ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 306, 2014-11-03 12:00

חיים כץ: צהריים טובים.

חיים כץ: היום יום שני בשבוע, י' בחשוון, 3 לנובמבר 2014, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא הוא חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסוכנים – דיווח משטרת ישראל על השימוש בסמכויות האכיפה, תדירות השימוש בסמכויות, כתבי האישום שהוגשו, העונשים שהוטלו בהליכים שהסתיימו בהרשעה.

חיים כץ: אנחנו פה מקדמים כל חודש, כל חודשיים, ואנחנו מרחיבים את המשפחה.

חיים כץ: נולדים לנו עוד מוצרים ואנחנו מכניסים למשפחה עוד.

חיים כץ: טוב שלא כולם באים בערב שישי כשגומרים לאכול כי לא היינו יודעים במה להשתמש.

חיים כץ: נציג המשטרה, בוא ספר לנו מה התוצאות או מה היבול שאנחנו קוצרים ואנחנו צריכים לקצור, לצערנו, בעקבות פעילות הוועדה.

<סוני אינגר: רב פקד עו"ד סוני אינגר, קצין חקירות נוער ארצי.

<סוני אינגר: תודה, אדוני על ההזמנה לוועדה ועל ההזדמנות באמת להציג את עשיית המשטרה בתחום המאוד חשוב הזה אדוני, מאז שחוקק זה לא מכבר חוק המאבק בתופעת החומרים המסכנים, באוגוסט 2013, המשטרה הגדירה מחדש את הוראות המאבק בנושא סמי הפיצוציות תוך מתן עדיפות מאוד מאוד גבוהה למאבק בנושא וקביעת מקום גבוה בסדר יומה של המשטרה.

<סוני אינגר: נקבעו יעדים ומדדים ליחידות, נקבעו פרמטרים שיחידות צריכות להשיג.

<סוני אינגר: באמת הכול מוביל לכדי רצינות בכל הנושא הזה של סמי פיצוציות שהחוק החדש באמת נתן למשטרה כלים אפקטיביים להתמודד עם התופעה.

<סוני אינגר: קצת מבחינת המודוס אופרנדי שלנו במאבק הזה בעקבות החוק או לאור החוק.

<סוני אינגר: אנחנו מקיימים מבצעים בהיקף ארצי.

<סוני אינגר: אני יכול לבשר לוועדה שממש השבוע קיימנו מבצע ארצי ראשון מסוגו בשיתוף משרד הבריאות, פשיעה פרמצבטית והרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, וניתקנו קווי טלפון של סוחרים שמפרסמים באתרי אינטרנט למחיר הנייס גיא.

<סוני אינגר: פשוט ניתקנו אותם.

<סוני אינגר: בשיתוף הפרקליטות נותקו עשרות קווי טלפון ממש בימים אלה.

חיים כץ: כמה זמן לוקח לאותו אחד שניתקת לו את הטלפון לעשות טלפון חדש עם הודעה בעיתון?

<סוני אינגר: השאלה כמה זמן לוקח לי לנתק לו שוב, וזה מהר מאוד.

<סוני אינגר: אני אנתק לו שוב ברגע שהוא יפתח את הקו.

<סוני אינגר: קודם כל, זו הפתעה כי לא היינו במישור הזה.

<סוני אינגר: זה לא מישור פלילי, זה מישור מינהלי.

<סוני אינגר: אבל זה באיזשהו מקום משבש ומקשה על הפעילות שלהם.

<סוני אינגר: אנחנו נמשיך לפעול גם בדרכים יצירתיות כאלה בנוסף על החוק שנותן לנו.

<סוני אינגר: אנחנו אוספים מודיעין, מכווינים, ממפים מקומות ואובייקטיבים שמעורבים בסחר והפצה של סמי פיצוציות, לרבות פאבים, מועדונים, תחנות דלק, וכיוצא בזה.

<סוני אינגר: ממצים תוצרי מודיעין לטובת פתיחה בחקירה, משלבים היבטים של רישוי עסקים, סוגרים עסקים.

<סוני אינגר: שוב, הטיפול המינהלי לצד הטיפול הפלילי.

<סוני אינגר: כמובן פעילות משטרתית קלאסית: תצפיות, ביומים, חיפושים בכל אותם מקומות שמוכרים חומרים מסכנים.

<סוני אינגר: יש פה עוד, אני לא אלאה אתכם.

<סוני אינגר: עשינו עד עתה מספר מבצעים בהיקף ארצי חוצי מחוזות, ואנחנו נמשיך לעשות את זה.

<סוני אינגר: ברשותך, אדוני, אציג את התפוקות שהם נכון לעד עתה מינואר 2014.

<סוני אינגר: מבחינת המסלול הפלילי -פתחנו מתחילת השנה עד עתה 1,690 תיקים פליליים במסגרת החוק החדש – יבול נאה לכל הדעות.

<סוני אינגר: אני מאמין שעד הסוף השנה המספר הזה גם יגדל.

<סוני אינגר: מבחינת העבירות - עבירת איסור הייצור ואיסור המכירה אלו העבירות שמככבות ובגינן פתחנו את מרבית העבירות.

<סוני אינגר: מבחינת חלוקה למחוזות - המחוז הדרומי, מחוז מרכז ומחוז תל אביב הם המחוזות המובילים מבחינת העשייה בתחום הזה.

<סוני אינגר: זה יכול להיות טבעי.

<סוני אינגר: כמובן בערים כמו תל אביב, הכרך הגדול, אנחנו בהחלט מוצאים עשייה בתחום סמי הפיצוציות.

<סוני אינגר: אבל נתון שהוא אולי קצת מטריד או מדאיג, שגם במחוז ש"י נפתחו 70 תיקים בתחום הזה.

<נעה בן שבת: תיקים זה כתבי אישום?

<סוני אינגר: לא, לא.

<סוני אינגר: אני מיד אגיע לתיקים.

חיים כץ: ש"י זה יהודה ושומרון?

חיים כץ: תדבר בביטויים מלאים.

<סוני אינגר: בין היתר.

<סוני אינגר: ש"י זה שומרון ויהודה.

<סוני אינגר: מחוז ש"י זה מחוז שהוקם בשלהי שנות התשעים.

<סוני אינגר: נפתחו כ-70 תיקים פליליים.

<סוני אינגר: כלומר, זה לאורכה ולרוחבה של הארץ.

<סוני אינגר: אם זיהינו את המגמות האלה באמת בהתחלה בערים הגדולות אז זה באמת נפוץ בכל הארץ.

<סוני אינגר: מבחינת נתונים אודות כתבי אישום ברמה ארצית - מתחילת השנה הוגשו 309 כתבי אישום על-פי החוק החדש, להבדיל מ-16 בשנה קודמת.

<סוני אינגר: כלומר, באמת זינוק מטאורי.

חיים כץ: כמה זמן לוקח לתהליך כזה להבשיל?

<סוני אינגר: לכתב אישום?

חיים כץ: לא.

חיים כץ: כתב אישום זה לא רציני, לפסיקה, הרשעה, זיכוי.

<סוני אינגר: אני אציג לאדוני פסיקה שהיא במהירות הבזק, פסיקה של ברנש שקיבל 30 חודשי מאסר בפועל שזה הרף המקסימלי של הענישה כאשר התיק נחקר באפריל וגזר הדין ניתן ביולי – שלושה חודשים.

<סוני אינגר: הוא נידון ל-30 חודשי מאסר בפועל, קנס 40,000 שקל, מאסר על תנאי, ועוד כל מיני טובות כאלה ואחרות.

<סוני אינגר: זה יחסית מהר.

<סוני אינגר: אני לא אומר שזה מה שמלמד על כל התיקים.

<סוני אינגר: אבל אני אתייחס כשאתייחס לענישה איך בית משפט רואה את זה.

<סוני אינגר: אני אגע אולי קצת בשוליים בבעיות.

<סוני אינגר: מבחינת כמות המעצרים – מתחילת השנה משטרת ישראל 584 מעצרים על-פי החוק החדש, להבדיל מ-130 בשנה קודמת.

<סוני אינגר: מבחינת כמות העצורים ביחס לעבירות בחוק – אנחנו רואים באמת שאיסור הייצור, כלומר, המכירה לבגיר זו העבירה המובילה שבגינה משטרת ישראל עוצרת.

<סוני אינגר: אנחנו פחות עוצרים, אדוני, בגין עבירות שידול לקטין ומכירה לקטין.

<סוני אינגר: אבל יש כ-250 תיקים של מכירת סמי פיצוציות לקטין שזה נתון מטריד בהחלט.

<סוני אינגר: פילחנו גם את מעצרי תום הליכים.

<סוני אינגר: תום ההליכים זה סוג של מדד גם לעבודה איכותית של המשטרה וגם באיזשהו מקום מצביע על איך בית משפט רואה את החומרה של המעשה.

<סוני אינגר: מתחילת השנה נעצרו על-פי החוק החדש 59 נאשמים עד תום ההליכים.

<סוני אינגר: זה נתון גבוה מאוד.

<סוני אינגר: והחלטה אחרת שזה דומה לתום הליכים זה גם מעצר מאוד מאוד ממושך, מעבר לימי המעצר הרגילים - 100 נאשמים נעצרו עד החלטה אחרת.

<סוני אינגר: אם אנחנו מפלחים את יחס המעצרים של תום הליכים והחלטה אחרת לסך כל המעצרים, למעלה מ-20% על-פי החוק החדש נעצרים עד תום הליכים והחלטה אחרת שזה מצביע בהחלט על מגמה ברוכה שבית המשפט רואה את זה בחומרה יתרה ומשתף איתנו פעולה בבקשות שלנו למעצר.

<סוני אינגר: קצת תפוקות של מבצעים ארציים שעשינו.

<סוני אינגר: סך המבצעים שעשתה משטרת ישראל - בוקרו 2,533 אתרים, עוכבו או נעצרו 851 חשודים, זומנו לשימוע ונסגרו בתי עסק – 167 בתי עסק, ובהחלט יש עשייה ענפה בתחום הזה.

<סוני אינגר: ברשותך, אדוני, אעבור קצת לענישה.

<סוני אינגר: החוק הוא חוק חדש וממש בימים אלה מבשילים כתבי האישום ואנחנו מתחילים לראות פסיקות של בית משפט.

<סוני אינגר: ממש בקליפת אגוז אתן לכם פסיקות.

<סוני אינגר: תיק ת"פ 33408014 של השלום בבאר-שבע גזר בהסדר סגור עשרה חודשי מאסר בפועל בגין סיוע לסחר של שקית אחת של חומר מסכן מסוג 22PB , זה חומר שנמצא בהכרזה.

<סוני אינגר: אני מזכיר לכל הנוכחים שרף הענישה בחוק הוא יחסית נמוך.

<סוני אינגר: אנחנו מדברים על עבירת עוון, עונש של שלוש שנות מאסר.

<סוני אינגר: לתחושתי, אם אותי היית שואל, אני כן מרגיש, אדוני, שבית משפט לו היינו מציבים רף גבוה יותר היה עושה את מלוא השימוש ברף הענישה הגבוה.

<סוני אינגר: הוא התבטא בזה לא פעם.

<סוני אינגר: תיק נוסף, אדוני, גם של בית משפט בבאר שבע - 12 חודשי מאסר בפועל בגין מכירה של חומר מסוג 22PB תמורת 10 שקלים.

<סוני אינגר: קיבל אותו ברנש שנה מאסר בפועל.

<סוני אינגר: שישה חודשי מאסר בפועל על סיוע לסחר בארבע חבילות של נייס גיא, והשותף השני קיבל שמונה חודשי מאסר בפועל על אותן ארבע שקיות.

<סוני אינגר: באמת הפסיקה המובילה היא אותה פסיקה של בית משפט מחוזי בבאר שבע.

<סוני אינגר: כבוד השופט אמיר דורון גזר 30 חודשי מאסר בפועל, וזה הרף המקסימלי שניתן, על בחור שעסק בייצור, בסחר של סמי פיצוציות.

<סוני אינגר: היתה תפיסה מאוד גדולה בבאר שבע של קרוב ל-2.5 טון.

חיים כץ: אם אתה מדבר על תפיסה, יש לכם סמכויות של תפיסה והשמדה.

חיים כץ: מה אתם עושים עם זה?

<סוני אינגר: סמכויות התפיסה וההשמדה הן מישור מינהלי והתכלית של החוק נועדה לכוון.

<סוני אינגר: הרי בחוק עצמו אין עבירה של החזקה לשימוש עצמי, זו לא עבירה.

<סוני אינגר: כלומר, ילד בן 17 שהולך ברחוב אלנבי ובכיסו האחורי יש שקית נייס גאי הוא לא עובר עבירה פלילית, אלא אם כן כמובן הוכחתי שיש פעילות של סחר.

שולי מועלם-רפאלי: אולי זה הזמן לשנות את זה?

<סוני אינגר: יכול להיות.

<סוני אינגר: אני רק מציב את העובדות לאשורן.

<סוני אינגר: צריך לחשוב על הדברים.

חיים כץ: אתם במשטרה ואלה שישבו ועשו את החוק הזה, הצעת חוק ממשלתית והיתה לכם הזדמנות לכתוב ולסנן אותה ולתעל ולכוון אותה ולעשות הצעת חוק מסודרת, מוגדרת, שלא תגיד לי: ילד בן 17 הולך עם שקית נייס גיא ויכול לנפנף איתה גם, והוא יעשה לשימוש עצמי וזה לא עבירה.

חיים כץ: הוא לא ייצר את זה.

<סוני אינגר: לא, ודאי שלא.

<סוני אינגר: אבל יש גם היבטים לצד השני שקשורים לשמירה שלנו, לעתיד של הקטינים.

<סוני אינגר: אנחנו לא רוצים חלילה להכתים קטינים בעבר פלילי.

<סוני אינגר: עשינו שקלא וטריא כשכתבנו את החוק.

<סוני אינגר: יש היבטים לכאן ולכאן, היבטים כבד משקל.

חיים כץ: ההיבטים הם ששקית נייס גיא אחת לשבוע לא נורא.

חיים כץ: יום שישי בערב לא נורא.

<סוני אינגר: לא, זה נורא ואיום.

<סוני אינגר: שוב, ההיבטים הם באמת מאוד עמוקים ושקלנו.

חיים כץ: אתה בעד מריחואנה חוקית?

<סוני אינגר: אני חד וחלק נגד.

חיים כץ: אז למה בעד נייס גיא זה בסדר?

חיים כץ: נייס גיא מלוכלך בסדר, ומריחואנה חוקית לא בסדר.

<סוני אינגר: לא, זה גם לא בסדר.

<נעה בן שבת: אני חושבת שלשימוש עצמי יש גם למריחואנה - - -

חיים כץ: לא, רק באישור רפואי.

<קריאה: לא, זה עבירה פלילית.

<נעה בן שבת: מחליטים לא להעמיד.

<נעה בן שבת: זה עבירה, אבל המדיניות היא לא להעמיד לדין.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, שמא נאמר שגם שימוש עצמי בקוקאין לא נחשב עבירה, לצערי, במדינת ישראל.

<קריאות: לא, נחשב.

שולי מועלם-רפאלי: אבל מה עושים עם זה?

שולי מועלם-רפאלי: כמה פעמים הגשתם?

שולי מועלם-רפאלי: מה בפועל קורה עם זה?

<סוני אינגר: צריך להבין שכל העולם המערבי מתמודד עם התופעה הזו.

<סוני אינגר: דווקא מדינת ישראל היא סוג של אור לגויים בהיבט של חקיקת החוק שהחוק הוא באמת חדשני ופורץ דרך וכן נותן לנו כלים.

<סוני אינגר: למעט ישראל וניו-זילנד, לדעתי, אין בעולם חוק דומה שבאמת נותן לנו כלים לתקוף את התופעה, ואנחנו באמת מרגישים שיש שינוי במגמה.

<סוני אינגר: לדוגמה, אם עד לפני שנה אדוני היושב-ראש היה חפץ לרכוש שקית נייס גיא בקיוסק באלנבי אז הוא היה רואה את אורות הניאון בפרהסיה והיה רוכש שקית ב-50 שקלים.

<סוני אינגר: היום מחיר של שקית זה בין 120 ל-150 שקלים.

חיים כץ: מרוויחים יותר.

<סוני אינגר: כי הלחץ עליהם הוא כמובן חזק מאוד ואז המחירים כמובן עולים.

<סוני אינגר: זה איזה סוג למדד לזה שאנחנו בכיוון הנכון.

חיים כץ: אם המחיר יהיה 500 שקל ניצחנו.

<סוני אינגר: שלא יהיו אי-הבנות, אין לי שום אספירציות בעסק כזה.

<סוני אינגר: צריך להבין שזה חוק שהוא מאוד מאוד חריג.

<סוני אינגר: מה שכן חשוב להבין, החוק מקפל בתוכו מורכבות לא פשוטה.

<סוני אינגר: מצד אחד, היבטים של הליך פלילי לצד הליך מינהלי.

<סוני אינגר: כלומר, יש פה איזושהי סינרגיה שאנחנו לא רגילים לראות אותה בחוקים אחרים.

<סוני אינגר: יכול להיות ששווה לעשות איזושהי חשיבה ולראות קדימה, ובהחלט יש לנו רצון לעשות את זה יחד עם משרד המשפטים ויחד עם משרד הבריאות והרשות למלחמה בסמים וחיתוך מצב לראות איך אנחנו היום ביחס למצב.

<סוני אינגר: אבל סך הכול ערב חקיקת החוק היינו עם הרבה פחות כלים להתמודד עם התופעה, והיום באיזשהו מקום גם מדינות ברחבי העולם מתעניינות בחוק עצמו ובהיבטים שלו ובאמת איך אנחנו אוכפים אותו ומגלות עניין רב בו.

<סוני אינגר: תודה לאדוני.

חיים כץ: משרד המשפטים רוצה אולי להתייחס?

<יפעת רווה: כן.

<יפעת רווה: יפעת רווה, מחלקת ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.

<יפעת רווה: קודם כל, אתחיל מהסוף והסוף הוא שכשלמשטרה, אם יש דברים שצריך לשפר הם יודעים שהם מוזמנים לבוא אלינו ואנחנו נבדוק את הדברים.

<יפעת רווה: לגופו של עניין, מבחינת ההליך שנעשה בזמנו - אני רוצה להבחין קודם כל בין קטינים לבגירים, ובין החוק הזה לפקודת הסמים המסוכנים.

<יפעת רווה: החוק הזה הוא חריג.

<יפעת רווה: עשינו פה דבר חריג, חומרים מסכנים שלא עוברים את הכנסת, ובכל זאת אנחנו מכניסים אנשים לכלא בהסתמך על הדבר הזה.

<יפעת רווה: הרי דרך המלך זה פקודת הסמים המסוכנים.

<יפעת רווה: לוקחים סם, מכריזים אותו כסם מסוכן, עוברים את הוועדה הזו ואת כל ההליכים.

<יפעת רווה: זה לוקח כמה חודשים טובים.

<יפעת רווה: מה שקורה שבעלי סמי הפיצוציות זריזים בהרבה מאיתנו.

<יפעת רווה: תוך יומיים הם מוצאים חומרים חדשים.

<יפעת רווה: היינו צריכים לתקופת הביניים הזו איזשהו פתרון.

<יפעת רווה: דילגנו על העניין של הכנסת שזה לא היה פשוט.

<יפעת רווה: היו לדבר הזה התנגדויות, דילגנו על הדבר הזה.

<יפעת רווה: הצד השני של זה שבאמת הענישה היא פחותה וכשרוצים מכניסים את זה בסוף וחוזרים לדרך המלך לפקודת הסמים המסוכנים.

<יפעת רווה: לנושא של במי ממקדים את הענישה - אפשר להתווכח עם זה, אפשר לשקול את זה מחדש.

<יפעת רווה: אנחנו חשבנו שצריך, בעיקר כשמדובר בקטינים, למקד את הענישה בסוחרים, באנשים שמרוויחים מהדברים האלה.

<יפעת רווה: לגבי ילדים - אני רוצה להזכיר שגם בנושא של שכרות, זה לא עבירה פלילית לקטין לשתות.

<יפעת רווה: אסור למכור לו את זה.

<יפעת רווה: מתמקדים במי שמוכר את זה, מענישים את מי שמוכר.

<יפעת רווה: לגבי סמים - זה משהו אחר.

<יפעת רווה: סמים מסוכנים באמת לפי המצב היום זה עבירה פלילית.

<יפעת רווה: יש ויכוחים על זה, אבל אני לא נכנסת אליהם.

<יפעת רווה: בסמים מסוכנים בוודאי גם מעמידים לדין.

<יפעת רווה: בסמים שהם גם סמים מסוכנים, אבל בקנביס יש הנחיות שלפחות בפעם ראשונה לפעמים נותנים הזדמנויות כדי באמת לא להרוס עתיד של נער משתמש.

<יפעת רווה: אבל ההתמקדות בוודאי בחוק הזה היתה במי שמרוויח מזה, בסוחרים, ועכשיו יש את הנושא של אתרי אינטרנט.

<יפעת רווה: תמיד מוצאים דרך לעקוף אותנו וזה מרוץ.

<יפעת רווה: אנחנו אף פעם לא נסיים את זה כי תמיד כשאנחנו נסתום פרצה אחת הם לא יוותרו על פרנסתם.

<יפעת רווה: זאת אומרת, תמיד תבוא פרצה אחרת שנצטרך גם אותה לסתום.

<יפעת רווה: כמובן את כל הדברים אפשר לשקול שוב ואפשר לחשוב עוד פעם.

שולי מועלם-רפאלי: שאלה לאנשי המקצוע שעוסקים במניעת סמים בנוער, איכשהו נראה לי שזה אתם.

שולי מועלם-רפאלי: האם יש לכם משהו להגיד על הדבר הזה?

שולי מועלם-רפאלי: האם אתם לא חושבים שיש מקום לדון בשאלת השימוש העצמי הזו בנוער?

יעקב מרגי: מה, נפליל את הנוער?

יעקב מרגי: נעניש את מי שמוכר.

שולי מועלם-רפאלי: בסדר, זה אני מבינה שנעשה בחוק הזה וסבבה ומעולה.

יעקב מרגי: זה הרציונל כאשר חוקקנו באלכוהול.

שולי מועלם-רפאלי: אני הבנתי את יפעת.

שולי מועלם-רפאלי: אבל מעניין אותי איפה - - -

<יפעת רווה: אני יכולה גם להציג את האיפכא מסתברא, אבל זה מה שהביא אותנו.

<מיקי אריאלי: מיקי אריאלי, ראש אגף אכיפה במשרד הבריאות.

<מיקי אריאלי: דבר ראשון, מבחינתנו עשינו שני דברים: ראשית, מבחינת Reaching Out.

<מיקי אריאלי: זאת אומרת, החבר'ה שלנו והסגן שלי ויתר האנשים מגיעים לבתי ספר, לכפרי נוער, ומסבירים להם את הסכנות של החומר הזה, רק שימוש אחד.

<מיקי אריאלי: שנית, אנחנו בתהליך של פרויקט של איתור קורבנות.

<מיקי אריאלי: זה פשע עם קורבנות ויש לי כרגע.

<מיקי אריאלי: אנחנו מקבלים מבתי חולים, מחדרי מיון וגם מהקהילה רישום של אנשים מאושפזים, וכנראה אפילו שני מקרי מוות מהחומרים האלה.

<מיקי אריאלי: לכן, כשהחבר'ה שלנו יוצאים לחינוך והדרכה באמת יש לנו את הנתונים לגבי הסכנה.

<מיקי אריאלי: זה בדיוק הנקודה.

<מיקי אריאלי: היה לנו ילד אחד בן 17 ירושלמי, ארבע שאכטות.

<מיקי אריאלי: הגיע לחדר מיון ואחר כך למחלקה הפסיכיאטרית בעין-כרם.

<מיקי אריאלי: הוא על חומרים עד היום הזה, כמה שידוע לנו.

<מיקי אריאלי: זה מה שאנחנו מסבירים לנוער על הסכנות האלה.

<אתי כהנא: עו"ד אתי כהנא מהרשות למלחמה בסמים ואלכוהול.

<אתי כהנא: אני ראש אגף אכיפה ולכן לא אוכל למנות בדיוק את תוכניות המניעה שקיימות.

<אתי כהנא: אבל בכל זאת בשם הרשות אני ודאי יכולה לומר שזה כמובן חלק מהאג'נדות של הרשות בתחום המניעה שעושים הרבה מאוד פעילויות גם בקהילה.

<אתי כהנא: יש לנו מתאמים ברשויות המקומיות השונות שעושים את הפעילויות, יש שיתוף פעולה עם משרד החינוך בעניין הזה.

<אתי כהנא: צר לי שאני לא באה מהתחום הזה ואני לא יכולה לומר לגברתי בדיוק מה הן התוכניות הקיימות, אבל בוודאי שנעשה.

שולי מועלם-רפאלי: תפיסת העולם של הרשות מתאימה לתפיסת העולם שהוצגה פה שאין מקום ל - - -?

<יפעת רווה: אפשר לשקול.

<יפעת רווה: אני לא אמרתי את זה - - -

שולי מועלם-רפאלי: - - -אני שואלת אם עד היום- - -

<אתי כהנא: אני רוצה לומר שהייתי שותפה גם לחקיקת החוק הזה בכל השלבים שלו.

<אתי כהנא: החוק הזה נחקק במהרה.

<אתי כהנא: הוא היה מענה מידי לתופעה שהלכה והתרחבה והגיעה לממדים בלתי נסבלים כמו שאמר עו"ד סוני אינגר.

<אתי כהנא: נעשה פה מאמץ חקיקתי מהיר ואדיר.

<אתי כהנא: אין ספק שיכול להיות שבאמת מעת לעת יצטרכו לשקול תיקוני חקיקה לאור מה שמתהווה בשטח.

<אתי כהנא: התפיסה החקיקתית היתה, בהחלט בגלל שקהל היעד המרכזי הוא באמת צעירים וקטינים לא לפעול במישור של המשתמש הבודד אלא יותר בתופעת ההפצה.

<אתי כהנא: אז אומנם לחוק קוראים חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסכנים, אבל למעשה הוא מתמקד בנושא ההפצה כאשר לנושא הזה של הפללת קטינים, פתיחת תיקים פליליים, ובכלל כל נושא האכיפה כלפי משתמשים, הנושא הזה הוא נושא שכולו טעון.

<אתי כהנא: יש לו הרבה מאוד שיקולים חברתיים, חינוכיים, בהרבה מאוד מישורים.

<אתי כהנא: התפיסה היא שלא תמיד המענה היחיד והנכון הוא המענה האכיפתי דווקא, אלא יותר באמת במישור של ההסברה, של החינוך, של המניעה.

<אתי כהנא: כאן אנחנו כרשות למלחמה בסמים ואלכוהול עושים הרבה מאוד פעילויות ומקדישים הרבה מאוד מהמשאבים שלנו לטפל בנושא הזה במישור החינוכי הזה כמובן בשיתוף פעולה עם כל הגופים שעוסקים ביחד איתנו בנושא הזה.

<אתי כהנא: אני יודעת, ופונים אליי גם כן גם אנשי משטרה, שהנושא הזה שזה לא עבירה פלילית הוא נושא שהוא בעייתי ברמת האכיפה.

<אתי כהנא: אני בהחלט חושבת שצריך לעשות מעת לעת שיקול דעת שמא צריך לשנות.

<אתי כהנא: זה גם עניין של מדיניות, זה לא עניין של חקיקה.

<אתי כהנא: כרגע לא עומדת על הפרק הצעת תיקון חקיקה בעניין הזה, אבל יש קולות בעניין הזה ויצטרכו לשקול את זה.

<אתי כהנא: אבל יש על כפות המאזניים גם צדדים אחרים בנושא של אכיפה כלפי משתמשים, ובמיוחד כשמדובר במשתמשים שמרביתם הם צעירים וקטינים על כל המשתמע מכך מבחינת הפללה של הצעירים האלה.

<נעה בן שבת: שוב, סמכויות התפיסה הן לא פליליות כפי שציינתם, התפיסה של החומר.

<נעה בן שבת: אז מדוע את התפיסה לא - - -?

<אתי כהנא: לא, התפיסה נעשית.

<נעה בן שבת: תפיסה מינהלית, כי יצא כאילו לא משתמשים בסמכויות המינהליות של תפיסה והשמדה.

<קריאות: לא, לא.

<קריאות: לא נכון.

<אתי כהנא: נדמה לי שלא זו היתה הכוונה.

<אתי כהנא: כשעו"ד אינגר ניסה להסביר איפה משתמשים בסמכות המינהלית אז הוא נתן לדוגמה את הנושא שאם אתה תופס אצל משתמש כמובן שיש לך סמכות תפיסה והשמדה.

<נעה בן שבת: ועושים בזה שימוש?

<אתי כהנא: בוודאי, בוודאי.

<אתי כהנא: ברור גם שזה לא נעשה רק לכך.

<אתי כהנא: למשל, ישנם חומרים, סמי פיצוציות, שנתפסים והם לא נמצאים ברשימת החומרים המסכנים דווקא, ועדיין הם חומרים שמסכנים, ולגביהם סמכות התפיסה וההשמדה בוודאי תופסת כי הם עונים על הקריטריונים של חומר שהוא משמש לצורך השפעה פסיכו-אקטיבית.

<אתי כהנא: אבל אם הוא לא נכנס לרשימת החומרים, וגם כאן אנחנו באיזשהו מרוץ כל הזמן, אנחנו מכריזים וחומרים חדשים נכנסים לשוק אז תמיד יש איזה תקופת ביניים שחומר מופץ והוא לא נמצא ברשימת החומרים המסכנים של החוק ואז לא ניתן להעמיד לדין פלילי.

<אתי כהנא: אבל אפשר לתפוס ולהשמיד והדבר זה נעשה.

<אתי כהנא: פה אנשי המשטרה יעידו על כך שהדברים האלה נעשים מדי יום ביומו, כאשר לא מגישים כתבי אישום הסמכות - - -.

<אתי כהנא: כמובן שהעדיפות ניתנת לנושא הפלילי משום ההשלכות שיש לאכיפה פלילית מבחינת ההרתעה, מבחינת המניעה, מבחינת המסר הציבורי שניתן כאשר אנחנו מדברים על כך שאנחנו רואים בזה תופעה חמורה שראויה להעמדה לדין בגינה.

<אתי כהנא: אבל כל מה שלא נכנס למישור הפלילי בוודאי נעשה בו שימוש.

<אתי כהנא: ולכן, החוק הזה הוא כל כך מיוחד בזה שיש לו גם סמכות פלילית וגם סמכות שהיא סמכות משלימה שהיא נותנת את האפשרות לא להחזיר את החומרים האלה לשוק.

חיים כץ: מצוין.

חיים כץ: אדוני, מה אתה רוצה להגדיל?

<אודי וולף: אודי וולף, ראש המעבדה האנליטית במז"פ.

<אודי וולף: חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסכנים מגדיר למשך זמן מוגבל של 12 חודשים את החומרים האסורים בהפצה ככאלה, ובמשך 12 חודשים האלה צריכים המומחים בתחום להתכנס ולדון האם החומר הזה יעלה כיתה לפקודת הסמים או שהוא ייצא לגמרי ויגרע מהרשימה.

<אודי וולף: מפעם לפעם אנחנו מגיעים לכאן, והפעם האחרונה היתה בספטמבר, עם רשימה של חומרים שאותם אנחנו ממליצים להכניס לפקודת הסמים.

<אודי וולף: למעשה, המגרש הוא של נציגי המשרד הבריאות והייעוץ המשפטי של משרד הבריאות.

<אתי כהנא: לא בספטמבר.

<אתי כהנא: ביולי היינו כאן.

<אודי וולף: סליחה, בתחילת אוגוסט היתה ההכללה האחרונה.

<אודי וולף: רוב החומרים שמונחים בפנינו כאן זה חומרים שהם כבר היום כלולים ברשימת החומרים האסורים בהפצה, חומרים מסכנים לפי חוק המאבק, וחלקם חומרים שנכנסים ישירות לפקודה.

<אודי וולף: חלק מהחומרים הם חומרים שאנחנו נוקבים בשמם הפרטי ושלוש משפחות של חומרים שאנחנו מדברים על שם כוללני כדי להגדיל את מעגל האכיפה, מנקודת אכיפה למעגל של אכיפה.

<אודי וולף: אני אקרא לפי הסדר: "בתוספת הראשונה לפקודה בחלק א', בסימן א', אחרי פרט 7 יבוא: צמח המיטרגינה ספסיוזה, וכל חלק ממנו, לרבות שורשיו וזרעיו, הידוע גם בשם קראטום.

<אודי וולף: ".

<אודי וולף: אתם תראו שבשני החומרים האחרונים שאנחנו נרצה להכניס הם החומרים הכימיים הפעילים באותו צמח, ואז למעשה יצרנו פה שתי שיניים של אכיפה: אחת, אכיפה עם זיהוי בוטני של החומר, אם אני מצליח לזהות את הצמח כצמח הקראטום, או אם אני מצליח לזהות את הכימיקל, את החומר הפעיל, שני חומרים פעילים שנמצאים בתוך הצמח הזה.

<אודי וולף: זה צמח שמגיע מתאילנד שצורכים אותו אחינו בני ישראל היושבים בתאילנד ואלה שמגיעים משם ומביאים אותו לפה.

חיים כץ: רק?

<אודי וולף: בעיקר.

חיים כץ: רק אחינו בני ישראל.

<אודי וולף: לא, מה פתאום?

<אודי וולף: אבל הם מעניינים אותנו משום שלתאילנדיים שעובדים יש דברים אחרים שבהם הם משתמשים פה, אבל עליהם כבר דנו בישיבות אחרות.

<אודי וולף: החומר הזה מגיע בדרך כלל כקליפות של הצמח.

<אודי וולף: אנחנו לא נלמד את אנשי הוועדה.

חיים כץ: זה אוכל לציפורים.

שולי מועלם-רפאלי: בטעות מישהו ייקח גם את זה מהפרוטוקול.

<אודי וולף: זה החומר הראשון.

<אודי וולף: החומר השני והשלישי הם משפחות של חומרים: "אחרי פרט 4א יבוא: 5-פלואורופנטיל נפטואילאינדול, וכן נגזרות מבניות של חומרים אלה.

<אודי וולף: ".

<אודי וולף: אנחנו יכולים לראות כאן, מצד אחד, הרחבה כי אנחנו אומרים: "וכן, נגזרות מבניות של חומרים אלה", ונגזרות מבניות זה לפי הגדרה בפקודה של רשימה ארוכה של משפחות.

<אודי וולף: מצד שני, מראה את הזהירות שבה נקטה הוועדה לבחינת שימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים שהיא צמצמה את זה ל- 5-פלואורפנטיל, כי היא יכלה להגיד: גם שם במקום פלואור גם הרבה מאוד הלידים או איזשהם חומרים אחרים.

<אודי וולף: אמרנו: לא, אנחנו לא נתפרע במירכאות עד כדי כאן, אלא אנחנו נצמצם את עצמנו לחומר הזה, וכל הדברים שמנסים להתחכם איתנו.

<אודי וולף: אנחנו בתוך עמנו יושבים ואנחנו מגיעים לעדויות בבתי משפט ואנחנו נתקלים בבעיות בזיהוי של חומרים שהם דומים מאוד, רק איזשהו שינוי קטן, ואנחנו צריכים לתת להם תשובה.

<אודי וולף: בהמשך, "סימן ב' (2) אחרי פרט 4י יבוא: אינדול- 3- קרבוקסילט, וכן נגזרות מבניות של חומרים אלה.

<אודי וולף: ".

<אודי וולף: למשל, יש כאן הרחבה גדולה מאוד.

<אודי וולף: החומר הזה, צריך להגיד בשביל הגילוי הנאות, משמש בין השאר בריאקציות סינטטיות שכימאים הגונים וישרים מייבאים אותו לארץ ומשתמשים בו לצורך המחקר והסינתזה שלהם.

<אודי וולף: מעתה ואילך הם יצטרכו לבקש את האישור של חברנו ד"ר טל לביא ממשרד הבריאות לייבא את החומר הזה, להחזיק את החומר הזה, בדרכים המקובלות.

חיים כץ: תהיה עוד בירוקרטיה עד שהוא ייתן להם אישור וייקח להם שבע שנים והלך להם המחקר.

<אודי וולף: חס וחלילה.

<אודי וולף: טל הוא אדם זריז ונאמן במלאכתו.

<אודי וולף: אני מעלה את זה כי זה דבר שעלה, בין השאר, בדיוני הוועדה וניתנה הדעת גם על הדברים האלה.

<אודי וולף: מצד אחד, אנחנו רוצים להכליל באכיפה, ומצד שני, אנחנו יודעים מה כרוך בצד הדבר הזה, וזה אומר מתן אישורים.

חיים כץ: באופן חוקי כמה אנשים מייבאים את הדבר הזה?

<טל לביא: כרגע לא מייבאים את זה.

<טל לביא: אבל יש מחקר שעושים על החומרים האלה, מחקר חוקי שעושים על החומרים האלה.

<טל לביא: מי שירצה לעשות את המחקר יצטרך לבקש אישור ממשרד הבריאות ולקבל אותו.

חיים כץ: אנחנו מכירים את משרד הבריאות, את סוג העבודה שלו, את קצב העבודה שלו.

חיים כץ: אנחנו מבינים שבאותו רגע נגמר המחקר.

<טל לביא: במקרה הנוכחי זה לוקח עד 21 ימי עבודה, לא יותר.

חיים כץ: למה כל כך הרבה?

חיים כץ: אם אתה יודע שיש מחקר למה זה לא לוקח שלושה ימים?

חיים כץ: אתה מבין למה אני לא רוצה לאשר את זה?

חיים כץ: למה אתם סתם, אבל סתם, גם כשלא צריך, עוצרים עניינים במקום שזה יזרום והעסק יעבוד והבן-אדם יחיה.

חיים כץ: אז לא ידעו שאתם קיימים.

חיים כץ: אתם רוצים שידעו שאתם קיימים?

חיים כץ: שיצלצלו.

חיים כץ: זה יותר מדי, אני אומר לך את האמת.

חיים כץ: אתה מבקש אישור ואני לא יודע אם אני מאשר לך.

<אודי וולף: הצד השני של הדבר הזה הוא שאנשים יוכלו להכניס את החומר הזה לארץ ולא תהיה עליהם שום אכיפה.

<אודי וולף: זה גם לא יגיע לטיפול המסור של טל וגם אנחנו ידינו תהינה כבולות ולא נוכל לאכוף אותם.

<אודי וולף: אז מה עדיף המחקר החוקי שקצת יתעכב אולי?

<אודי וולף: טל אומר שלושה שבועות, זה לא הרבה זמן.

<אודי וולף: זה אפילו לא משכורת אחת, או אלפי או מאות ילדים שיצרכו את החומר הזה.

<אודי וולף: זו לא שאלה דמגוגית, זה שאלה אמיתית.

<טל לביא: בתור מי שעשה את המחקר הזה אז העניין של 21 יום הוא לא משמעותי לצורך המחקר כי עצם הזמנת החומר והאיתור שלו והמעבר שלו לארץ לפעמים יכול לקחת יותר מזה.

<טל לביא: אנחנו עובדים בלוחות זמנים הרבה יותר קצרים מ-21 יום.

<טל לביא: 21 יום זה המקסימום.

<טל לביא: אדם יכול לקבל אישור תוך שלושה ימים עד חמישה ימים.

חיים כץ: למה המקסימום הוא לא שבוע?

<טל לביא: בגלל שיש מקרים יוצאי דופן.

חיים כץ: אז מה?

<טל לביא: אז המקסימום הוא לגבי אותם מקרים יוצאי דופן.

<טל לביא: הוא לא הממוצע.

חיים כץ: אם זה היה עסק פרטי זה היה לוקח 21 יום?

חיים כץ: אם בעל העסק היה צריך לקבל כסף על האישורים והיה צריך לעבוד?

חיים כץ: אנחנו חיים במערכת וזה משגע אותי.

חיים כץ: אני בא ממקום שאני יודע מה זה לקוח ומה זה להביא עבודה ולעשות.

חיים כץ: סתם הבירוקרטיה - פה 21 יום, פה 30, פה 40 יום.

חיים כץ: מטורף, מטורף.

<טל לביא: זו תופעת לוואי הכרחית.

<טל לביא: אם אנחנו רוצים להכניס חומר לרשימה הזו, זו תופעת הלוואי שלו - - -

<נעה בן שבת: זה חומר שכבר יש הכרזה לגביו, נכון?

<נעה בן שבת: הוא עלה מהשטח וכבר מצאתם אותו בשטח כחומרי - - - ?

<אודי וולף: כן.

<אודי וולף: הסעיף הבא זה סעיף ב(3) – Nf - PVP, כאשר כאן N משמש כמספר.

<אודי וולף: החומר הנפוץ בדרך כלל בשוק הוא F5 כש-F זה פלור, וכאן אנחנו רוצים להקל בבדיקה ולהרחיב את האכיפה שפלור לא רק מעמדה 5 יהיה כלול בזה אלא גם בעמדות אחרות.

<אודי וולף: ידוע גם בשם .

<אודי וולף: החומר הבא זה alfa -PHPP .

<אודי וולף: דומה לו, ידוע גם בשם PV8 .

<אודי וולף: גם כאן אנחנו מראים שצמצמנו את עצמנו וסייגנו את עצמנו.

<אודי וולף: זה מעמיס הרבה מאוד קשיים על המעבדה, בין השאר, ברכישה של חומרי ייחוס, ויכול להאריך את תקופת הבדיקה.

<אודי וולף: אנחנו גם כן לא רוצים להשתולל עם פקודת הסמים.

<אודי וולף: אנחנו מצמצמים את עצמנו.

<אודי וולף: אנחנו יודעים מה המשמעות של האכיפה בעניין הזה.

<אודי וולף: סעיף ד', בפרט 13ט – אחרי פרט משנה (טו) יבוא: EAM – 2201.

<אודי וולף: החומר הזה הוכנס רק בחודש אפריל האחרון לחוק המאבק.

<אודי וולף: אני יודע שבימים אלה מתנהל תיק על אדם שניסה לנצל את הפרצה ולהגיד: אני הבאתי את החומר הזה כי חשבתי שהוא חוקי כי בסך הכול זה עוד פלואור על חומר אחר שכבר נמצא בפקודה משנת 2012.

<אודי וולף: אז הנה לנו דוגמה שחומר כזה חייב להיכנס לפקודת הסמים בשביל לסתום את הפרצות האלה.

<אודי וולף: החומר הבא זה פובימינה שזה שם הרחוב שלו, אבל אתם רואים שהשם הוא ארוך מאוד.

<אודי וולף: אני יכול לשבור את השיניים ולהגיד אותו.

<אודי וולף: "(ב) אחרי פרט משנה (כב) יבוא: naphthalenyl -pentyl-indazol-3-yl-methanone, ידוע גם בשם THJ-018.

<אודי וולף: אני רק מזכיר שבן דוד שלו שידוע בשם THJ-2201 נכנס לחוק המאבק ועדיין לא נמצא בשל על ידינו להיכלל בפקודת הסמים כי לא עבר מספיק זמן ולא נתפסו מספיק מקרים.

<אודי וולף: שוב, להראות את האיזונים שאנחנו עושים בישיבות הוועדה לפני שאנחנו מבקשים להכליל חומר בפקודת הסמים.

<אודי וולף: החומר הבא ידוע בשם 24 –MN או NNE1 או NNEI, וכן נגזרות מבניות של חומרים אלה.

<אודי וולף: כאן זה המקרה השלישי שבו אנחנו מבקשים להכניס משפחה של חומרים.

<אודי וולף: ושוב, אנחנו מתחילים מחומר נפוץ וידוע שהוא המתלה שעליו תולים העבריינים וחבריהם וספקיהם הסינים והאחרים את כל החומרים האחרים, ולכן אנחנו מבקשים להכניס את זה כמשפחה.

<אודי וולף: החומר הבא גם כן עם שם ארוך מאוד אבל עם סינונימי קצר שזה SDB - 006 , שכך הוא ידוע.

<אודי וולף: סעיף (3), אחרי פרט משנה (כז) יבוא PB22 -FDU.

<אודי וולף: סעיף (כז2) זה 2201-NM.

<אודי וולף: אתם יכולים לראות שיש פה מספרים שחוזרים על עצמם שהמשמעות שלהם היא קבוצות מבנים שהם סך הכול משחקים פאזל אחד עם השני.

<אודי וולף: זה כמו אבני לגו שמשבצים אותם.

<אודי וולף: מה שמתאים לצד הזה יהיה בצד השני.

<אודי וולף: המבנה הכללי נשמר, אבל הפרטים משתנים וכך הם מצליחים לנסות ולהערים על המחוקק.

<אודי וולף: החומר הבא הוא 22PB-FUB שזה שוב ה-PB22 שהוזכר כאן על-ידי חברי סוני שהוא כבר נכנס לפקודת הסמים.

<אודי וולף: הוא דיבר על התקופה שהוא היה בחוק המאבק, בינתיים הוא נכנס לפקודת הסמים.

<אודי וולף: בינתיים בנו עליו עוד איזושהי קונסטרוקציה, מבנה שנקרא FUB כדי לנסות ולעקוף את הפקודה.

<אודי וולף: אנחנו רוצים להכניס אותו לתוף הפקודה.

<אודי וולף: החומר הבא הוא 834735-A.

<אודי וולף: זה השם של החומר, מה לעשות.

<אודי וולף: החומר הבא נקרא 13-CB, והחומר הבא נקרא איי.

<אודי וולף: בי-צ'ימינקה שגם הוא צוטט בלי לנקוב בשמו בפסק דינו של השופט בן טולילה בבאר שבע וגם בפסק דינו של השופט דהן מאשקלון.

<אודי וולף: אלו חומרים שבהתחלה הוגדרו כנגזרות של חומרים מסכנים.

<אודי וולף: אחר כך הם נכנסו לחוק המאבק בשמם המפורש, אחר כך הכנסנו אותם כמשפחות לפקודת הסמים, ואז מתחכמים העבריינים ואומרים: אבל השם המפורש מופיע רק בחוק המאבק ולא בפקודת הסמים.

<אודי וולף: אז עכשיו הנה אנחנו מבקשים להכניס אותו גם לפקודת הסמים כדי שאף אחד לא יטעה לחשוב שהחומר הזה מותר באיזושהי צורה.

<אודי וולף: שני החומרים האחרונים המיטרגינין וההידרוקסימיטרגינין זה כפי שאני פתחתי ואמרתי, זה החומרים הפעילים בקראטום שהוא השם הבוטני של החומר, ובזה נגמרה הרשימה.

<אודי וולף: עד כאן.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: מי בעד אישור הרשימה כפי שהוקראה?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: הבקשה שלכם אושרה ברוב של כל חברי הכנסת שנמצאים פה והם שלושה במספר.

חיים כץ: וואלה – שלא נצטרך, אבל אם אתה צריך תגיע.

<משה חברוני: שמי משה חברוני, נציג הסתדרות הרוקחים.

<משה חברוני: רק שאפו לארגון הזה וגם לפשיעה הפרמצבטית שבמשך שנים כבעלי בתי מרקחת שהיו תחת אין ספור ביקורות ורגולציה אין סופית היינו פונים לרוקחים המחוזיים ואומרים להם: הנה המודעות בעיתון והנה הפיצוציות, והם היו כבולי ידיים ואומרים: לאיפה שאנחנו לא יכולים להיכנס אנחנו לא יכולים להיכנס.

<משה חברוני: איפה שקל לנו להיכנס - לבתי מרקחת - אנחנו נכנסים ועושים את עבודתנו.

<משה חברוני: אז באמת רואים יום יום את הירידה בעיתונות ואת התפיסות, ושאפו על העניין הזה מבחינתנו.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.