת עשיית עסקים בישראל.

<אבנר מימון: העניין התחיל עם חוק עידוד השקעות הון.

<אבנר מימון: כי"ל הוחרגה בצורה מאד ישירה וממוקדת מחוק עידוד השקעות הון.

<אבנר מימון: התוספת המסויית שנגזרת על כי"ל מדי שנה ושנה היא חצי מיליארד שקלים נוספים למיליארד שקל שכבר כי"ל משלמת מדי שנה ושנה, מסים ותמלוגים.

<אבנר מימון: חצי מיליארד ראשונים.

<אבנר מימון: עברה שנה, אולי אפילו פחות, והפרויקט הלאומי להצלת ים המלח.

<אבנר מימון: בהתנהלות לא הכי מכובדת, הייתי אומר, של משרד האוצר – חצי מיליארד שקלים נוספים להוצאה שכי"ל רואה לפניה.

<קריאה: זאת פסולת תעשייתית.

<קריאה: פסולת שאתם יצרתם.

<קריאה: שאתם יצרתם במו ידיכם.

אבישי ברוורמן: רבותי, רבותי, אני מבקש מכם.

אבישי ברוורמן: אם תפריעו נסגור את הישיבה והיא תסתיים.

אבישי ברוורמן: רבותי, אבנר ידבר מספר דקות ואני אתן לאנשים להתייחס.

<אבנר מימון: אני מזכיר לכולם, גם לצעקנים בקהל, שמלח שוקע גם בים המלח באותו קצב.

<אבנר מימון: באה ועדת ששינסקי וגוזרת – ואי אפשר להשתמש במילה אחרת – חוץ מאשר גזרה נוספת של חצי מיליארד שקל נוספים.

אבישי ברוורמן: אחרי אבנר ידבר אבי בן-שושן, יושב-ראש ועד מפעל המגנזיום.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אבנר מימון: אנחנו מקבלים תמונה שהחברה רואה לפניה נטל כולל של מיליארד וחצי שקלים נוספים.

<אבנר מימון: אין חברה בעולם, לא כל שכן בישראל, שיכולה לשאת על עצמה נטל כזה נוסף על מה שהיא משלמת.

תמר זנדברג: זה תלוי כמה היא מרוויחה.

תמר זנדברג: אם היא מרוויחה 24 מיליארד - - -

אבישי ברוורמן: גברתי, אני מבקש ממך בפעם האחרונה.

אבישי ברוורמן: הוא רוצה להתבטא ולך יש זכות יתר פה.

אבישי ברוורמן: בסוף אף אחד לא ידבר פה.

אבישי ברוורמן: אמרת את שלך, שמענו.

אבישי ברוורמן: אני נתתי לו זכות דיבור והוא ידבר עכשיו.

<אבנר מימון: החברה מוצאת את עצמה בסיטואציה שבה הנטל הכולל שמוטל עליה הביא אותה למס שולי של 57%.

<אבנר מימון: ככה.

<אבנר מימון: המקום הגבוה ביותר בעולם.

אבישי ברוורמן: עצור כאן.

אבישי ברוורמן: עצור, עצור.

אבישי ברוורמן: אודי, אתה מסכים?

<אודי אדירי: ברמת הרווחים שיש היום, שיעור מה שהממשלה תיקח לפי התחשיבים שלנו הוא כ-48% ולא 57%.

<אברהם דויטשמן: דיברנו על מס שולי.

<אברהם דויטשמן: מס שולי הוא 57%.

<אודי אדירי: יכול להיות שהם מסתכלים גם על הקציר כמס.

<אברהם דויטשמן: המס השולי, מס הכנסה פלוס מס משאבי טבע, המס השולי הוא 57%.

<אודי אדירי: בסופו של דבר, ברמת הרווחים היום המס שתשלם כי"ל לממשלה הוא סך הכל 48%.

<אודי אדירי: אתה אומר שהשקל השולי ברמת הרווחיות הגבוהה יכול להגיע ל-57%?

<אודי אדירי: אני חושב שיכול להיות.

<אבנר מימון: כבוד היושב-ראש, מה עושה חברה כאשר היא צריכה להחליט על ההשקעות הבאות שלה?

<אבנר מימון: כי"ל היא חברה בינלאומית.

<אבנר מימון: למעלה מ-50% של כי"ל נמצא היום מחוץ לישראל.

<אבנר מימון: זה משהו שצריך להבין.

<אבנר מימון: לכן, בשיקולים של כי"ל, כשהיא באה ומנתחת את ההשקעות שעומדות בפניה, היא תעשה את מה שחברה עסקית צריכה לעשות ולא, היא תבגוד באמון בעלי המניות שלה.

אבישי ברוורמן: אבנר, תעצור כאן.

אבישי ברוורמן: זאת השאלה המרכזית.

אבישי ברוורמן: זאת שאלת המפתח, כמו שאומר ידידי בני ביטון.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאם ב-2018 יישב הדירקטוריון של כי"ל ויגיד שלמרות העבודה הנהדרת של ועדת ששינסקי מרוויחים יפה בישראל, אבל בספרד מרוויחים כפליים ואני רוצה להשקיע סכום מסוים, הוא יילך לספרד.

אבישי ברוורמן: אלא אם כן מדינת ישראל, באמצעות מניית הזהב, תגיד: נייט, אנחנו גם פה ואנחנו מניית זהב ולמרות החשיבות של ספרד התעסוקה פה.

<אודי אדירי: כי"ל השקיעה בספרד.

<אודי אדירי: כי"ל מפיקה מאות אלפי טון של אשלג, אפילו יותר, בספרד.

<אודי אדירי: וגם באנגליה.

<אודי אדירי: בוא תשאל איפה הרווחיות של כי"ל יותר גבוהה, בספרד או באנגליה?

מיקי רוזנטל: או, יפה, יפה.

מיקי רוזנטל: מצוין.

מיקי רוזנטל: שאלה מצוינת.

<אבנר מימון: שאלת?

<אבנר מימון: אני אענה.

<אודי אדירי: אני יודע את התשובה.

אבישי ברוורמן: אודי, איפה הרווחיות של כי"ל תהיה יותר גבוהה עם 26.5%?

<אבנר מימון: השינוי הוא 30%.

<אבנר מימון: היום כי"ל מייצרת בספרד מיליון טונות.

<אבנר מימון: באנגליה 700,000 טונות.

<אבנר מימון: בישראל, עקב השקעות עתק שהחברה הזאת עשתה, הגענו ל-3.5 מיליון טון ולא עשינו את זה עם אתים וטוריות.

<אבנר מימון: אלא עשינו את זה בהשקעות קצת יותר מתוחכמות.

<אבנר מימון: וכאן הערה אישית – זה מעליב איך שאתם מדברים.

אבישי ברוורמן: אל תיכנס לזה, תעשה לי טובה.

אבישי ברוורמן: כמה אני צריך לחנך אותך?

אבישי ברוורמן: שנים אני מכיר אותך.

אבישי ברוורמן: דבר לעניין.

תמר זנדברג: אני נעלבת בשם אזרחי ישראל.

תמר זנדברג: נעלבת.

תמר זנדברג: באמת.

תמר זנדברג: אוי, מה אתה אומר?

<אברהם דויטשמן: גם אנחנו אזרחי ישראל.

תמר זנדברג: אוי, מה אתה אומר?

תמר זנדברג: אבל אתם כל הזמן מאיימים עלינו שתלכו לספרד ותלכו לאנגליה.

תמר זנדברג: תחזירו את ים המלח במחיר שקניתם ותלכו.

מיקי רוזנטל: ותלכו.

מיקי רוזנטל: בדיוק.

<אבנר מימון: אנחנו חברה ישראלית.

תמר זנדברג: אה, אתם ישראלי או בינלאומי?

תמר זנדברג: אתם נעלבים.

תמר זנדברג: הקוזאק הנגזל.

<אבנר מימון: אנחנו גאים להיות ישראלים.

<אבנר מימון: אני עצמי איש הנגב, גדלתי בנגב, למדתי אצלו.

<אבנר מימון: הייתי יושב-ראש אגודת הסטודנטים.

אבישי ברוורמן: אני יודע, אני מכיר את כל הילדים האלה.

אבישי ברוורמן: כולם היו בניי.

<אבנר מימון: לעצם עניין המגנזיום – כשהוא הוקם הייתי אמנם צעיר, אבל השתתפתי בהקמה שלו.

<אבנר מימון: ואין דבר שכואב לנו יותר מאשר להביא למצב כזה.

אבישי ברוורמן: אבנר, אני שואל אותך שאלה קשה, בגלל שאתה ציוני ונגב ואתה מאמין בתעשיה, האם בגלל 10 מיליון שקל בסוף לא יהיו?

אבישי ברוורמן: זה שווה את כל הרעש הגדול הזה להביא פה את כולם?

אבישי ברוורמן: זה שווה את כל הדיון הזה?

תמר זנדברג: דיבידנדים בשווי 22 מיליארד שחילקתם יקלו על כאב הלב.

אבישי ברוורמן: שמישהו מבעלי הבית ייקח פחות 10 מיליון לכמה שנים ונגמר הסיפור.

<אבי בן-שושן: אבל אין בכלל 10 מיליון.

אבישי ברוורמן: אבל אפילו.

אבישי ברוורמן: אני פונה עכשיו אפילו לעידן עופר, שהוא אדם עשיר.

אבישי ברוורמן: אם זה בסך הכל 10 מיליון, לך תוותר אתה על 10 מיליון לכמה שנים.

דוד צור: אבישי, אנחנו יודעים שזה לא 10 מיליון.

דוד צור: זה הגישה הזאת שהופכת אותם פתאום לגנבים.

אבישי ברוורמן: אין גנבים, אין גנבים.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים מגנזיום.

דוד צור: עזוב, שמעתי פה את הביטויים.

דוד צור: בחייך.

דוד צור: שודדים, הם שדדו את האוצר.

דוד צור: העובדים האלה יותר חשובים מההצהרות המטופשות האלה.

אבישי ברוורמן: דוד, אתה לא שמעת אותי אומר מילה רעה אחת.

דוד צור: לא אותך.

דוד צור: אני מדבר על ההצהרות שהיו פה שהם על תקן גנבים ושודדים.

אבישי ברוורמן: אני רוצה פה עכשיו דיון ענייני.

אבישי ברוורמן: כנסת ישראל היא מקום של הרבה ביטויים והרבה התבטאויות.

אבישי ברוורמן: המטרה שלי פה היא אחת – להגדיר פה את האמת, את סלע המחלוקת.

אבישי ברוורמן: ואם הוא כמעט כלום או 10 מיליון כרגע, זה לא שווה את הסיפור.

אבישי ברוורמן: ואני פונה לאנשים האלה לעשות את המעשה.

אבישי ברוורמן: במקביל אנחנו צריכים לדאוג שגם כי"ל תמשיך בנגב ולהשקיע במחקר ופיתוח וכל הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: אבל לא על הדבר הזה לזרוק את האנשים האלה לכלבים.

אבישי ברוורמן: זה אסור שיקרה במדינת ישראל.

דוד צור: שופכים את התינוק עם המים.

דוד צור: על פעילות לגיטימית שופכים את התינוק עם המים.

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה שנריב על הכינויים.

אבישי ברוורמן: לא שודדים ולא גנבים.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לסגור את זה, שתעבור החלטה בממשלה והמגנזיום ממשיך.

אבישי ברוורמן: זה מה שאני רוצה.

<אבנר מימון: המגנזיום מאז לידתו היה חברה מפסידה.

<אבנר מימון: מדי שנה הקיז עשרות מיליוני דולרים.

<אבנר מימון: בסך הכל עד היום כי"ל תמכה במפעל המגנזיום.

<אודי אדירי: בחמש השנים האחרונות הוא לא הפסיד.

<אבנר מימון: אל תפריע לי, בבקשה.

<אודי אדירי: אבל צריך להגיד.

<אודי אדירי: הוא הפסיד בחמש השנים האחרונות?

<אברהם דויטשמן: בוודאי, בוודאי.

<אברהם דויטשמן: הוא מפסיד בחמש השנים האחרונות.

אבישי ברוורמן: אודי, זאת פעם אחרונה שאתה מפריע.

מיקי רוזנטל: אבל אי אפשר להגיד סתם נתונים.

אבישי ברוורמן: אני אתקן אותו ואודי יתקן אותו, אבל בזכות דיבור.

דב חנין: אם הוא רווחי כדאי שנדע את זה.

דב חנין: שלא יגידו לנו שהוא מפסיד.

<אברהם דויטשמן: גם בחמש השנים האחרונות יש לו תזרים מזומנים שלילי.

<אברהם דויטשמן: גם בחמש השנים האחרונות.

אבישי ברוורמן: גם כשאתה עושה את האשלג והברום?

<אבנר מימון: אני בדיוק מגיע לזה.

אבישי ברוורמן: תענה על השאלה הספציפית, כשאתה עושה את שלושת המוצרים ביחד – מגנזיום, אשלג, ברום.

<אבנר מימון: כי"ל השקיעה מאות מיליוני דולרים במגנזיום.

<אבנר מימון: גם כשאחרים עזבו.

<אבנר מימון: גם כשחברת וולקסווגן המפוארת עזבה, כי"ל נשארה ותמכה במגנזיום.

<אבי בן-שושן: ושלחתם אותנו להפגין כדי שישלמו לכם את הכסף הזה.

<אבי בן-שושן: מיליונים הכנסנו לכם.

אבישי ברוורמן: אני תכף אתן לך את רשות הדיבור.

<אבנר מימון: תוכל להתבטא.

<אבנר מימון: על מנת לחזק את מפעל המגנזיום כי"ל השקיעה הרבה במחקר ופיתוח וגרמה לזה, שהסינרגיות של המפעל הזה משולבות באתר סדום.

<אבנר מימון: הן בלתי נפרדות מאתר סדום.

<אבנר מימון: עם הדשדוש הזה המגנזיום מקרטע.

<אבנר מימון: מפסיד, עדיין מפסיד אבל מפסיד פחות.

<אבנר מימון: באה ועדת ששינסקי ובהינף ועדה ממסה את הפעילות הזאת.

אבישי ברוורמן: באה ועדת ששינסקי ואמרה שלוקחים בחשבון את סבסוד האשלג ואת סבסוד הברום.

<אבנר מימון: אני אענה.

<אבנר מימון: עובדה שבוועדה עצמה היתה דעת מיעוט.

דב חנין: היו שתי דעות מיעוט.

דב חנין: היתה גם דעת מיעוט שאמרה שאתם תשלמו למדינת ישראל.

<אבנר מימון: היתה דעת מיעוט שחשבה שבעצם את כל הסינרגיות של המגנזיום צריך להוציא מכלל ועדת ששינסקי.

<אבנר מימון: זה לא נעשה.

<אבנר מימון: שנית, ואני אומר את זה בצורה הכי גלויה ופתוחה על השולחן.

<אבנר מימון: אנחנו במעון המכובד הזה.

<אבנר מימון: אנחנו למודי נסיון עם חקיקות ועם ועדות וכבר פעמיים סובבו אותנו באופן לא מכובד, בלשון המעטה, מבחינת איפה התחלנו ואיפה סיימנו.

<אבנר מימון: ולכך אולי התכוון בדבריו חבר הכנסת צור.

<אבנר מימון: עד שהעניין הזה לא ייגמר מבחינה חקיקתית, אנחנו לא יודעים איפה אנחנו נמצאים.

אבישי ברוורמן: קיבלתי, קיבלתי.

אבישי ברוורמן: אבנר, אני קורא לשר האוצר מייד להגיש את זה בשבוע הבא לממשלה, לעשות את הדברים האלה ואם יש פה כמה מיליוני שקלים, אתה תמצא את הסידור לסגור את זה ולהפסיק את זה כדי שלך תהיה ודאות ומצד שני, לעובדים תהיה ודאות.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אבי בן-שושן, בבקשה.

<אבי בן שושן: זאת פשוט חוצפה לבוא לפה ולהגיד שהם לא מאמינים לכנסת ישראל.

<אבי בן שושן: אבל אני לא אתייחס לזה.

<אבי בן שושן: הם נעלבים, מסכנים.

<אבי בן שושן: האנשים האלה שיושבים פה מרוויחים מיליונים.

<אבנר מימון: אני?

<אבי בן שושן: כן, אתה מרוויח מיליונים.

<אבי בן שושן: גם אתה.

<אבי בן שושן: אתה מרוויח מיליונים ואתם מרשים לעצמכם להשתמש בנו כעובדים, כזבלים שלכם.

<אבי בן שושן: התפרסמו מסקנות הביניים של ועדת ששינסקי.

<אבי בן שושן: פתאום הם הוציאו הודעה לבורסה שהם סוגרים את מפעל המגנזיום.

<אבי בן שושן: אנחנו היינו בטוחים שמסקנות ששינסקי, כמו שאודי אדירי אמר פה, מדברות על רווחי יתר.

<אבי בן שושן: באנו, שאלנו אותם מה הקשר שלנו?

<אבי בן שושן: אנחנו מפעל שמדשדש בין רווח להפסד.

<אבי בן שושן: אנחנו לא מפסידים, כמו שהוא מנסה לומר פה.

<אבי בן שושן: הם יודעים לשקר במצח נחושה.

<אבי בן שושן: אמרנו להם: מה הקשר שלנו?

<אבי בן שושן: אנחנו מדשדשים בין רווח להפסד.

<אבי בן שושן: מדובר על מס על רווחי יתר.

<אבי בן שושן: מה הקשר שלנו?

<אבי בן שושן: אמרו לנו: לא, בסינרגיות יש משהו.

<אבי בן שושן: אמרנו: אוקיי, אולי יש משהו שאנחנו לא מבינים.

<אבי בן שושן: אנחנו יודעים לייצר מגנזיום.

<אבי בן שושן: פנינו לחברי ועדת ששינסקי ואמרנו להם: חבר'ה, אולי יש פה משהו.

<אבי בן שושן: אל תתנו להם תירוץ לסגור אותנו.

<אבי בן שושן: שלא ישתמשו בנו.

<אבי בן שושן: הם בחנו את הנושא מחדש.

<אבי בן שושן: חלק מהאנשים שיושבים פה היו במפעל בביקור והם ראו שיש משהו בסינרגיות שעולה משהו לכי"ל.

<אבי בן שושן: ועדת ששינסקי במסקנות הסופיות שמה בבירור בעמוד 16 סעיף שמחריג אותנו לחלוטין.

<אבי בן שושן: היינו שמחים.

<אבי בן שושן: פנינו לכי"ל ואמרנו להם: אנחנו מבקשים שתוציאו הודעה לבורסה כהודעה נגדית שלכם ושחררו אותנו.

<אבי בן שושן: 400 משפחות בנגב, רובן תושבי דימונה, ערד ובאר-שבע, נמצאות עם חרב על הצוואר.

<אבי בן שושן: שחררו אותנו.

<אבי בן שושן: הם באו, צחקו לנו בפנים.

<אבי בן שושן: הוציאו מכתב שהמסקנות לא ברורות ואנחנו רוצים ללמוד אותן.

<אבי בן שושן: בסופו של דבר, בשבוע שעבר הוציאו לנו מכתב שהם לא מתכוונים לעשות את זה עד ה-1.1.2017.

<אבי בן שושן: ואני פה רוצה לומר לכם, זה משחק מסוכן כי מפעל המגנזיום הוא לא כל כך רווחי.

<אבי בן שושן: הבעלים של המפעל, שיושב בלונדון, מרשה לעצמו לשחק בנו.

<אבי בן שושן: הוא יחד עם ניר גלעד בכל השקשוקה הזאת.

<אבי בן שושן: הם מרשים לעצמם לשחק בנו ולהגיד לנו: אנחנו רוצים להמשיך להשתמש בכם עד ה-1.1.2017.

<אבי בן שושן: אני רוצה להגיד לכם בצורה ברורה – המפעל לא יחזיק מעמד עד ה-1.1.2017, והם יודעים את זה.

<אבי בן שושן: כי הלקוחות כבר עכשיו לא חותמים אתנו על חוזים.

<אבי בן שושן: זה לא לחם וחלב שאפשר למכור את זה לכל אחד.

<אבי בן שושן: הלקוחות בורחים לנו.

<אבי בן שושן: נכון לעכשיו נמכרה רק 10% מהתוצרת לשנה הבאה.

<אבי בן שושן: אלה דברים שלא קרו בעבר והם אומרים: לא, אנחנו רוצים לראות מה תהיה החלטת הממשלה.

<אבי בן שושן: הם לא מאמינים לממשלה.

<אבי בן שושן: נאמרו פה דברים ברורים על-ידי אודי אדירי, שאנחנו מוחרגים לחלוטין.

<אבי בן שושן: אנחנו רוצים שתצא מפה הודעה ברורה שמפעל המגנזיום לא ייסגר.

<אבי בן שושן: אנחנו רוצים להתפרנס בכבוד.

<אבי בן שושן: אנחנו רוצים להמשיך לחיות בנגב ושלא יצחקו עלינו.

<אבי בן שושן: ושלא ינסו להשתמש בנו ככלי ציני.

אבישי ברוורמן: אבי, תודה רבה לך.

אבישי ברוורמן: לא צריך להוסיף מילה.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה לחדד.

אבישי ברוורמן: אני מקשיב ושמעתי גם מדבריו של אבנר דבר מאד ברור.

אבישי ברוורמן: אבנר אמר שאי הוודאות הורס גם אותם.

אבישי ברוורמן: לכן אני חוזר ואומר – אודי, תגיד לשר האוצר שיביא את זה לממשלה ביום ראשון, שיקבל את ההחלטה ושתהיה להם ודאות.

אבישי ברוורמן: ולא בשביל כמה מיליונים שלא ברור שהם לא קיימים בכלל, יגידו שזורקים.

אבישי ברוורמן: יקום עידן עופר, יקום סטפן, יקום דני חן ויגידו: מפעל המגנזיום ממשיך לשנים.

אבישי ברוורמן: האנשים האלה עם המשפחות יהיו רגועים ונגמור את כל הסיפור.

אבישי ברוורמן: אני חושב שזו צריכה להיות ההחלטה ולא לבזבז פה זמן על משחקים.

אבישי ברוורמן: תביאו את זה.

אבישי ברוורמן: אתה תקבל את הוודאות ובשביל 10 מיליון שקל של כאילו, להפסיק עם המשחק הזה.

אבישי ברוורמן: זה לא מכובד ולא נכון.

מיקי רוזנטל: גם אם מקבלים את ההמלצות כלשונן, הנהלת כי"ל לא מוכנה להתחייב.

מיקי רוזנטל: אפילו אם יעשו להם הנחה הם לא מוכנים להתחייב.

מיקי רוזנטל: כמו שאמרתי לך, הבעיה היא שהם מנסים למשוך את הזכיון לתוך ההסכם הזה.

אבישי ברוורמן: אבנר, אני יודע שאתה לא המחליט.

אבישי ברוורמן: תרים טלפון לסטפן ותגיד לו: זה הולך לעבור, סדרו לכם את הדברים.

אבישי ברוורמן: תהיה לכם עכשיו ודאות.

אבישי ברוורמן: לא ישנו לכם דברים עכשיו.

אבישי ברוורמן: לכו ואל תחזיקו כבני ערובה אנשים כאלה.

<אברהם דויטשמן: אולי אני אגיד לך איזה אי ודאות יש לנו.

<אברהם דויטשמן: אומרים שמפעל המגנזיום לא ייפגע ושבוע אחרי זה אנחנו מקבלים זימון מאגף החשב הכללי באוצר לדיון על בוררות תמלוגים על המגנזיום ותשלום נוסף של כ-4 מיליון דולר בשנה.

אבישי ברוורמן: השאלה שאני שואל עכשיו היא מה צריך להצהיר במשרד האוצר כי משרד האוצר זה כמה גופים?

אבישי ברוורמן: שמעתי פה שנושא הוודאות הוא חשוב.

אבישי ברוורמן: מה צריך להצהיר כדי ששר האוצר יבוא להחלטה ואז אנשים יאמרו כאן:

אבישי ברוורמן: יש לנו ודאות ומפעל המגנזיום יישאר.

דב חנין: יקבלו את מה שהם רוצים וימשיכו לסחוט את המדינה.

דב חנין: כדאי שתשמע גם את חברי הכנסת.

דב חנין: זה לא דיאלוג ביניכם, עם כל הכבוד.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אבישי ברוורמן: אני נותן לך.

אבישי ברוורמן: קודם כל נראה מה הם רוצים.

דב חנין: אנחנו שומעים אותם חצי שעה.

<אודי אדירי: אני אתייחס לנקודה שעלתה כאן.

<אודי אדירי: היא לא נוגעת לוועדת ששינסקי אבל היא בהחלט נוגעת למשרד האוצר אז אני אתייחס.

<אודי אדירי: כל המפעלים בים המלח משלמים תמלוגים למדינה מתוקף שטר הזכיון.

<אודי אדירי: לאחרונה היתה הבוררות הידועה.

<אודי אדירי: למפעל המגנזיום בשעתו ניתן איזשהו מנגנון מיוחד של חישוב תמלוגים.

<אודי אדירי: בפועל התוצאה היא תמלוגים יחסית נמוכים.

<אודי אדירי: זה היה בתוקף למספר שנים והבנתי שרוצים לבחון את זה מחדש.

<אודי אדירי: זאת הסוגיה שאתה מדבר עליה?

<אברהם דויטשמן: היה בתוקף למספר שנים כתוצאה ממצבו הכלכלי של מפעל המגנזיום, שהיה מהיום הראשון.

<אברהם דויטשמן: כפי ששמעת, מצבו הכלכלי של מפעל המגנזיום לא השתפר.

<אברהם דויטשמן: עמדת האוצר היא שהם מבקשים להגדיל את התמלוגים ב-4 מיליון דולר.

<אודי אדירי: למטב ידיעתי, פסק הבוררות שלח את שני הצדדים להידבר על זה.

<אברהם דויטשמן: נכון.

<אברהם דויטשמן: אבל פה אחד של המדינה אומר:

<אברהם דויטשמן: אנחנו לא נפגע במפעל המגנזיום.

<אברהם דויטשמן: והפה השני הולך ומבקש עוד 4 מיליון דולר תמלוגים.

<אברהם דויטשמן: לכן, כשאנחנו קוראים את מסקנות הוועדה ויש אמירות מאד מאד כלליות, אנחנו לא יודעים לפרש את זה.

<אברהם דויטשמן: עד שלא נדע מה קורה, אנחנו ממשיכים כאילו שאין לנו כלום.

<קריאה: לפטר עובדים.

<אברהם דויטשמן: אנחנו לא מפטרים עובדים.

<אברהם דויטשמן: אנחנו קיבלנו החלטה לסגור את המפעל ב-2017 ולא היום על מנת לתת לכולם את הזמן למצוא את הכוחות.

<אבי בן-שושן: אבל אתה יודע שהלקוחות בורחים.

<אבי בן-שושן: אתה יודע את זה.

<אבי בן-שושן: אתה משקר פה.

<אברהם דויטשמן: אנחנו ביקשנו למצוא פתרון.

<אברהם דויטשמן: סגירת מפעל המגנזיום מכאיבה לכי"ל כחברה ומכאיבה למנהלים שלה.

אבישי ברוורמן: זה מכאיב להם פי אלף.

<אברהם דויטשמן: לכן נקבע תאריך של 2017 על מנת שנוכל למצוא פתרון.

אבישי ברוורמן: אני מסכים לחלוטין שאחת הבעיות המרכזיות בישראל היא שיד ימין לא יודעת מה שעושה יד שמאל.

אבישי ברוורמן: יש פה עודף רגולציה, אחד מפריע לשני ולכן כולם בורחים מפה.

אבישי ברוורמן: שאלו אותי בזמנו למה אינטל הלכה לאירלנד.

אבישי ברוורמן: בגלל החצי אחוז מס?

אבישי ברוורמן: מה פתאום.

אבישי ברוורמן: שר התעשיה אמר דבר אחד, שר האוצר דבר שני והמדען דבר שלישי.

אבישי ברוורמן: לכן, מה שאני שומע, אודי, ותעביר את זה לגבורה, הוא שרוצים פה ודאות.

אבישי ברוורמן: הדבר הכי חשוב בשבילי עכשיו זה ודאות לעובדים, ודאות להנהלה והצהרה שהמגנזיום ממשיך לעבוד.

אבישי ברוורמן: זה הדבר הכי חשוב שצריך לקרות.

<אודי אדירי: בסדר גמור.

<אודי אדירי: רק חשוב להגיד שבוועדת ששינסקי ההתייחסות היחידה שהיתה לתמלוגים בהקשר של כי"ל היא הפחתת תמלוגים על האשלג מ-10% ל-5% החל מתחילת מועד החוק.

<אברהם דויטשמן: גם לפוספט, דרך אגב.

<אברהם דויטשמן: אם אתה כבר מדבר על תמלוגים, גם לפוספט והגדלה.

<אודי אדירי: אתה צודק.

<אודי אדירי: אני מקבל.

דב חנין: באמת זה היה המון.

דב חנין: פחות מ-2% לפוספט.

<אודי אדירי: אבל זה נכון.

<אודי אדירי: מה שאמרתי לא היה מדויק והוא צודק גם לגבי הפוספט.

<אודי אדירי: למטב הבנתי, החשבת הכללית פנתה לכי"ל בפנייה להתחיל לשבת ולגמור את זה.

<אודי אדירי: זאת המטרה.

<אודי אדירי: זאת היתה מטרת הפנייה שהם קיבלו מהחשבת הכללית.

<אודי אדירי: צריך לגמור את זה.

מיקי רוזנטל: מה לגבי טענת העובדים שבינתיים אין הזמנות והמפעל ייסגר גם אם יחליטו לא לסגור אותו?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שקורה פה דבר מאד מאד מאד בעייתי בדיון הזה.

אבישי ברוורמן: כן, מה בעייתי?

דב חנין: אני אומר לך.

אבישי ברוורמן: מנסים לפתור את הבעיה במקום רק לצעוק.

אבישי ברוורמן: לא רק לצעוק.

דב חנין: בדיוק, מנסים לפתור בעיה.

דב חנין: אז בוא נפתור אותה.

אבישי ברוורמן: מנסים לפתור פה בעיה.

דב חנין: אז אל תצעק.

דב חנין: אני חושב שקורה פה דבר מאד חמור.

דב חנין: אני לא רוצה, אדוני היושב-ראש, לחזור על הדברים של חברי הכנסת רוזנטל וזנדברג, שאני מסכים אתם.

דב חנין: יש לי ויכוח עם ועדת ששינסקי 2 ואני אנהל אותו בהזדמנות אחרת.

דב חנין: אני חושב שמר אדירי, בצורה מאד מקצועית, הציג בפנינו את המסקנות ואת הניתוח ואני מעריך את זה, למרות שיש לי ויכוח אתו.

דב חנין: אבל אני אומר לכם, עמיתיי חברי הכנסת, איך אני רואה את הדברים בשורה התחתונה.

דב חנין: בוועדת ששינסקי 2, כי"ל השיגה את כל מה שהיא רצתה.

דב חנין: אבל ממש את כל מה שהיא רצתה, אבל היא לא מסתפקת בזה.

דב חנין: אותה שיטה של להמשיך לאיים על מדינת ישראל ולאיים על העובדים ממשיכה.

דב חנין: ואנחנו נמצאים פה במצב של סחטנות.

דב חנין: אומרים לנו: אם לא ככה וככה – אז אנחנו נעשה.

דב חנין: אני חושב שהמנגנון של מניית הזהב, מר אדירי, נותן לכם הרבה יותר ממה שאתם רואים, נדמה לי.

דב חנין: צודק חבר הכנסת רוזנטל.

דב חנין: יש לכם כלי שאתם יכולים להשתמש בו מול החברה לא רק בהיבט החיצוני שלכם כרגולטור אלא גם בכלי שלכם כמחזיקים במניית הזהב.

דב חנין: אני רוצה בשורה התחתונה לומר לך, אדוני היושב-ראש, איך אני רואה את הדברים.

דב חנין: אין שום סיבה מכוח ועדת ששינסקי לגעת במפעל המגנזיום.

דב חנין: אין שום סיבה.

דב חנין: התרגום של המילים רווחי יתר הוא הרווחים שמעל הרווחים.

דב חנין: יהיו לא רק החזרי הוצאות אלא גם רווחים.

דב חנין: יהיו רווחים יפים – 14% על התשואה.

דב חנין: תביאו לי רווחים כאלה ואני מוכן להשקיע מחר בבוקר.

דב חנין: אבל מה שמתנהל פה זה התנהלות חמורה ביותר.

דב חנין: חמורה ביותר.

דב חנין: אחרי כל הדברים האלה באים לעובדים האלה ומשתמשים בהם כבני ערובה.

דב חנין: ובאים אלינו לכנסת ואומרים: אם לא תעשו ככה וככה, הם יעופו הביתה.

דב חנין: זה חמור.

אבישי ברוורמן: אנחנו בודקים את הכל ואנחנו רוצים לפתור את זה.

תמר זנדברג: אולי שיכניסו מנגנון קיזוז גם על הרווחים, לא רק על ההפסדים.

תמר זנדברג: ואז נראה אם זה משתלם.

אבישי ברוורמן: דב'לה, תודה.

אבישי ברוורמן: אם הרמתי את קולי עליך זה רק מאהבת יתר.

אבישי ברוורמן: רבותי, מי אדוני?

<ארמון לנקרי: אני דווקא לא בא ממפעל שמפסיד אלא ממפעל שמרוויח.

<ארמון לנקרי: אני לא רוצה להיכנס לשיקול דעתה של ועדת ששינסקי.

<ארמון לנקרי: על הנושא של ההתייעלות בכל כי"ל הוחלט עוד לפני הקמת ועדת ששינסקי, אבל כדי לסבר את האוזן, בשש השנים האחרונות מ-2008 חילקו דיבידנדים 17 מיליארד דולר.

אבישי ברוורמן: ולא נדבר על כל השנים האחרונות שלא היה, כמה לקחו.

<ארמון לנקרי: היום הם משתמשים בנו בכל העובדים.

<ארמון לנקרי: עם כל הכבוד למפעל המגנזיום שלאורך כל השנים לא הרוויח, 10 מיליון דולר זה בקטנה לעומת כל המיליארדים.

<ארמון לנקרי: מאיימים על קרוב לאלף עובדים בכל כי"ל, גם במפעלים שמרוויחים, ומשתמשים בנו בצורה צינית מול ועדת ששינסקי.

<ארמון לנקרי: בצורה צינית.

<ארמון לנקרי: יכול להיות שוועדת ששינסקי הגזימה, יכול להיות שעם כל המסים שהטילו עליהם הגזימו, אבל לנו ים המלח מניב 70% מהרווחים של כי"ל.

<ארמון לנקרי: ומאיימים עלינו.

<ארמון לנקרי: לגבי ההשקעות – הייצור הכי זול בעלות ייצור לטונה זה רק בים המלח.

<ארמון לנקרי: החומר הכי טוב בעולם של האשלג זה בים המלח.

<ארמון לנקרי: והעובדים הכי טובים שיש בעולם הם העובדים בכי"ל.

<ארמון לנקרי: אבנר, אולי תגיד להם למה עצרו לכם את ההשקעה בספרד?

<ארמון לנקרי: למה?

<ארמון לנקרי: בגלל איכות הסביבה.

<ארמון לנקרי: לא יכולים פתאום שם לבוא ולייצר עוד מיליון טון.

<ארמון לנקרי: לא יכולים לבוא לייצר.

<ארמון לנקרי: את הניצול המרבי אפשר רק בים המלח.

<ארמון לנקרי: והם משתמשים בנו בצורה צינית.

<ארמון לנקרי: אני משמש גם כחבר מועצת עיריית דימונה ונמצא פה ראש העיר.

<ארמון לנקרי: המכה שיחטוף כל אזור הנגב כתוצאה מהפיטורים האלה תהיה מכה גדולה שתהיה בכייה לדורות.

<ארמון לנקרי: ועל זה צריך להסתכל.

אבישי ברוורמן: מר לנקרי, אני מאד מודה לך.

אבישי ברוורמן: בסדר הזה ידברו ידידי בני ביטון, שהפך להיות אדם מאד מכובד.

דב חנין: הוא תמיד היה מכובד.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת צור, עמית ברכה והגבעה הירוקה.

אבישי ברוורמן: רבותי, בשתיים אני סוגר את הדיון כי אני לא יכול ואני מקבל החלטה שנעלה להצבעת חברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<בני ביטון: צהריים טובים לכולם, אני רוצה להתייחס בדיוק לסיום דבריו של יושב-ראש מועצת העובדים של מפעלי ים המלח, שהוא גם חבר מועצת העיר אצלי בדימונה.

<בני ביטון: רק על נושא התעסוקה.

<בני ביטון: אני לא מעניין אותי כמה כי"ל מרוויחה וכמה נכנס לכיסים שלהם.

<בני ביטון: אני מעניינת אותי רק התעסוקה בנגב.

<בני ביטון: אדוני היושב-ראש, אנחנו באים מדיון על מגבות ערד.

<בני ביטון: מה אתם רוצים, שבדימונה או בערד או במקומות האלה יהיו מפעלי טקסטיל?

<בני ביטון: ולא מעניין אותי מה הם מרוויחים וכמה העובדים מרוויחים.

<בני ביטון: שירוויחו כמה שיותר.

<בני ביטון: אלה העובדים, ל"ו הצדיקים של דימונה ושל באר-שבע ושל ערד.

<בני ביטון: תבוא לראות אותם, הם באמת מטב הנוער שאצלנו ומטב העובדים שאצלנו בנגב.

<בני ביטון: רבותי, אנחנו מדברים על המצב התעסוקתי החריף ביותר בנגב.

<בני ביטון: אני לא בא להגן על הנהלת כי"ל, אבל אני רוצה להסתכל גם על ועדי העובדים, שמשתמשים בהם גם לדברים אחרים.

<בני ביטון: ידידי ארמו יודע וגם שלושת יושבי ראש הוועד, כשרצו אותם גם ניצלו אותם לחוק עידוד השקעות.

<בני ביטון: רבתי עם חבר הכנסת מיקי רוזנטל שאני יודע שמאז ומתמיד יש לו את נושא כימיקלים לישראל.

<בני ביטון: אני מציע, אדוני היושב-ראש, קודם כל שמפעל המגנזיום לא ייסגר.

<בני ביטון: לפני שבוע ישב אצלי יושב-ראש כי"ל.

<בני ביטון: הזמנתי אותו ברמה האישית, את עידן עופר, אליי ללשכה שלי בדימונה ואמרתי לו: אדוני היושב-ראש, אתה רוצה שאני אעזור לך?

<בני ביטון: תסיר את האיומים מעל העובדים בכימיקלים לישראל.

<בני ביטון: אם תסיר את האיומים אני יחד עם ועדי העובדים אהיה השופר ואשיג את מה שיש.

<בני ביטון: דבר שני, אני מבקש ואני מסתכל עליך אודי.

<בני ביטון: אני התרשמתי ממך שעשיתם עבודה טובה.

<בני ביטון: יש כאלה בוועדת ששינסקי שחולקים עליכם.

<בני ביטון: אורנה ומנכ"ל הכלכלה.

דב חנין: יש גם את החשבת הכללית.

<בני ביטון: אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, כדי לקבל החלטה, הכסף שיבוא מהתמלוגים ושיבוא מכל רווחי ההון, שייכנס לקופה סגורה להשקעה בנגב ולא לאוצר הכללי, לא יודע לאן זה יילך, בין גדרה לחדרה.

<בני ביטון: שתהיה השקעה בנגב.

אבישי ברוורמן: בני, תודה רבה לך.

אבישי ברוורמן: יפה דיברת.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת צור, בבקשה.

דוד צור: כיוון שאני בדעת המיעוט פה אני אנסה - - -

אבישי ברוורמן: אתה לא בדעת מיעוט.

<בני ביטון: למה?

<בני ביטון: אני בדעה שלך.

<בני ביטון: אני בעד.

אבישי ברוורמן: אל תבדל את עצמך.

דוד צור: קודם כל אני רוצה להגיד מאיפה אני בא.

דוד צור: אני עליתי ארצה בגיל 6.

דוד צור: הוריי הגיעו לאשקלון ושני הוריי הלכו לעבוד בשלושה מפעלים שהיו בעיר אשקלון.

דוד צור: ככה התקיימנו.

דוד צור: כל העיר הזאת קמה סביב שלושת המפעלים האלה.

דוד צור: מפה היא התפתחה, לצערי לא מספיק ואני חושב שאפשר יותר.

דוד צור: אני מסתכל על העובדים האלה.

דוד צור: בסופו של דבר נוצר מצב שבו העובדים עומדים מול ההנהלה וכל אחד מהם צודק כי הוא לוחם את מלחמתו, הן מבחינת העסק שהם צריכים כדי לייצר את הרווחיות הזאת, וזה מפעל אחד או שניים-שלושה – לא משנה אם אנחנו מדברים פה על מגנזיום ומפעלי ים-המלח – מעל זה בעלי המניות.

דוד צור: ואני נגד האווירה שבסופו של דבר כמעט מסיתה את ההנהלה מולם.

דוד צור: בסופו של דבר, צריך לומר שהם משמשים אתכם כבני ערובה בנושא של ששינסקי, בנושא מפעל המגנזיום.

דוד צור: ברור לגמרי שמפעל המגנזיום לא ייכלל פה ולכן זה נראה כמו בני ערובה.

דוד צור: אתם, לעומת זאת, מטיחים בהם: לקחתם 17 מיליארד דולר, לקחתם הביתה.

דוד צור: הלו, רבותי, עסקים עושים כדי להרוויח.

תמר זנדברג: כמה?

דוד צור: אפשר להרוויח גם מאות.

תמר זנדברג: כמה זה מספיק בעיניך?

דוד צור: תמר, שמעתי אתכם.

דוד צור: תאמיני לי.

אבישי ברוורמן: דוד, בשעה שתיים אני סוגר.

דוד צור: כן, אבל אני לא הספקתי לדבר.

דוד צור: בכל מדינה נורמלית מעודדים את היזמים, את המשקיעים לבוא להשקיע.

דוד צור: המדינה, עם כל הכבוד, גם עם מניית הזהב שלה, היא לא לוקחת את כל הסיכונים שלוקחת חברה שהולכת ומשקיעה.

דוד צור: בחלק מהדברים היא מפסידה ובחלק מהדברים היא מרוויחה.

דוד צור: לא שמעתי שמניית הזהב של המדינה בצים, לדוגמה, הזרימה 500 מיליון דולר על ההפסדים שיש היום לצים בתוך החברה לישראל.

דוד צור: אני מדבר בעיקר על האווירה שמבריחה מפה משקיעים, מבריחה גם יזמים מבפנים.

דוד צור: היינו בדיון על הגז ויצא מכרז בחופי לבנון-קפריסין.

דוד צור: המצב הביטחוני בלבנון ובאזור סוריה וקפריסין לא שונה יותר מדי ממדינת ישראל.

דוד צור: ניגשו 98 חברות למכרז הזה.

דוד צור: בישראל נשארנו עם נובל-אנרג'י, שגם היא מקרטעת.

דב חנין: רחמנות על נובל-אנרג'י, לא רק על כי"ל.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני בשתיים צריך לסגור.

דוד צור: לא, דווקא בגלל זה.

דוד צור: לכן אני חושב שעיקר המסר שצריך לצאת מפה זה הוודאות הזאת.

אבישי ברוורמן: תודה.

<עמית ברכה: אני ממש בקצרה אומר שאנחנו באדם, טבע ודין סבורים, ואמרנו את זה לא פעם ולא פעמיים, שאין ויכוח, לא עם התעשיה וודאי שלא עם העובדים.

<עמית ברכה: רק צריך לזכור דבר אחד מאד מאד פשוט.

<עמית ברכה: מה שקרה כאן עם ועדת ששינסקי זה שהמלצות הביניים, שהיו המלצות סבירות יחסית, לא התממשו, לא התקבלו.

<עמית ברכה: נסוגו מהמלצות הביניים.

<עמית ברכה: לא קיבלנו כאן תשובה מדוע נסוגו מההמלצה למסות אחר תשואה של 11% והעלו את זה ל-14%.

<עמית ברכה: לא קיבלנו כאן תשובה וזה לא נמצא אפילו במסמכים של הוועדה עצמה.

<עמית ברכה: זה לא נמצא בהחלטה עצמה מדוע החליטו למסות 42% רק אחרי תשואה של 20%.

<עמית ברכה: לא קיבלנו תשובה אמיתית מדוע לא ממסים את מוצרי ההמשך.

<עמית ברכה: צריך לזכור שכאשר אנחנו מדברים על ודאות, צריך ודאות לעובדים.

<עמית ברכה: הטענה של אודי אדירי היא שהם דנו רק בהיבט הפיסקלי.

<עמית ברכה: אין שום תשובה פיסקלית-כלכלית איך נסוגו מהמלצות הביניים להמלצות הסופיות.

<עמית ברכה: בסופו של יום, הוודאות צריכה להינתן לעובדים ולמשאב עצמו שקרוי ים המלח.

<עמית ברכה: בספרד, בשל טיעונים סביבתיים כפי שנאמר כאן, החליטו להגביל את הפעילות של כי"ל.

<עמית ברכה: בספרד אין להם את ים המלח.

<עמית ברכה: פה יש את ים המלח.

<עמית ברכה: בסופו של יום לא אמר אודי אדירי מילה על עמדת המיעוט של החשבת הכללית של האוצר, שבעצם קבעה חד משמעית שצריך להמשיך עם תמלוגים של 10%, לפחות 10% כשאנחנו באים ואומרים 12.5%, לפחות כמו הגז והנפט.

<אודי אדירי: היא לא אמרה את זה.

<עמית ברכה: היא לא אמרה שנכון למסות את מס רווחי היתר על חשבון התמלוגים ואת זה לא שמענו כאן.

<אודי אדירי: נספח ד' של הדוח מפרט ברמה סבירה את השינויים ואת הסיבות להם.

אבישי ברוורמן: רבותי, הוכמן ואני מסכם.

<אלעד הוכמן: עולה פה פרופיל של חברה שמהלכת אימים גם על העובדים, גם על מדינת ישראל.

<אלעד הוכמן: בבסיס הבעיה עומדים משאבי הטבע.

<אלעד הוכמן: משאבי הטבע שלנו מתכלים, ולא ניתן לזה פתרון בוועדת ששינסקי, והם מתכלים בצורה שהיא אכזרית.

<אלעד הוכמן: בעוד חמישים שנה לא יהיה פה ים המלח ולא יהיו פה עובדים.

<משה חדד: אתה רוצה שלא יעבדו בנגב.

<משה חדד: אתם רוצים שלא יעבדו בנגב.

<אלעד הוכמן: צריך לדון בזה ולא יכול להיות שהעובדים יהיו בני ערובה.

<בני ביטון: במפרץ חיפה לא סוגרים.

אבישי ברוורמן: הוכמן, משפט אחרון.

אבישי ברוורמן: בני, מה קרה היום?

<בני ביטון: הוא רוצה לסגור לנו את הנגב.

אבישי ברוורמן: בני, תמיד היית כזה שתקן עד שהגעת לפה.

<אלעד הוכמן: הלוואי והיו לי המפתחות לסגור למישהו משהו.

<אלעד הוכמן: משפט אחרון.

<אלעד הוכמן: חייבים לתת את הדין וועדת הכלכלה תדון בחוק ובהמלצות.

<אלעד הוכמן: אני קורא לך, אדוני היושב-ראש, להגיד שההמלצות האלה של תמלוגים כל כך נמוכים שמדינת ישראל לא יכולה לחיות אתם, לא יתקבלו בצורה חדה וברורה.

<אלעד הוכמן: אני רוצה שיהיו לך אנשים צעירים שבאים, לא בשביל להיות פחח.

<אלעד הוכמן: זה לא העתיד שאני רוצה.

אבישי ברוורמן: הוכמן, די.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מגיע לסיכום.

אבישי ברוורמן: קודם כל אני חושב שהדיון הזה היה מכובד ורציני, כמו שקורה בדרך כלל בוועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: ואני מעריך את האנשים שישבו פה.

אבישי ברוורמן: אני יודע כמה זה קשה להיות מפוטר.

אבישי ברוורמן: אבא שלי היה נגר.

אבישי ברוורמן: בגיל 58 נסגר לו הכל והיה עובד בכל מיני מקומות.

אבישי ברוורמן: אין דבר יותר קשה ואי אפשר להשוות את זה לכאב של ההנהלה.

אבישי ברוורמן: זה בכלל לא בפרופורציה כזאת, במיוחד באנשים שעובדים בכור ההיתוך הזה של המגנזיום.

אבישי ברוורמן: בתור אדם שניהל אני מסכים לחלוטין שצריך ודאות וזה הדבר החשוב ביותר.

אבישי ברוורמן: אני גם חושב שהאקלים של שיסוי ועודף רגולציה הוא אקלים לא בריא.

אבישי ברוורמן: ולכן, מה שאני מבקש עכשיו מאודי אדירי, אני קורא לשר האוצר במקום להתעסק בשטויות להגיש את מסקנות הוועדה עוד בשבוע הבא לממשלה, שכדי שקודם כל לעובדים תהיה ודאות וגם להנהלת כי"ל.

אבישי ברוורמן: לסגור את כל הדברים האלה ואם יהיה חסר פה איזה משהו קטן אנחנו נתפור את הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: אתם רוצים ודאות, הם רוצים ודאות, צריך לגמור את הסיפור הזה ולא להחזיק את מפעל המגנזיום בתור בן ערובה.

אבישי ברוורמן: להתחיל לחדש את ההזמנות ולקום.

אבישי ברוורמן: אני חושב שזה יעשה טוב גם לעידן עופר, גם לסטפן שיגידו: אנחנו עם העובדים של המגנזיום.

אבישי ברוורמן: זה נוטרל מהבעיה של כי"ל אם יש פה כסף קטן בשוליים.

אבישי ברוורמן: ובוא נתקדם לגבי ודאות לכי"ל שהיא חשובה לנגב וטובה לנגב ואזרחי ישראל צריכים לשמור על מה שמגיע להם.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.