ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 357, 2014-10-29 09:30

אבישי ברוורמן: רבותי, כבוד השר, שר הבינוי והשיכון, או השיכון והבינוי, אורי אריאל, חברי הכנסת: איילת שקד, מיכל רוזין, כמובן חברת הכנסת זהבה גלאון, חבר הכנסת אילן גילאון, חבר הכנסת וקנין, נציגי הממשלה, נציגי הציבור.

אבישי ברוורמן: אנחנו התכנסנו כאן בפורום מצומצם, אבל כל ארגון, יש לו את הנציג, והתכנסנו הבוקר כדי לשמוע את הדיווח של שר הבינוי והשיכון על מדיניות ותוכניות העבודה של משרד השיכון והבינוי, וניצול תקציב המשרד לשנת 2013.

אבישי ברוורמן: ברוך הבא, חבר הכנסת שמולי.

אבישי ברוורמן: אני מסתכל, אמרתי גם לשר אריאל, שהמטרה שלנו – אני זוכר עוד, גם הייתי יושב-ראש ועדת הכספים – היו מגיעים נגידים, שרים, היו יושבים שעה וחצי על מצגות, מקרו.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים פה לקבל תמונה מאוד ברורה, נקודתית, אם צריך מצגת – מצגת קצרה, ולענות על השאלות, ולכן אני פותח.

אבישי ברוורמן: אני מסתכל על בעיית הדיור, מעבר להצלחה הפנומנלית ביהודה ושומרון, ואני רואה - - -

אורי אריאל: האם מכובדי יכול להרחיב בזה דקה או שתיים?

מיכל רוזין: למה אתה חושב אנחנו פה?

אבישי ברוורמן: סליחה, רבותי.

אבישי ברוורמן: אני בן 66.

אבישי ברוורמן: כשמפסיקים אותי – אני לא צעיר כמו הילד הזה, שהוא בסוף שנות ה-50 שלו, אני חושב – מפסיקים לי את הדיבור, אני מאבד את הקשב.

אילן גילאון: קוראים לו אורי ה"סילואני".

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: לכן אני אחזור, ואני חושב שזה יוסיף לו עוד איזה מנדט בטח כי הציבור שלי ששומע תיכף יצביע בשבילו.

אבישי ברוורמן: אני מסתכל על בעיית הדיור מעבר להצלחה הפנומנלית ביהודה ושומרון, ואני רואה לדוגמה שממשלת ישראל, יש לה פתרון בין השאר לבעיית הדיור, להורדת מחירי הדיור – חוק מע"מ אפס, יעלה למדינת ישראל אולי בתקציב הזה כשלושה מיליארד שקלים, אבל אנחנו יודעים דבר אחד, כשבמדינת ישראל מחליטים על משהו, וזאת תקנה, כמדומני אדוני השר, לשבע שנים - -

אורי אריאל: שבע שנים.

אבישי ברוורמן: - - אז אם אני מכפיל 3 כפול 7, כחוק, כחוק, כחוק, וקשה לחזור בתשובה בנושא הזה, זה 20 מיליארד שקלים, כאשר אני מזכיר לכולם, 35% מילדי ישראל הם עניים, כאשר התעשיות הולכות אחורה ואין כסף להשקיע כדי להעלות את התפוקה, העובד והפריון, אבל 20 מיליארד שקלים אפשר לזרוק.

אבישי ברוורמן: אין שום בשורה לאזרחי מדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: לצערי, בסוגיית הדיור הבוערת, בשורה התחתונה שעליה מסתכלים הסטודנטים הצעירים, מסתכלים אזרחים שבנו משפחות, ואתייחס תיכף גם לאותם אלה שזקוקים, המוחלשים, לדיור הציבורי, שום דבר מהותי לא קורה.

אבישי ברוורמן: במקום להגדיל את ההיצע, בחרב אלכסנדר לחתוך, לשחרר קרקעות, לקחת את המיסוי לקופת ישראל, לא רק באמצעות מס על קרקעות, אנחנו רואים מספר דברים נקודתיים שעליהם תבורך, אבל הסנוניות האלה רחוקות עד מאוד מלבשר את האביב.

אבישי ברוורמן: לגבי הדיור הציבורי, אין הקצאה של מקומות, ולהיפך, יש צמצום, והציבור המוחלש רואה, והוא זקוק לדיור הציבורי – אני רואה פה את יובל פרנקל, ביקרתי לאחרונה, יש גם עבודה יפה שקורית בשטח – אבל אין תשובה מספקת למענה אמיתי.

אבישי ברוורמן: אני חוזר ואומר – מכיר אני את חבר הכנסת אורי אריאל כחבר כנסת אפקטיבי במיוחד, והוא אחד השרים האפקטיביים ביותר בממשלת ישראל.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לשאול אותך, אורי, כיצד אפשר ליישם את המודל של יהודה ושומרון בשאר מדינת ישראל, או במדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאתה אמור לעזוב ב-10:00, ואני מקווה שתחזור, שמי שלקח אותך וחטף אותך, יחזיר אותך במהרה, כי יש פה חברי כנסת מאוד רציניים שמשקיעים, ואנשי ציבור, אני רק רוצה לשים בפניך את מספר השאלות שגם יעלו.

אבישי ברוורמן: ובין השאלות שאנא תתייחס אליהן, ואני בטוח שגם חברי הכנסת ישאלו אותך – ברוכה הבאה גם חברת הכנסת אלהרר - -

קארין אלהרר: ברוכים הנמצאים.

אבישי ברוורמן: - - קריטריונים לדיור הציבורי.

אבישי ברוורמן: כיום ישנו פער גדול בין כמות הזכאים הממתינים לדיור הציבורי, לעומת כמות הנזקקים לדיור החיים מתחת לקו העוני, והמספר הזה גדול בהרבה.

אבישי ברוורמן: האם יש תוכנית של משרד השיכון להרחיב את הקריטריונים לזכאות, ואם לא, מה תוכנית המשרד לטיפול בפתרונות לקורת גג כמעט לשני מיליון איש החיים מתחת לקו העוני?

אורי אריאל: לא הבנתי.

אורי אריאל: את הסיפה לא הבנתי.

אבישי ברוורמן: יש הרבה מאוד עניים שאין להם דירות, וזקוקים, והם לא ברשימה, מה אנחנו נעשה איתם?

אבישי ברוורמן: לאור מדיניות מכירת הדירות בשוק החופשי, מצוקת הדיור והעובדה שהקריטריונים הקשיחים נקבעים לאור החסר בדירות, מדוע אינך יוזם הגמשה של הקריטריונים לזכאות בפריפריה, כך שאותן דירות ריקות, ניתן יהיה לאכלס אותן על-ידי חלק מהאנשים שמושארים ברחוב?

אבישי ברוורמן: 3.

אבישי ברוורמן: מהו תקציב המשרד לאכלוס פרויקטים של סטודנטים בפריפריה, בדירות ציבוריות, ומדוע לא ניתן תקצוב זה למטרת אכלוס ממתינים שמצוקתם וצרכיהם לעתים אפילו אקוטיים יותר? 4.

אבישי ברוורמן: כמה בקשות לזכאות לדיור הציבורי נדחו על-ידי המשרד בשנת התקציב הנוכחית?

אבישי ברוורמן: כמה בקשות לסיוע בשכר דירה נדחו?

אבישי ברוורמן: שאלה אחרונה: מה תוכניות המשרד והצפי לעניין קניית דירות ומתן דירות לממתינים, לשנה הבאה?

אבישי ברוורמן: האם אמורה לחול העלאה בתקציב לשם כך?

אבישי ברוורמן: ואתה ידוע, כשאתה רוצה, אתה מצליח להשיג תקציבים.

אבישי ברוורמן: אלה השאלות, אני אתן לך לפתוח, אנא תתייחס אליהן, ואחרי כן אנחנו ניתן לחברי כנסת, לאנשים, בזגזוג המתאים.

אבישי ברוורמן: בבקשה, מי שרוצה לדבר, כמובן שיירשם.

אבישי ברוורמן: כבוד השר.

אורי אריאל: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה, ידידי חבר הכנסת ברוורמן, שלום, בוקר טוב לחברי חברי הכנסת ולכל האורחים פה, וכמובן לאנשי משרד הבינוי והשיכון, המנכ"ל עם כל הצוות שלנו, אני לא אמנה את כולם.

אורי אריאל: אני רוצה ברשותך ישר להתייחס לדברים.

אורי אריאל: מחירי הדיור גבוהים.

אורי אריאל: הבעיה המרכזית, ועליה גם צריך לתת את התשובה המרכזית, זה נושא ההיצע.

אורי אריאל: בואו נדבר על זה, אני לא בורח, אני יכול לענות על כל השאלות שאתה שאלת, זה בריחה מהנושא המרכזי.

אבישי ברוורמן: תתחיל בהיצע.

אורי אריאל: אז אמרתי, אני רוצה להתחיל בנקודה העיקרית ולא בדברים שהם חשובים מאוד אבל הם אחרי זה.

אורי אריאל: בנושא ההיצע, כידוע, היו בעשור האחרון פיגורים שנתיים כל שנה של כ-10,000 יחידות דיור.

אורי אריאל: אז בשנה הראשונה לא מרגישים את זה, השוק יודע "לאכול" את זה, ובשנה השנייה עוד איכשהו, בשלישית.

אורי אריאל: אחרי עשר שנים הקש שבר את גב הגמל, והגמל הזה שנקרא שוק הדיור בישראל, קרס, והוא נמצא בעלייה מתמדת – אני לא צריך להגיד לכם – והנתונים ידועים, מפורסמים גם על-ידינו, משרד הבינוי והשיכון, מחלקת המחקר שלנו.

אורי אריאל: זו הזדמנות להגיד יישר כוח ליוסי שבת – שאני לא רואה אותו אבל הוא כנראה פה.

<קריאה: הוא כאן.

אורי אריאל: תרים את היד, שיראו אותך.

אורי אריאל: הוא עוזב אותנו כי הוא מתקדם במשרד – לא עוזב אותנו, עוזב את התפקיד – ואנחנו מפרסמים נתונים, עוד לא שמעתי מישהו אחד שמערער עליהם, ואם לא, מי שרוצה יסתכל בלמ"ס, מי שרוצה גם בבנק ישראל, יש מספיק מקורות, האוצר, יש מספיק מקורות לבדוק.

אורי אריאל: אכן המחירים עולים, וזה נובע מבעיית ההיצע.

אורי אריאל: אנחנו עלינו ב-2013, בשנה שעברה, לעומת 2012, בכ-10% בשיווקים.

אורי אריאל: זה נשמע לא הרבה, אבל אני מזכיר לכם ש-2013 הייתה שנה מבוזבזת.

אורי אריאל: מה זה מבוזבזת?

אורי אריאל: מבחינתי, כשר בינוי ושיכון, כי הייתה הקמת ממשלה והיה תקציב, ועד שאתה לומד את המשרד, ועד שאתה נכנס, בעיני 10% זה שינוי משמעותי, בעיקר הוא מבשר על מגמה שיש שינוי בהיצע.

אורי אריאל: אנחנו ב-2014 נעלה ביותר מ-10%, לעומת 2013, וב-2015 בעוד כ-15%, לא ב-10%, וב-2016 יהיה השינוי.

אורי אריאל: מי שרוצה יאמר: טוב, הרוצה לשקר ירחיק עדותו, יש כזה משפט של חכמים.

אורי אריאל: צריך להבין ששוק הדיור הוא שוק שמורכב מלפחות עשרה משרדים – עשרה, לא פחות – ואחרי כל העשרה האלה, שזה אוצר ומשפטים ושיכון, ורמ"י, ואיכות הסביבה - - -

יצחק וקנין: ותחבורה.

אורי אריאל: לא משנה, וכן הלאה.

אבישי ברוורמן: ולכל אחד יועץ משפטי.

אורי אריאל: כל אחד, ברוך השם, למרות שאני רוצה לציין – ברשותך, היושב-ראש, אני רוצה לציין.

אורי אריאל: יש יותר ויותר שיתוף פעולה, מפלס שיתוף פעולה עולה, מפלס האגו יורד.

אורי אריאל: אני אומר לכם את זה, ואני מודה, בכל המשרדים - - -

אבישי ברוורמן: בצורה הזאת, המשיח יגיע ב-2015.

מיכל רוזין: בניגוד למה שקורה בין השרים, זה קורה בין הפקידוּת?

אורי אריאל: ברשות

אורי אריאל: כם, כי זמני מאוד קצר אם אתה רוצה שאני עוד אספיק משהו.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אורי אריאל: אני מציין את זה כלפי אחרים.

אילן גילאון: אתה צריך לקרוא למשרד שלך "שיכון עם נשמה".

אילן גילאון: תיקח את הסיסמה של המפד"ל, תדביק אותה על כל המשרדים.

אורי אריאל: ותודה לקופירייטר החדש, היועץ של הבית היהודי.

אורי אריאל: תודה.

אבישי ברוורמן: שיכון בלי אגו.

אורי אריאל: בכל אופן אנחנו חוזרים לענייננו, חברים.

אורי אריאל: אני אומר לכם – אני אראה לכם את זה פשוט במספרים – למה ב-2016 יש שינוי?

אורי אריאל: כי אנחנו יודעים שב-2016 נתחיל לשווק את שדה דב, שזה תל-אביב, זה מרכז, כי יש שאלה, הנה אני מעלה אותה.

מיכל רוזין: כמה דיור לצעירים?

אורי אריאל: ברשותך, מיכל.

אורי אריאל: אני לא בן 66, אבל גם לי קשה ככה.

אורי אריאל: אני לא בגילכם הצעיר, בנות 42, ותרשו לי בכל זאת.

זהבה גלאון: תודה.

מיכל רוזין: תודה.

אילן גילאון: זהבה רק השנה "סוגרת".

אבישי ברוורמן: חבר'ה.

אורי אריאל: ב-2016 יתחיל השיווק בשדה דב, שזה תל-אביב, כי תמיד יש שאלה – והיא שאלה נכונה, צודקת – שאומרים: עליתם ב-10%.

אורי אריאל: אוקיי, המספרים ידועים.

אורי אריאל: איפה עליתם?

אורי אריאל: כי אם זה דימונה וירוחם וכרמיאל ונצרת עילית וחדרה, זה בסדר גמור, אף אחד לא אומר שזה לא בסדר, אבל זה לא משפיע באותה מידה כמו השיווקים במרכז.

אורי אריאל: אנחנו ב-2016 הולכים לשווק בתל השומר, בצריפין, בשדה דב, בהרצליה, בהיקפים גדולים.

אבישי ברוורמן: אתה מדבר על הממשלה, כן.

אורי אריאל: עזוב רגע את הממשלה.

אורי אריאל: עכשיו אנחנו מדברים על הילדים שלך ושלי.

אבישי ברוורמן: אבל אני אומר, אם זה ימשיך, מתי זה יהיה?

אבישי ברוורמן: ב-2016.

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: הנה, אני מגיע.

אורי אריאל: נתתי לכם כרגע הקדמה על השיווקים.

אורי אריאל: עכשיו אני אומר את מה שאמרתי בתחילת השנה, ובבקשה, הכול מוקלט הרי, יש בכל הספריות של כלי התקשורת.

אורי אריאל: ב-2014 המחירים ייבלמו; ב-2015 הם יחלו לרדת, תהיה מגמה חיובית של ירידה.

איציק שמולי: אדוני השר, אתה יודע שהלכתי ובדקתי מה אמרת עם הכניסה לתפקידך.

איציק שמולי: אמרת באמת, ואתה אומר כאן נכון: ב-2013 שנה אבודה, ב-2014 המחירים ירדו.

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: לא.

איציק שמולי: ובתחילת 2014 - - -

אורי אריאל: שמולי.

אורי אריאל: שמולי.

איציק שמולי: הנה הכתבה, אל תגיד לי לא.

איציק שמולי: ב-2014, אמרת, המחירים ייבלמו.

אילן גילאון: שנה מעוברת.

איציק שמולי: עכשיו אתה אומר לנו, 2016 יפנו את - - -

אורי אריאל: לא, אני לא אומר את זה, אבל גם פה מוקלט, וטוב שכך.

איציק שמולי: אני יודע שזה מוקלט.

איציק שמולי: זה מוקלט וכתוב.

אורי אריאל: סלח לי רגע, שמולי, ברשותך.

אורי אריאל: אני אומר עוד פעם מה שאמרתי: 2013 הייתה שנה מבוזבזת, הסברתי מה זה מבוזבז – שזה לא יישמע מילה לא בהקשר הנכון; ב-2014 המחירים ייבלמו;- -

ישראל אייכלר: אבל הם לא נבלמו.

אורי אריאל: - - ב-2015 הם יחלו לרדת וזאת תהיה המגמה.

אורי אריאל: לא מגמה של עליות אלא מגמה של ירידות.

אורי אריאל: למה זה חשוב כל כך המגמה הזאת?

אורי אריאל: כי יש בשוק הזה גם לא מעט עניינים פסיכולוגיים, אווירה – רוכשים, קונים, מה קורה.

אורי אריאל: יש דבר אחד שאנחנו בכלל לא משפיעים עליו, אני אגיד אותו במשפט ולא מתכוון להיכנס אליו – האם יש למישהו שיש לו קצת כסף במדינת ישראל איפה בכלל להשקיע את כספו חוץ מדיור?

אורי אריאל: התשובה היא שלא.

אורי אריאל: ואני לא אומר את זה כהאשמה על בנק ישראל ולא על אף אחד.

אורי אריאל: אין אג"חים, אדם שמחזיק 300–400 אלף שקל, בקושי יודע לשמור על ערך כספו.

אורי אריאל: מה הוא עושה?

אורי אריאל: הוא אומר, אני אלך ואקנה דירה.

אורי אריאל: הייתי קונה אותה בעוד שש שנים לילד אבל אני אקנה אותה עכשיו, אני ארוויח עליה משהו ואני אמשיך.

אורי אריאל: עכשיו לדברים האחרים.

אורי אריאל: דיברנו על ההיצע, וההיצע הולך וגדל.

אורי אריאל: אני צריך לציין גם פה פעולות של משרדים אחרים, כמו הוותמ"לים, כמו דברים אחרים שנעשו, שתכליתם לקצר גם את התכנון, גם את השיווק.

אורי אריאל: היות שעד 2016 אנחנו לא רוצים לחכות, שאז יהיה ההיצע הגדול, לכן באות שתי תוכניות שהן שתי תוכניות גישור, ולכן חוק מע"מ אפס הוא הוראת שעה.

אורי אריאל: נכון, לשבע שנים אבל הוא הוראת שעה, הוא לא לעולם ועד.

אבישי ברוורמן: אתה מאמין בחוק מע"מ אפס?

אורי אריאל: אני אסביר.

אורי אריאל: אני אסביר לכם.

קארין אלהרר: אדוני השר, בכמה מהשיווקים העסקה יצאה לפועל?

אורי אריאל: אני אענה על הכול, בסדר?

אורי אריאל: אני אשתדל לענות על הכול, בלי נדר.

אבישי ברוורמן: חוק מע"מ אפס.

אורי אריאל: חוק מע"מ אפס, שאמור לעבור בחודש נובמבר, למניינם, בחודש הקרוב, יעזור להורדת המחירים.

אורי אריאל: אני אסביר למה.

אורי אריאל: מחיר מטרה - שהמנכ"ל אחרי כן יסביר קצת יותר בפירוט את עניינו – זה לא חוק, דרך אגב, זה עבר במועצת מקרקעי ישראל, אפשר להפעיל אותו הבוקר, אבל מחיר מטרה עובד דרך מחיר הקרקע.

אורי אריאל: כדי להוריד את המחירים בשיטת מחיר מטרה, הקבלנים מורידים במחיר הקרקע, קרי מדינת ישראל מפסידה כסף מהקרקע.

אורי אריאל: אבל, כשאתם שואלים למשל על קריית גת, אנחנו משווקים שם עכשיו - - -

יצחק וקנין: היא לא מפסידה.

יצחק וקנין: תגיד שהיא מרוויחה פחות.

אורי אריאל: בסדר, אני מקבל את ההערה.

ישראל אייכלר: אבל היא העלתה את מחיר הפיתוח.

ישראל אייכלר: אתם יודעים את זה?

אורי אריאל: זה לא מחיר הפיתוח, מדברים על מחיר הקרקע עכשיו.

<קריאה: לא, זה מקזז.

אורי אריאל: ברשותך.

אורי אריאל: אני מקבל את ההערה.

אורי אריאל: מרוויחים הרבה פחות.

אורי אריאל: אני מקבל, הערה נכונה.

אורי אריאל: אבל עכשיו, זה נכון.

אורי אריאל: מחיר מטרה אתה יכול לעשות במודיעין, יש מחיר לקרקע.

אורי אריאל: עכשיו אנחנו משווקים – אתם שומעים את זה בכלי התקשורת – את שכונת כרמי גת בקריית גת.

אורי אריאל: מה מחיר הקרקע בקריית גת?

אורי אריאל: הוא נע בסביבות – 20,000?

<שלמה בן אליהו: הקרקע?

אורי אריאל: ליחידת דיור.

<שלמה בן אליהו: יצא כעת, 70,000.

אורי אריאל: 70,000.

אורי אריאל: אין לנו מספיק ממה לרדת שם כדי להוריד את המחירים.

אורי אריאל: ושם, בכרמי גת, יעבוד מע"מ אפס, יוריד.

אורי אריאל: זוג צעיר שיבוא לקריית גת, היום דירת ארבעה חדרים עולה לו מיליון ומשהו, יירד ל-880,000, אז מה לא בסדר בזה, למה אתם כועסים?

אורי אריאל: יש כאלה שאומרים – בכסף הזה אני הייתי עושה דברים יותר טובים.

אורי אריאל: יכול להיות, אבל להגיד שזה לא ישפיע על השוק, אני חושב שזאת טעות.

ישראל אייכלר: לא ישפיע כי אתה מוציא שני מיליון אזרחים - -

אורי אריאל: לא שייך לשני מיליון.

ישראל אייכלר: - - אלה שלא יקבלו את ההטבה ויצטרכו לשלם מע"מ יותר.

ישראל אייכלר: אתה יודע את זה.

אורי אריאל: אל תשכנע אותי, בתור מי שנאבק.

ישראל אייכלר: לא אותך.

ישראל אייכלר: אתה יודע את זה, הציבור צריך לדעת.

אורי אריאל: אבל אני נמצא פה, לא יאיר לפיד עכשיו, אז תרשה לי.

אורי אריאל: אני לא מייצג, חוץ מאת עצמי.

ישראל אייכלר: שאל אותך היושב-ראש מה דעתך.

אורי אריאל: אני מייצג את עצמי ואת משרדי.

יצחק וקנין: אני מחזק את ידיו של חבר הכנסת אייכלר.

יצחק וקנין: אתם נאבקים כל הזמן ולא מצליחים בכל הדברים.

יצחק וקנין: אתם נאבקים.

אורי אריאל: אני רוצה לענות על כמה שאלות.

יצחק וקנין: כשזה מגיע לציבור החרדי אתם נאבקים ולא מצליחים.

אורי אריאל: לא נכון.

אורי אריאל: אנחנו נאבקים ומצליחים.

אורי אריאל: אני אמשיך להיאבק, וחנכנו את אחיסמך - -

יצחק וקנין: לא יצא לך כלום ממע"מ אפס.

יצחק וקנין: כלום לא יצא לך מהמע"מ אפס.

אורי אריאל: - - ואני אראה בדיוק מה עשינו גם במגזר החרדי.

אורי אריאל: ועשינו – אני אגיד את זה בזהירות – לא פחות מקודמי בתפקיד הזה - -

יצחק וקנין: לא עשיתם כלום.

אורי אריאל: - - אני אגיד את זה בזהירות, אז עם כל הכבוד.

איציק שמולי: המאבק הכי גדול שעשית זה על הקריטריונים של המחיר למשתכן, והעלמתם את הפרויקט הזה.

איציק שמולי: פשוט העלמתם אותו.

איציק שמולי: על מי עשיתם יחסי ציבור כשנכנסת לתפקיד?

איציק שמולי: נחמה לקריטריונים עשית?

אורי אריאל: אנחנו, שרואים בנושא הדיור עניין מרכזי וחשוב, גם מתוקף תפקידי כשר הבינוי והשיכון אבל גם מעבר לזה, הבאנו לשרת המשפטים חוק-יסוד בנושא הדיור.

אורי אריאל: מזה 15 שנה ואולי יותר לא נחקק חוק-יסוד במדינת ישראל, אנחנו נעשה כל מאמץ כדי שהחוק הזה – שהועבר לידיעת כל השרים להתייחסות, ולאנשים אחרים – אכן ייגמר במושב החורף ויהיה חוק-יסוד לדיור, דבר שלא נעשה עד כה.

אורי אריאל: לא קודמו גם חוקי-יסוד אחרים.

אורי אריאל: יש מי שאומר: לא, צריך להעביר את כל חוקי-היסוד ביחד, אחרת זה לא טוב.

אורי אריאל: אני לא מקבל את זה.

אורי אריאל: אנחנו נעשה כל מאמץ להעביר את חוק-היסוד הזה.

אילן גילאון: צריך לזכור שאנשים לא יכולים לגור בתוך חוקים, הם גרים בתוך דירות.

אילן גילאון: זה הדבר הכי חשוב.

אורי אריאל: הבנתי.

אורי אריאל: אתם מתנגדים לחוק, תתנגדו לחוק, אין שום בעיה.

אורי אריאל: לעניין הדיור הציבורי - - -

מיכל רוזין: אנחנו בעד חוקי-יסוד.

קארין אלהרר: אדוני השר, אני רוצה לקבל תשובה לעניין השיווק.

אורי אריאל: אני אענה כשאני ארצה לענות, ברשותך.

אורי אריאל: יש לי דברים להגיד, אני מבין שזה מסקרן אתכם.

אילן גילאון: - - - את לאה גולדברג מ"דירה להשכיר".

אורי אריאל: אני רוצה לתת תמונה כוללת, תרשו לי.

אורי אריאל: כל אחד רוצה להתמקד בשאלה שבדיוק מעניינת אותו.

קארין אלהרר: יש פשוט שקף שאתה מציג.

אבישי ברוורמן: אני אנסה לקבוע את כללי המשחק.

אבישי ברוורמן: אורי, מתי אתה צריך לצאת להפסקה שלך?

אורי אריאל: ב-10:00, בעוד שבע דקות.

אבישי ברוורמן: אז מה שאני מבקש, אולי, אני אתן בקצרה שתי דקות - -

אורי אריאל: אני אסיים בשתי דקות.

אבישי ברוורמן: - - לשאלות, שכל אחד ייתן בצורה נוקבת, וכל אחד שיתחשב בחברו.

מיכל רוזין: אבל לא נצליח לשמוע תשובות אם הוא הולך.

אבישי ברוורמן: לא, יהיה פה גם המנכ"ל, אבל הוא יחזור.

אורי אריאל: יש פה את המנכ"ל שמציג את כל הנתונים.

אבישי ברוורמן: אני לא יכול למנוע ממנו, אין לי את זכות העצירה כאן.

אורי אריאל: חברים, קרה משהו מעכשיו לעכשיו, אני מבקש את סליחתכם.

אורי אריאל: אמרתי, אני מוכן לבוא הנה לדיון נוסף.

אורי אריאל: אני הודעתי גם לכל הסיעות, לכל ראשי הסיעות, שאני מוכן לבוא לכל סיעה לדיון איתם.

אורי אריאל: לא קיבלתי אף זימון מאף אחד – זה בסדר, זה ענייני הסיעות.

אבישי ברוורמן: נעזוב את הסיעות.

אבישי ברוורמן: שתי דקות, ואני פותח.

אורי אריאל: לעניין הדיור הציבורי, שהוא ודאי נושא חשוב.

אורי אריאל: אנחנו מחשיבים את הדיור הציבורי ואנחנו פועלים במספר דרכים כדי לשנות ולעשות אותו טוב יותר.

אורי אריאל: האחד, הופעל חוק הדיור הציבורי ואנחנו מוכרים דירות ואנחנו הולכים לקנות ב-2015 – לשאלתך, היושב-ראש – סדר גודל של כאלף יחידות דיור חדשות.

אורי אריאל: זה מספר שלא היה כדוגמתו, זה הרבה מאוד יחידות.

אורי אריאל: כרגע תור הממתינים הזכאים הוא כ-2,300 או 2,400.

אורי אריאל: זה מספר גדול, אבל בהנחה שנקנה את האלף האלה – ואנחנו בתוך התהליך כבר, זה לא תוכנית, אנחנו עכשיו מחפשים דירות בפועל ומזמינים מהציבור שיגיש הצעות – אנחנו קונים דירות, מתחילים לקנות דירות.

אורי אריאל: המספר הצטמצם בכ-50%, זה רחוק.

אורי אריאל: עוד פעם, כל משפחה היא עולם שלם, אנחנו מקבלים את הפניות של כולכם, גם משתדלים לטפל כפי שאתם יודעים באופן אמיתי ומהיר, וזה מצבנו.

אורי אריאל: זה אחד.

אורי אריאל: שנית, אנחנו הופכים את חברת עמידר לחברה שמתחזקת בתים, לחברה שמתחזקת – גם מתחזקת אבל הופכת להיות חברה יזמית.

אורי אריאל: חברת עמידר מחזיקה נכסים רבים מאוד בערים מבוקשות, שהמחירים שם גבוהים, בדירות של שנות ה-50, 60, גם 70, דירות קטנות, בלי ממ"דים, ברמה – יחסית, לעומת הסטנדרט של היום, נמוך.

אורי אריאל: אנחנו סיכמנו, גם עם האוצר וגם עם רשות החברות, שחברת עמידר תהפוך לחברה יזמית במובן שתיקח אתרים כאלה, תשנה את התב"ע, תביא זכויות בנייה הרבה יותר גבוהות.

אורי אריאל: זה אפשרי בחלק גדול מהמקומות.

אורי אריאל: בפער שייווצר, ברווח שייווצר בין זה לבין הפיצויים שצריך לתת לאותם דיירים שצריך כמובן לתת להם לעבור למקום חדש, עם ממ"ד, עם כל השירותים, בפער הזה נוכל לתת יותר תשובות לתור שמחכה.

אורי אריאל: לפי דעתי יש שם הרבה מאוד כסף, ברמה של מיליארדי שקלים.

ישראל אייכלר: הכסף לא ילך לסוכנות?

אורי אריאל: לא, לא.

אורי אריאל: עמיגור שייך לסוכנות.

אורי אריאל: עמידר שייכת למדינת ישראל, לצורך העניין, משרד הבינוי והשיכון אחראי.

אבישי ברוורמן: עמיגור היום מנוהלת הרבה יותר טוב, באחריות.

אורי אריאל: עמיגור, נמצא פה יובל פרנקל, ואני מודה לו על כל העבודה.

סתיו שפיר: מה עם הכספים שנמצאים אצל חברת פרזות, ושאמורים להיות מיועדים לבניית דירות לדיור ציבורי?

אורי אריאל: יש עוד דבר אחד שביקשנו מראשי ערים, ואנחנו מתכוונים להעלות אותו לקבינט.

אורי אריאל: שני דברים.

אורי אריאל: האחד זה צמצום - - -

אילן גילאון: כבוד השר, אבל עמידר מיועדת להפרטה במסגרת 19 החברות הממשלתיות.

אורי אריאל: מכובדי, לא מפריטים את עמידר.

אילן גילאון: "וואלה"?

אורי אריאל: אנחנו רוצים לצמצם שימוש דירות מגורים למשרדים, כפי שכבר עיריית תל-אביב התחילה לעשות.

אורי אריאל: זה דבר לא נכון שמשרדים נמצאים בתוך דירות מגורים, חסר לנו דירות למגורים.

אורי אריאל: מאידך, יש עודף של מטרים בנויים למשרדים ואנחנו מקווים להביא את זה לקבינט בזמן הקרוב.

אורי אריאל: מילה אחרונה.

אורי אריאל: יש לנו פוטנציאל גדול מאוד של תב"עות מאושרות זמינות במגזר הכפרי ואנחנו מציעים לעודד את הבנייה במגזר הכפרי בכל חלקי הארץ, גם במרכז וגם בפריפריה.

אורי אריאל: על-ידי זה אנחנו מעריכים שאנחנו יכולים להביא מיידית לשוק כבר ב-2015 אלפי יחידות דיור נוספות, דבר שיגדיל מאוד את ההיצע.

אורי אריאל: אני חוזר ומסיים בזה, ומקוצר הזמן אני עוצר ומודה לכם על ההקשבה.

אבישי ברוורמן: תודה לך.

אבישי ברוורמן: רבותי, יש סופר, מהגדולים שהיו אי פעם – צ'רלס דיקנס – הוא כתב את אחד הספרים המרגשים Great Expectations, "תקוות גדולות".

אבישי ברוורמן: אנחנו מקווים שהדברים יקרו.

אבישי ברוורמן: כרגע, לצערי, המציאות בשטח היא קשה מנשוא.

אבישי ברוורמן: לכן, אני עכשיו מבקש – ואני מבקש שכל אחד יתחשב בחברו כי חשוב לי שהשר אריאל ישמע את דברי חברי הכנסת, גם אחרים.

אבישי ברוורמן: אורי, אם תוכל לקצר את הישיבה שלך בחוץ ולחזור, אני אעריך את זה מאוד.

אבישי ברוורמן: ולכן, אני פונה בסדר ההרשמה.

אבישי ברוורמן: כל מי שרוצה לדבר יירשם.

אבישי ברוורמן: מי שנרשם כאן זה חבר הכנסת וקנין, חבר הכנסת שמולי, דוד קשני, חברת הכנסת רוזין, חבר הכנסת גילאון, חברת הכנסת גלאון.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת וקנין, בבקשה.

קארין אלהרר: אפשר לרשום אותי?

אבישי ברוורמן: נא להירשם אצל מנהלת הוועדה, דיקלה.

יצחק וקנין: מי שמכיר אותי יודע שאני מדבר לא פוליטי, לא כלום.

יצחק וקנין: כל מה שאני אומר פה, אמרתי את זה אפילו לשר הבינוי מהמפלגה שלי כאשר הוא ישב בוועדת כספים יחד עם נגיד בנק ישראל ושר האוצר.

יצחק וקנין: רבותי, שלא יטעו אותנו.

יצחק וקנין: השיווקים לא אומרים כלום.

יצחק וקנין: השיווקים הם על הנייר.

יצחק וקנין: יכול להיות קבלן זכיין שזוכה במכרז, אבל הוא תלוי בעוד 18 דברים שהוא צריך לעשות אותם ביחד – זה תחבורה כמו שאמר השר, וכל אותם משרדים שנוגעים בדבר – מחלפים, מה שאתם לא רוצים, שמענו את זה עשרות פעמים.

יצחק וקנין: אני זוכר שאריאל אטיאס עלה על הדוכן ואמר: רבותי, השנה שיווקנו 45,000 יחידות.

יצחק וקנין: כמה נבנו?

יצחק וקנין: אדוני השר, כך שהשיווקים לא אומרים כלום.

<שלמה בן אליהו: לא היו אף פעם שיווקים של 45,000 יחידות.

<קריאות: - - -

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מבקש לא להפריע.

אבישי ברוורמן: פעם אחרונה שאתה מפריע.

יצחק וקנין: אדוני, אני מציע לך ככה.

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אוציא את הפרוטוקול, ואז נתווכח אני ואתה מי צודק?

יצחק וקנין: אני, זה שר שלי, אני לא בא ומקטרג על השר שלך, אוקיי?

יצחק וקנין: אני מדבר על השר שעלה לדוכן ודיבר ואמר: רבותי, בשנה הזאת שיווקנו 45,000, לעומת 30,000 בשנה קודמת.

יצחק וקנין: אני זוכר את הדברים אחד-אחד, אז אל תגיד לי לא.

אבישי ברוורמן: הלאה.

יצחק וקנין: ואני זוכר עוד דבר.

יצחק וקנין: שבאותה ישיבה אמרתי: אני שם את המפתחות והולך הביתה, אין לי מה לחפש פה בכלל.

יצחק וקנין: רבותי, שמתי את המפתחות על השולחן, אני זוכר את אותה ישיבה טעונה.

יצחק וקנין: ואז אומר לי נגיד בנק ישראל: רבותי, אנחנו רואים התמתנות במחירים, אנחנו חושבים שהמגמה תמשיך, ותמשיך ההתמתנות.

יצחק וקנין: אני מודיע לך, אין התמתנות, אין ירידת מחירים, לא תהיה ירידת מחירים – לא עם המע"מ אפס - -

אבישי ברוורמן: מע"מ אפס יעלה את הביקוש.

יצחק וקנין: - - ולא נביא אנוכי ולא בן נביא אנוכי.

יצחק וקנין: ואני אומר לך, חבל מאוד, אדוני השר, שאתה נוקב בשנים.

יצחק וקנין: לטובתך, אל תגיד 2015, 2016, לא טוב לך.

יצחק וקנין: יצלמו לך את זה מול העיניים, כשזה לא יקרה – כי גם אמרת את מה שהוא אמר.

יצחק וקנין: אני אומר לך את זה, אתה מכיר אותי – איש אמת אנוכי.

יצחק וקנין: אמרת את הדברים אחד לאחד, אני זוכר את הדברים שלך.

יצחק וקנין: ולא בגלל שאני רוצה לתקוף אותך.

יצחק וקנין: בגלל שרבותי, המועקה הגדולה ביותר של מדינת ישראל זה הדיור, ואנחנו לא מטפלים בה נכון כי אנחנו הלכנו לאיזה שוליים של מע"מ אפס, כדי אולי לחשוב שבזה אנחנו פותרים את הבעיה.

יצחק וקנין: לא נפתור את הבעיה במע"מ אפס.

יצחק וקנין: צריכה להיות מדיניות ממשלתית של לקחת חמישה מיליארד, שלושה – אמרתי את זה 20 פעם - וזה יקרה בסוף כי מישהו יצטרך להבין שתהיה פה מחאה גדולה.

יצחק וקנין: אי אפשר לרכוש בית במדינת ישראל, אי אפשר, הצעירים נמקים פה כבר.

יצחק וקנין: זה לא מחאת ברלין.

יצחק וקנין: זה משהו שלא מבינים את הכאב.

יצחק וקנין: ולא רק זה.

יצחק וקנין: גם השכירות היא בשמים.

יצחק וקנין: איפה שאתה לא הולך, אתה חנוק.

יצחק וקנין: אנשים נחנקים פה.

יצחק וקנין: אתם צריכים להבין.

יצחק וקנין: המדינה, כמו שהיא מטפלת בתחבורה – אמרתי את זה 20 פעם – שמה 30 מיליארד לתחבורה, רואים את כל התשתיות.

יצחק וקנין: קחו 20 מיליארד לארבע שנים, תשקיעו בבנייה ציבורית גם, תבנו, ככה אתם תילחמו בכל הדבר הזה שלוקח אותנו עם פרמטרים כל כך גבוהים, במחירים שאי אפשר להבין אותם.

יצחק וקנין: חבר'ה, המדינה לוקחת הרבה כסף על הקרקעות.

יצחק וקנין: אתם באים למע"מ אפס דווקא.

יצחק וקנין: אני הייתי עושה כמה דברים ביחד, והייתי מביא פה לבשורה סוף-סוף.

יצחק וקנין: לא תהיה בשורה ב-2016, אדוני השר.

אבישי ברוורמן: וזה כבר בזמן הממשלה הבאה.

יצחק וקנין: אני אומר לך, וחבל.

יצחק וקנין: אני לא אומר את זה כדי לתקוף, באמת זה כאב גדול של הצעירים במדינת ישראל.

יצחק וקנין: מה כל היום אומרים לי, גם לפיד אומר את זה: מי ששירת בצבא, לא שירת, כן שירת.

יצחק וקנין: תפסיקו, זה לא עוזר לאלה ששירתו ולאלה שלא שירתו כי זה לא מוריד להם מחירים, זה לא יעשה להם כלום.

יצחק וקנין: זה דמגוגיה לפי הסקרים שלנו – איך הסקרים מתייחסים למפלגה, על-פי זה אני מדבר?

יצחק וקנין: ואני לא מתכוון למפלגה שלך, דווקא אתם עולים בסקרים.

יצחק וקנין: לכן אני אומר לך, אדוני השר, מכל לבי אני אומר את זה.

יצחק וקנין: צריך לחשוב על דרך אחרת של בנייה ציבורית, שתוכל להילחם בכל אותם אלה שהיום עוסקים.

יצחק וקנין: תראה, גם הקבלנים לא מעוניינים כל כך שהמערכת הזאת תרד למטה, הם מרוויחים הרבה כסף היום, עם כל זה.

יצחק וקנין: המדינה מרוויחה הרבה כסף מהקרקעות, בשיווקים – אומרים לי את זה קבלנים בכרמיאל: תשמע, אם פעם במכרז נתתי חמישה מיליון, היום אני נותן 30 מיליון על הקרקע.

יצחק וקנין: רבותי, יושב פה מנכ"ל מינהל מקרקעי ישראל, הוא יכול להגיד לך את הדברים יותר טוב ממני.

יצחק וקנין: יותר טוב ממני הוא יכול להגיד את זה.

אבישי ברוורמן: איציק.

יצחק וקנין: אני מסיים.

יצחק וקנין: אני מציע, אל נא מכם, לנקוב בשנים.

יצחק וקנין: זה לא יעזור לנו.

יצחק וקנין: השנים יטפחו לנו על הפנים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: דברי אלוהים חיים, וכמו שאני אמרתי – תבנה כמו יהודה ושומרון, בלי חסמים.

יצחק וקנין: אתה יודע, אני חייב להגיד מילה אחת.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

יצחק וקנין: רבותי, אני חושב שאנחנו עושים עוול.

יצחק וקנין: לא צריך כל הזמן לדבר על זה שבונים.

יצחק וקנין: צריך לבנות ביהודה ושומרון, כמו שבונים בכל מקום.

זהבה גלאון: ממש לא.

יצחק וקנין: זה הכול.

זהבה גלאון: ממש לא.

יצחק וקנין: למה לא? למה לא?

אילן גילאון: אם יבנו שם כמו בכל מקום זה דווקא יהיה בסדר.

אבישי ברוורמן: לא פותח פה.

אבישי ברוורמן: אני אפילו לא דיברתי פוליטית, דיברתי ביצועית.

<רן מלמד: אם יבנו בכל מקום כמו שבונים שם - - -

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת איציק שמולי ואחריו חברת הכנסת – קיבלה קדימות במפלגה שלה – חברת הכנסת זהבה גלאון.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני עומד מאחורי הערת הביניים שזרקתי לך קודם, וכמו שאמרת, הכול מוקלט ויש תיעוד לדברים.

איציק שמולי: כשאתה נכנסת לתפקידך בשנת 2013, אמרת שהיא שנה אבודה, וב-2014 נראה ירידת מחירים.

איציק שמולי: בתחילת 2014 הפכת את המונח "ירידת מחירים" ל"בלימת מחירים", ובישרת על בוא הסנונית ב-2015.

איציק שמולי: אז אני מאוד מאוד מקווה שאנחנו לא נהיה פה בשנה הבאה ותספר לנו על זה שהולכים לפנות את מחנות צה"ל – שמדברים עליהם כבר 30 שנה – ונראה את ירידת המחירים בממשלה הבאה.

איציק שמולי: כי כפי שאמר חברי חבר הכנסת וקנין, ההצהרות האלה על ירידה של 150,000 שקלים במחירי הדיור, ו-20% ו-30% במחירי הדיור, אנחנו שמענו גם מקודמך.

איציק שמולי: אני רוצה לשאול אותך באופן ממוקד על מע"מ אפס, למרות שאתה לא השר האחראי.

איציק שמולי: למה התליתם שתי תוכניות אחת בשנייה?

איציק שמולי: ואני אומר ביושר – מבין כל התוכניות שמקדמת הממשלה, אני חושב שהתוכנית שלך היא הטובה ביותר, תוכנית "מחיר מטרה", אבל למה הסכמת להתליה?

איילת שקד: תשאל את שר האוצר.

איציק שמולי: לא, אני שואל אותו - -

מיכל רוזין: למה?

מיכל רוזין: זאת ממשלה אחת.

מיכל רוזין: זה לא אחד מול השני.

איציק שמולי: - - כי כשהוא רוצה להשיג דברים, איילת, בממשלה, הוא מצליח לכופף את הידיים, לא רק של ראש הממשלה אלא גם של הנשיא אובמה.

איציק שמולי: אז למה, למה הסכמת להתליה?

אורי אריאל: אני מוחה על האמירה הזאת כי עוד מעט אני אנזף על-ידי האמריקנים, בגלל ההערה שלך.

איציק שמולי: לא נראה לי שאתה תתרגש מזה, תבנה עוד בית בסילואן.

אבישי ברוורמן: להיפך, זה ייתן לו עוד מנדט.

אבישי ברוורמן: אבל אתה רוצה רק לענות על השאלה הזאת, מדוע הא בהא תליא?

אבישי ברוורמן: מדוע דבר שהוא חיובי, תלו אותו בדבר שפוגע במשק ומעלה את הביקוש?

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, רק שאלת המשך נוספת בעניין.

איציק שמולי: איך אתם נערכים?

איציק שמולי: עכשיו, כל שוק הנדל"ן בהקפאה.

איציק שמולי: זה לא סוד.

איציק שמולי: שר האוצר מנפנף בזה שהביקושים בהקפאה, גם בהיצע יש הקפאה בתחילת הבנייה.

איציק שמולי: איך אתם נערכים ליום שאחרי – אני מקווה שזה לא יקרה – שיעבור החוק?

איציק שמולי: הרי כולנו יודעים מה יקרה, כפי שאמר היושב-ראש, תהיה התנפלות המונית על משרדי המכירות.

איציק שמולי: איך אתם נערכים לדבר הזה?

אבישי ברוורמן: תודה, איציק.

אורי אריאל: אני אענה ממש בקצרה, בחצי דקה.

אורי אריאל: אחד, למה אנחנו מחכים עם מחיר מטרה, שהיא תוכנית באמת טובה, היא רעיון של מנכ"ל המשרד שלנו, בן אליהו, והעברנו אותו כבר ברשות מקרקעי ישראל, אמרתי, הוא מוכן להפעלה.

אורי אריאל: כי חשבנו שנכון לצאת מסונכרנים עם שתי התוכניות לשוק.

אורי אריאל: למה?

אורי אריאל: כי אתה משווק נניח כדוגמה בראש העין, ואתה משווק במודיעין ואנחנו הולכים לשווק במקומות הללו, ויש השפעות.

אורי אריאל: אם אתה מחליט שמקום אחד יהיה מחיר מטרה לא בטוח, או כנראה אפשר להבין שלא טוב ששם יהיה מע"מ, וכן הלאה, יש פה השפעות בין שתי התוכניות אחת על השנייה, וראינו יתרון לסנכרון, בעיקר כשחשבנו – אני אומר לכם בצורה הכי גלויה ופשוטה – שהעניין ייגמר במושב הקיץ, ואז ההמתנה הייתה סדר גודל של חודשיים.

אורי אריאל: אלא מה?

אורי אריאל: נכון, כנסת שלא נתנה להעביר את זה אז, זה יעבור להערכתי בסוף נובמבר, תוך כחודש, והזמן שהתארך, במקום חודשיים הפך להיות חמישה, חמישה וחצי חודשים, אולי שישה חודשים, וזה אכן מכביד על השוק – אני מסכים, ההמתנה הזאת והכניסה ל-hold של כל המערכת היא לא טובה.

אורי אריאל: איך נערכים, זו השאלה השנייה, גם זה ב-30 שניות.

אורי אריאל: אל"ף, המנכ"ל עומד בראש צוות אצלנו שמכין את כל פרטי מחיר המטרה, כולל יציאה לציבור על המפרט של הדירה, וכן הלאה, הוא יפרט על זה.

אורי אריאל: בי"ת, אנחנו הגשנו בקשה.

אורי אריאל: אנחנו רוצים להביא הצעה לממשלה, מחליטים, להביא עוד 15,000 פועלים פלסטינים.

אורי אריאל: אנחנו עובדים.

אורי אריאל: אנחנו נמצאים בקשר עם הסינים.

אורי אריאל: אני היום נפגש עם השגרירה הסינית, עוד פעם, בפעם הראשונה לגבי הבאת כ-20,000 סינים שהם הפועלים היותר טובים, יותר מועדפים.

אורי אריאל: אבל עד שזה יהיה, וגם אם זה יאושר זה תהליך, אנחנו מביאים ממולדביה, אנחנו מביאים ממקומות אחרים, אבל אלה מספרים קטנים.

אורי אריאל: אנחנו רוצים להביא 15,000, אחרי שאישרנו לפני חודשיים 5,000 פועלים פלסטינים, חלקם מעזה, מתוך ראייה שזה נותן איזשהו – איך להגיד – פתח תקווה זה דבר גדול, אבל נותן איזשהו חיים - -

זהבה גלאון: חזון אחרית הימים.

אורי אריאל: - - נותן פרנסה, נותן פרנסה לאנשים, כולם יוצאים מזה נשכרים.

אורי אריאל: האוצר מתנגד – אני אומר לכם את הכול – אנחנו נמצאים בוויכוח אתו.

אורי אריאל: אני מקווה - - -

אבישי ברוורמן: אם האוצר מתנגד, אז כרגע זה לא קורה.

אורי אריאל: לא, זה נמצא בדיון.

אורי אריאל: תראו, יש מערכת.

אבישי ברוורמן: לא, לא, בסדר.

אבישי ברוורמן: הבנתי.

אורי אריאל: גם משרד הפנים בעניין, משרד הביטחון בעניין.

אבישי ברוורמן: אני רק מבקש דבר אחד, אורי.

אבישי ברוורמן: זהבה גלאון רוצה דקה שתקשיב לה, יושב-ראש מרצ.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני השר.

זהבה גלאון: יושב-ראש הוועדה אמר - בצדק לדעתי, אני חותמת על כל מילה – שאתה שר אפקטיבי.

זהבה גלאון: גם אני חושבת כך, אבל אני חושבת שאתה אפקטיבי רק למגזר אחד, אפקטיבי להתנחלויות - - -

איילת שקד: איזה קשקוש.

איילת שקד: זהבה, תפסיקו להיות פופוליסטים.

איילת שקד: תהיו אמיתיים, תהיו אמיתיים.

אבישי ברוורמן: איילת.

אבישי ברוורמן: איילת.

אבישי ברוורמן: אני מצטער.

איילת שקד: נמאס עם השקרים האלה כבר.

אבישי ברוורמן: איילת.

זהבה גלאון: אדוני השר - - -

אבישי ברוורמן: אני היושב-ראש פה.

אבישי ברוורמן: זכותה, וכשתגיע זכות הדיבור שלך, תגידי מה שאת רוצה.

רוברט אילטוב: איילת, היא מקנאה שהיא לא אפקטיבית.

<קריאה: אפשר להביא נתונים.

<קריאות: - - -

אבישי ברוורמן: רבותי.

אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה ידועה, ששם אין "הפקר פטרושקה" כמו בשאר הוועדות.

אבישי ברוורמן: כל אחד מדבר.

מיכל רוזין: מעניין שמה שהקפיץ את איילת שקד זה רק נושא ההתנחלויות, שאר הדברים לא קיימים - -

איילת שקד: לא, לא.

איילת שקד: זה השקרים.

איילת שקד: השקרים.

מיכל רוזין: - - מע"מ אפס, מחיר מטרה, דיור – זה לא הקפיץ אותה, רק ההתנחלויות הקפיצו אותה.

אבישי ברוורמן: רבותי.

אבישי ברוורמן: האם החולצות האדומות פה מראות על טמפר?

אילן גילאון: מה שמקפיץ אותי זה שאיילת באדום, ומיכל בצהוב.

אילן גילאון: מאוד מקפיץ אותי.

אבישי ברוורמן: לא, אבל יש עוד מישהי.

זהבה גלאון: אדוני השר, שאלה קצרה.

אבישי ברוורמן: את בית"ר נעזוב היום, ואת מכבי.

<דוד קשני: הצהובים ניצחו 2:0.

זהבה גלאון: אדוני השר, על-פי נתונים שהתפרסמו, בתשעת חודשי המשא ומתן ב-2014 אנחנו יודעים על תשעה חודשים של בנייה בהתנחלויות, 50 יחידות דיור ביום, 1,540 בחודש.

זהבה גלאון: האם תוכל לתת לוועדה נתונים לגבי התחלות הבנייה לגבי אותו זמן בתחומי הקו הירוק?

זהבה גלאון: זו השאלה, ואז נראה האם לאיילת שקד התקצר הפיוז בצדק או שלא בצדק.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: כבוד השר, שאלה, איך אומרים, ברורה, קבל עם וטלוויזיה.

אורי אריאל: זה נהדר.

אורי אריאל: אנחנו רוצים לבנות בכל הארץ.

אורי אריאל: אתמול הייתי בתל חי, במנרה, במשגב עם ובקריית שמונה, לפני שבוע הייתי בדרום, ואנחנו רוצים לבנות גם שם, גם בתל-אביב, בשדה דב, וגם באריאל.

אורי אריאל: אני בעד זה, אין לי שום העדפה, לא לטובה ולא לרעה.

אבישי ברוורמן: ולגבי השאלה הספציפית.

אורי אריאל: רק שנייה.

אורי אריאל: אני אומר גם – תסלחו לי, אני משתמש פה בבמה הזאת – אני אומר גם לאמריקנים: עם כל הכבוד, ויש לי כבוד, אני חושב שבאמת היא ידידתנו, זה לא פראזה סתם, יש פה איזושהי אי הבנה של המציאות.

אורי אריאל: מי שחושב שהוא יכול לעצור בנייה של יהודים באריאל או בגילה, זה אי הבנה, כמו שהם לא הבינו את "דאעש" ולא הבינו עוד דברים.

אורי אריאל: אבל אני חוזר לשאלתה של יושבת-ראש מרצ.

אורי אריאל: היה זמן ארוך שהייתה הקפאה.

אורי אריאל: אחרי ההקפאה היה שחרור מסוים.

אורי אריאל: כל המלים האלה "הקפאה" - מדברים, אומרים אותן ככה – הרי זה שערורייה.

אורי אריאל: אין בעולם – בעולם, בכל העולם – מקום אחד, מקום אחד שמעז להגיד ליהודי אחד שהוא לא רשאי לבנות את ביתו כי הוא יהודי.

זהבה גלאון: ונשארת בממשלה של ההקפאה.

אורי אריאל: רק שנייה.

אורי אריאל: רק שנייה.

אורי אריאל: עכשיו, אנחנו בונים ביהודה ושומרון ובירושלים - -

אילן גילאון: למה, באשדוד - - -

אורי אריאל: - - ואנחנו רוצים לבנות בירושלים יותר, וכרגע, מסיבות שאינן מקצועיות בתחום משרדי אלא מסיבות שונות, יש עיכובים בירושלים.

אורי אריאל: מי שלא רוצה לבנות בירושלים, זה בסדר גמור, זה עניינו.

אורי אריאל: אני חושב שזה באמת קצה החברה הישראלית.

<קריאה: - - -

אורי אריאל: יש כאלה, אני מכבד אתכם.

אורי אריאל: אני באמת לא רב אתכם, אני לא כופה את זה.

אורי אריאל: אני אומר לכם שאנחנו נבנה גם בירושלים, גם ביהודה ושומרון.

זהבה גלאון: נתונים, אדוני.

אורי אריאל: הנתונים הם לא בידי כרגע אבל אני מקווה שתוך כדי הישיבה נוכל – אני אבקש מהמנכ"ל.

אבישי ברוורמן: אז אני מבקש.

<שלמה בן אליהו: כבר ביקשתי.

אורי אריאל: הוא כבר ביקש.

אורי אריאל: יש אס-אם-אסים היום.

אבישי ברוורמן: יופי, אנחנו נקבל את המספרים.

אורי אריאל: נשתדל לתת לכם את המספרים.

אבישי ברוורמן: תודה.

אורי אריאל: הם, דרך אגב, מפורסמים דרך הלמ"ס, הרי גם אנחנו מדווחים.

אבישי ברוורמן: ברור.

אורי אריאל: לא, אני רוצה רגע להרגיע את זהבה כי היא מדברת על מיעוט הבנייה באזורים.

אורי אריאל: תראו, כשבונים באלפי מנשה, זה מרכז הארץ.

אורי אריאל: אם אנחנו יכולים לשווק עכשיו באלפי מנשה, כדוגמה, אלף יחידות דיור - - -

מיכל רוזין: לא עדיף בכפר סבא?

אורי אריאל: לא, זה לא עדיף כי זה לא אלטרנטיבי.

מיכל רוזין: עדיף.

אורי אריאל: צריך גם בכפר סבא – בחוסר שיש – גם בכפר סבא - - -

מיכל רוזין: אבל זה לא קורה.

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: גם בראש העין - -

מיכל רוזין: בהוד השרון ובכפר סבא זה לא קורה.

אורי אריאל: - - וגם באלפי מנשה.

אבישי ברוורמן: אבל צריך סדרי עדיפויות.

אורי אריאל: לא, צריך לשווק בכל המקומות כי חסר 100,000 יחידות דיור, נכון.

זהבה גלאון: מאה אחוז.

אורי אריאל: במרכז.

אורי אריאל: ואלפי מנשה זה מרכז.

אורי אריאל: ולכן, ברגע שנוכל לשווק באלפי מנשה, אנחנו נשווק.

זהבה גלאון: לא, זה מעניין.

רוברט אילטוב: עכשיו היא מרוצה - - -

זהבה גלאון: זה בכלל פתח תקווה כפר סבא - אלפי מנשה.

אורי אריאל: אלפי מנשה זה כמו כפר סבא, כמו ראש העין, מבחינת הביקוש.

<קריאות: - - -

אורי אריאל: מי שלא רוצה – כמו אילן או זהבה – לקנות שם דירה, לא יקנה.

אילן גילאון: להיפך.

זהבה גלאון: אנחנו רוצים להיות שכנים שלך בסילואן.

אבישי ברוורמן: רבותי.

אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי, השר אריאל הוא איש אפקטיבי.

אבישי ברוורמן: אתה תישאר אתנו עוד קצת?

איילת שקד: הנה, זהבה, הוא מביא את הנתונים.

אורי אריאל: יש לכם שלוש דקות.

אורי אריאל: באמת, אני מבקש את סליחתכם.

אורי אריאל: ממש לא נעים לי כי אני ערוך להיות אתכם, ואני גם נהנה מזה.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

זהבה גלאון: אבל מה קרה?

זהבה גלאון: זה קשור ליחסים עם האמריקנים?

אורי אריאל: מה היחסים שלי עם האמריקנים חוץ מה - - -

אבישי ברוורמן: זהו.

אבישי ברוורמן: תאמינו לי, לא אורי עושה את היחסים עם האמריקנים.

אבישי ברוורמן: הוא גורם לבעיות, אבל הוא לא עושה את היחסים.

אבישי ברוורמן: עכשיו במהירות, חברת הכנסת רוזין, חבר הכנסת גילאון, חברת הכנסת שפיר, חבר הכנסת אייכלר, רן מלמד, קשני, משה בר, בסדר הזה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אייכלר יצא.

מיכל רוזין: יש לי הרבה מאוד שאלות אבל אני אתמצת לשתיים, אחת רק לנימוס, ואז שתיים מהותיות.

מיכל רוזין: אחת, איזה עציץ לקנות לך לבית החדש בסילואן, שאני אדע.

אורי אריאל: אנחנו בעיר דוד, ועוד לא החלטנו לעבור - - -

מיכל רוזין: לא מצאתם את הדירה, הבנתי.

אורי אריאל: עוד לא החלטנו לעבור בשכירות, לא בקנייה, אילן.

מיכל רוזין: השאלה היא אבל, וזו שאלה יותר מהותית: יש פה תקציב של אבטחה שנולד בחטא בתקופת ראש הממשלה זכרונו לברכה שרון, וממשיך להיות חלק מתקציב משרד השיכון.

מיכל רוזין: מדוע הוא עדיין חלק מתקציב משרד השיכון ולא עובר לתקציב משרד הביטחון?

אורי אריאל: מיכל שלנו, זה היה בבג"ץ לפני חודשיים.

אורי אריאל: הבג"ץ העיף לכל הרוחות את העותרים.

אורי אריאל: מי שמערער על הבג"ץ, לא נותן בו אמון - - -

מיכל רוזין: ועדיין - - -

זהבה גלאון: זאת איילת שקד.

אורי אריאל: והדבר השני- - -

מיכל רוזין: אנחנו לא מסכימים לפעמים עם הבג"ץ, ועדיין אנחנו תומכים בזכותו ובמקום החשוב והמכובד שלו להתריע, ועדיין אני שואלת אותך - - -

אורי אריאל: מיכל.

אורי אריאל: והדבר השני, אני הנחיתי – זה מה שקורה – ב-2014 יש ירידה מול 2013 בעלות האבטחה במזרח ירושלים, בתחום שאני אחראי עליו, מתוקף החלטות ממשלה, וב-2015 תהיה ירידה נוספת.

אורי אריאל: האם זה ייעלם?

אורי אריאל: לא - -

אבישי ברוורמן: מה שנאמר, אינשאללה.

אורי אריאל: - - כי יש התפרעויות ויש פוגרומים ויש טרור.

מיכל רוזין: אני רק שואלת מדוע זה תקציב משרד השיכון ולא משרד הביטחון.

אורי אריאל: כי כך החליטה הממשלה, והבג"ץ נתן לזה אישור.

אבישי ברוורמן: השאלה הבאה.

מיכל רוזין: השאלה הבאה, וזו שאלה אליך בנושא הדיור הציבורי.

מיכל רוזין: יש תחושה קשה בנושא הדיור הציבורי של התעמרות באימהות חד-הוריות.

מיכל רוזין: זה מתבטא בכל מיני פרקטיקות, כמו למשל - - -

אורי אריאל: לא הבנתי.

אורי אריאל: לא הבנתי, משרד השיכון?

מיכל רוזין: תן לי להגיד.

אורי אריאל: יש התעמרות?

מיכל רוזין: של החברות – כן, בנושא הדיור הציבורי.

אורי אריאל: אין דבר כזה.

מיכל רוזין: תן לי להגיד לך שתי דוגמאות כדי שתבין על מה אני מדברת.

מיכל רוזין: למשל, פרקטיקות של למשוך זמן עד שילד אחד מגיע לגיל 18 ואז הן כבר לא זכאיות; למשל, בכך שאומרים להן: מכיוון שלא תקבלו דירה, תוותרו על הזכאות ותקבלו סיוע בשכר דירה, ואז כאשר עוברות שנים והן רוצות להגיש שוב דרישה לזכאות לדיור ציבורי, הן לא מקבלות את הזכאות הזאת.

מיכל רוזין: פונות אלי יותר ויותר נשים, אימהות חד-הוריות, שעומדות עד כדי כך, לוותר או לאבד את הילדים שלהן על-ידי הרווחה - -

אורי אריאל: מיכל, הבנתי.

מיכל רוזין: - - מכיוון שאין להן דירה קבועה וקורת גג לילדים.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת גילאון ואחריו חברת הכנסת שפיר, בקצרה כדי שהשר יקשיב לכם, ואחרי כן הוא עף למספר דקות וחוזר חזרה.

אילן גילאון: אז אולי אני אדבר אחרי שהוא יעוף ויחזור.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת סתיו שפיר.

<קריאה: הוא לא יחזור.

אילן גילאון: הוא לא יחזור?

אורי אריאל: אני אשתדל, אמרתי, לחזור.

אילן גילאון: תשתדל.

אילן גילאון: אז תקשיב לי, תשתדל.

אילן גילאון: יש לי שאלה נקודתית לגמרי.

אילן גילאון: קודם כול, השר הזה הוא לא רק אפקטיבי, הוא גם נגיש מאוד, ואני תמיד מקפיד לציין את הדבר הזה.

אילן גילאון: עוד לא הייתה פנייה אחת שפניתי אליו, והוא לא נעתר לעניין הזה, ולא קל בעיני העניין.

אילן גילאון: אני אשאל אותך שאלה נקודתית, ולא גדולה אלא קטנה.

אילן גילאון: יש גרעין שנקרא "גרעין בראשית", פה בירושלים – אתה יודע על מה אני מדבר.

אילן גילאון: זה גרעין תורני שנכנס לתוך שכונה - -

אורי אריאל: קריית מנחם.

אילן גילאון: - - בתוך דירות של הדיור הציבורי.

אילן גילאון: בסופו של דבר, הגלגול היה שאנשים בתוך הדירות האלה העבירו את הדירות על שמם, ולא זו בלבד, אלא שגם לקחו את הדירות האלה והעבירו אותן ליד שלישית במחיר מופקע.

אילן גילאון: אני רוצה לדעת האם דיור ציבורי נועד למטרות הללו, ואם זה בסדר ומה אתם עושים בעניין הזה.

אילן גילאון: זה אחד.

אילן גילאון: שאלה שנייה – בהמשך למה שמיכל אמרה על חד-הוריות, לגבי אנשים עם מוגבלויות, או כמו תחום הנפש.

אילן גילאון: אתם לא עדכנתם את התמיכות לקבוצות הללו, ועמותות בסיכון בשכונות הולכות פשוט ונסגרות.

אילן גילאון: אלה שתי השאלות שיש לי.

אילן גילאון: שאלה שלישית כמובן, הנאים השכנים בעיניך, איפה שאתה הולך לגור.

אבישי ברוורמן: סתיו, בבקשה.

אבישי ברוורמן: בקצרה, כדי שהוא יענה לשניכם בקצרה.

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: בעוד שעה אנחנו הולכים לקיים פה בכנסת כנס חירום של שדולת השוכרים, שוכרי דירות שמגבשים או אמונים על הבטחת שלומם של שני מיליון אזרחים בישראל שחיים בשכירות.

סתיו שפיר: לפני שבעה חודשים הוקמה ועדה עם צוות שלך וצוות של משרד האוצר ומשרד המשפטים, בעקבות הצעת חוק שאנחנו הגשנו בשנה שעברה לקידום שכירות הוגנת.

סתיו שפיר: הוועדה הזאת הייתה אמורה לסיים את עבודתה בתוך 60 יום, כבר עברו מאז 60 יום כפול 3.5 בערך, וטרם ראינו תוצאות.

סתיו שפיר: אנחנו כבר שלוש שנים אחרי המחאה החברתית, שהתחילה בגלל בעיית השכירות ביומה הראשון, ועדיין לא רואים פתרונות למצוקה של שני מיליון אזרחים ובהם מאות אלפי סטודנטים שהתחילו השבוע את הלימודים שלהם, שההוצאה העיקרית שלהם היא שכר דירה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: השר יגיב.

סתיו שפיר: וזה בלי אפילו כמובן האוכלוסיות החלשות יותר, שאצלן שכר הדירה מרכיב יותר מ-75% מההוצאה.

<רן מלמד: אם אפשר רק עוד שאלה אחת שהשר יענה?

אורי אריאל: לא, לא.

אורי אריאל: לא, לא.

אבישי ברוורמן: אני עיכבתי אותו כבר.

אבישי ברוורמן: אם זה עשר שניות.

<רן מלמד: עשר שניות.

<רן מלמד: יש היום יותר מ-100,000 אנשים שמקבלים סיוע בשכר דירה דרך משרד השיכון.

<רן מלמד: הסיוע הזה לא עודכן מאז 2009 או 2008.

<רן מלמד: זה אומר שמשלמים מעט מאוד כסף, והכסף הזה צריך להיות כאן.

<רן מלמד: האם אתם מתכוונים בשנת 2015 לעדכן את זה?

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: השר אריאל.

אורי אריאל: אני עונה באמת בקצרה, ועוד פעם מבקש סליחה.

אורי אריאל: אחד, אני אומר גם לחברת הכנסת רוזין וגם לחבר הכנסת אילן גילאון.

אורי אריאל: אנחנו רואים את תפקידנו לעזור לחלשים ביותר, וגם בתוך החלשים יש חלשים ויש חלשים ביותר.

אורי אריאל: ואני לא יכול להגיד שאני בדקתי – שאלתך, שמעתי אותה עכשיו; הייתי מציע, אתם יודעים, כמו שנאמר פה לדבר איתי.

אורי אריאל: דברו, חבל על הזמן, כי אם יש משפחה אחת, ילד אחד סובל יום אחד - - -

מיכל רוזין: אני מפנה אליך את הפנייה.

אורי אריאל: ילד אחד שסובל עוד יום אחד והיינו יכולים לפתור את הבעיה, אני מרגיש מאוד לא נוח.

אורי אריאל: ואין לי טענה אליכם, אני אומר את זה לעצמי.

אורי אריאל: יושב פה יובל פרנקל, יושב-ראש עמיגור, אני מבקש ממנו אחרי כן להתייחס, ורונן כהן, מנהל אגף אכלוס – קום, שיראו החברים, לא מכירים אותך.

אורי אריאל: תהיו אתנו.

אורי אריאל: זו ההנחיה שלי – להיות בשיא הרגישות ולהתחיל מהכי חלשים.

אורי אריאל: לא כולם אותו הדבר, גם בדיור הציבורי יש יותר ופחות.

אורי אריאל: זה אחד, אבל אני אבדוק כל דבר, כמו שאני בודק.

אורי אריאל: שנית, גרעין "בראשית".

אורי אריאל: אין דבר בעיני כמו גרעין "ראשית", שהוא לטובת הציבור, והם הלכו לשם לפני 30 שנה כדי לעשות דברים טובים.

אילן גילאון: מה עם החוק?

אילן גילאון: מה טובת הציבור?

<עידן פינק-אבידני: לעשות כסף מדירות ציבוריות זה טובת הציבור?

<עידן פינק-אבידני: סליחה.

אורי אריאל: רק שנייה.

אורי אריאל: אני יכול לענות.

<עידן פינק-אבידני: להתנהל בבריונות כלפי התושבים שהם חיים לידם?

אבישי ברוורמן: השר בזכות דיבור, בבקשה, השר.

אורי אריאל: בינתיים השתנו הדברים, משך 30 שנה הדברים משתנים.

אורי אריאל: האזור נעשה יותר מבוקש, חלק גדול בזכותם כי הם עשו את העבודה.

אורי אריאל: עכשיו אומרים להם: אתם לא נחשבים לדיור הציבורי, אתם צריכים לצאת.

אורי אריאל: יש דוח ביקורת של מבקר המדינה מלפני נדמה לי שנתיים, אני לא זוכר – כל אחד יכול לקרוא אותו, יש שם את כל הפרטים – אנחנו נמצאים עכשיו בהתדיינות אתם ועם עיריית ירושלים כדי לראות מי יצטרך לוותר על הדירות.

אורי אריאל: הם כבר החזירו נדמה לי חמש דירות, יש איזושהי התחלה – זה לא הרבה אבל יש איזושהי התחלה – ואנחנו ננסה למצות את זה כדי שהשכונה עדיין תיהנה מהם, אבל גם הם יצטרכו כנראה לעשות כמה דברים לטובת הדיור הציבורי.

אילן גילאון: כל אחד שמשביח את השכונה שלו, שיבוא.

אילן גילאון: אז אולי אני אקח דירה כזאת, אני יכול להשפיע, זה לטובת הציבור אם אני אגור לידם.

אורי אריאל: אילן, שנייה.

אורי אריאל: וגם בפרזות אנחנו נמצאים בהתדיינות עם עיריית ירושלים, חברת הכנסת שפיר, מול עיריית ירושלים ומול פרזות ומול מבקר המדינה כדי להביא - -

אילן גילאון: השר, זה מצב עברייני, מה שאתה אומר.

אילן גילאון: זה מצב עברייני.

אורי אריאל: - - את ההתחייבות שם לרכישת 60 יחידות דיור.

אורי אריאל: אנחנו לוחצים מאוד לעשות את זה.

אורי אריאל: לצערנו, מעכבים אותנו כל מיני גורמים.

סתיו שפיר: מדוע זה מעוכב?

אורי אריאל: לשאלתך – בזה אני מסיים משפט אחד.

אורי אריאל: חוק השכירות לא נמצא אצלנו.

אורי אריאל: אנחנו שותפים בצוות אבל מי שבאמת מוביל את זה זה האוצר ומשפטים – לא אומר את זה כדי להתחמק, אני מציג לכם את המציאות.

סתיו שפיר: אתה בעד הפעלת פיקוח על עליית שכר דירה?

סתיו שפיר: זאת השאלה.

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: תלוי איך.

אורי אריאל: לא האם.

אורי אריאל: כן, אני מוכן שכן, אבל זה לא מספיק.

אורי אריאל: צריך להגיד מה הפרטים ואיך זה עובד.

אורי אריאל: אני לא יודע כרגע לענות על זה.

סתיו שפיר: הגבלה של עליית שכר הדירה מדי שנה.

אורי אריאל: לא, אני לא אכנס עכשיו לדיון.

אילן גילאון: יש באוצר אגף שנקרא אגף לאה גולדברג.

אורי אריאל: סתיו, אתך ועם שמולי נפגשתי ראשונים, מכל אנשי הציבור שאני מכיר, מתוך הערכה – אני לא חושב שפרסמנו את זה בעבר.

אילן גילאון: טעות גדולה.

אורי אריאל: אני אומר את זה מתוך הערכה למה שאתם עושים.

אורי אריאל: אילן, אל תתקע לנו מלים פה, ואני פתוח להמשך השיח אתכם, כמו גם עם אחרים, ואדרבה.

סתיו שפיר: זה היה לפני שנתיים, אנחנו מאז מחכים.

אורי אריאל: לא, סליחה, אני לא מתחשבן אתכם.

סתיו שפיר: עשרה חודשים מאז שעלתה הצעת החוק הזאת.

סתיו שפיר: מה עמדתך בעניין העלאת שכר דירה?

סתיו שפיר: זו לא שאלה כל כך מורכבת.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מודה לשר שנשאר עוד 20 דקות.

<שלמה בן אליהו: אני אענה.

סתיו שפיר: זה כן או לא.

סתיו שפיר: כן מפקחים או לא מפקחים עליה.

אבישי ברוורמן: תחזור, ועכשיו תיכף שלמה בן אליהו המנכ"ל, יענה.

אורי אריאל: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אנחנו ממשיכים.

אבישי ברוורמן: רן מלמד, בבקשה.

<רן מלמד: בעצם אמרתי בגדול את מה שהיה לי להגיד.

<רן מלמד: אני רציתי להתייחס לקבוצה גדולה של אוכלוסייה, כמעט 130,000 איש, אולי קצת יותר, שמקבלים ממשרד השיכון דרך קבע סיוע בשכר דירה.

<שלמה בן אליהו: 149,000.

<רן מלמד: זו אוכלוסייה שלא זכאית לדיור ציבורי, זו אוכלוסייה שבדרך כלל לא הצליחה לעמוד בתשלומי משכנתה או שכר דירה, והיא זקוקה לסיוע.

<רן מלמד: הסיוע הזה לצערי הרב, למעט חלקים קטנים, לא עודכן במהלך השנים.

<רן מלמד: ממשרד השיכון נמסר לי שיש פער בין מחירי השכירות שעלו ביותר מ-44%, לבין העדכון שנעשה, בערך 25%, במהלך השנים.

<רן מלמד: את הפער הזה, אדוני היושב-ראש, צריך לסגור באיזושהי צורה.

<רן מלמד: צריך לסגור אותו דרך קבע ולהעלות את המחיר, ואני באמת הייתי רוצה לשמוע את הבשורה ממשרד השיכון בהקשר הזה.

איציק שמולי: אם אפשר, אדוני היושב-ראש, להוסיף שאלת המשך בעניין של רן.

אבישי ברוורמן: בהמשך לשאלתו של מלמד?

איציק שמולי: כן.

איציק שמולי: אדוני המנכ"ל, בהמשך לשאלה של רן מלמד, כמובן אני מתנגד לקונספציה שלכם לגבי הטיפול באנשים לא על-ידי בנייה ציבורית אלא להפנות יותר ויותר אנשים לסיוע בשכר דירה.

איציק שמולי: רן העלה את הנקודה שהסיוע הוא לא מספק מבחינת הגובה שלו.

איציק שמולי: אני רוצה להעלות בעיה נוספת בעניין הזה.

איציק שמולי: גם אם הבן אדם הזכאי יחזיק, יתנו לו מספיק כסף כדי לשכור בשוק השכירות, הרי שכאשר הוא מתמודד עם אנשים אחרים שיכולים לספק ערבים, מנגנוני ביטחון כלכלי כאלה ואחרים, הרי שאין לו שום סיכוי להשיג את אותה דירה ולהיכנס אליה בשכירות.

איציק שמולי: מה הפתרון שאתם מציעים גם בעניין הזה?

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אבישי ברוורמן: אני אתן לשלמה בן אליהו.

אבישי ברוורמן: בבקשה, אדוני המנכ"ל, דבר דבור על אופניו, שאלה-שאלה.

אבישי ברוורמן: אחריך ידבר משה בר, נציג הנכים.

אבישי ברוורמן: אולי עוד מילה אחת לפני שאתה עונה.

אבישי ברוורמן: יש פה את נציגי האוצר – מעין אני רואה, וגם יובל.

אבישי ברוורמן: מישהו מכם רוצה להתייחס פה למשהו מהדברים לפני שבן מדבר?

איציק שמולי: לא, מה זה נוגע אליהם.

איציק שמולי: ..

<מעין נשר: רק לשאלה של סתיו, שהלכה, לגבי חוק השכירות.

<מעין נשר: בהחלט, שר השיכון אמר דברים נכונים.

<מעין נשר: הצוות שמוביל את הנושא הוא צוות בראשות משרד המשפטים.

<מעין נשר: הצוות נמצא בישורת האחרונה, ועוד מעט - - -

אבישי ברוורמן: את רוצה להגיד לנו במשפט אחד מה רוח הצוות?

אבישי ברוורמן: אתם הולכים לגבי פיקוח, מה שהעלתה חברת הכנסת שפיר?

<מעין נשר: זה משהו שצריך להיות מוכרע בשבועות הקרובים, והציבור יראה.

<שלמה בן אליהו: אני אסביר.

<מעין נשר: בהחלט נעשתה עבודה מסיבית.

אבישי ברוורמן: בן יסביר.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: נתת לנו פה את התשומה.

אבישי ברוורמן: בן, תוסיף גם את הנושא הזה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<שלמה בן אליהו: קודם כול, לשאלתה של חברת הכנסת גילאון לגבי עסקאות שאושרו בכל הארץ.

אבישי ברוורמן: זה גלאון.

אילן גילאון: אנחנו מקבלים הזמנות לחתונה – אילן וזהבה גלאון.

<שלמה בן אליהו: לגבי עסקאות שאושרו בכל הארץ, יש לנו 14,729, וביהודה ושומרון – 993, דהיינו 6.7%.

אבישי ברוורמן: שמעת?

<קריאה: לא שמענו טוב.

אבישי ברוורמן: תחזור על המספרים.

<שלמה בן אליהו: לגבי עסקאות שאושרו במינהל, יש לנו 14,729 עסקאות שאושרו.

אבישי ברוורמן: בתוך הקו הירוק.

<שלמה בן אליהו: ב-2014, מינואר עד אוגוסט, מתוך זה ביהודה ושומרון, 993, דהיינו 6.7%.

מיכל רוזין: 993 יחידות מתוך 14,729.

אילן גילאון: בונים מעט מדי.

אילן גילאון: אין סיבה להצביע בנט.

<קריאה: כמה באמת?

<שלמה בן אליהו: אני הסברתי.

<שלמה בן אליהו: יש הבדל, שימו לב.

מיכל רוזין: זה שיווקים או בנייה?

אבישי ברוורמן: המשפט הכי חשוב בסטטיסטיקה – Liars figure and figures lie.

מיכל רוזין: רגע, אבישי, יש פה משפט מפתח.

<שלמה בן אליהו: צריכים לשים לב תמיד למינוחים שלנו ולהגדרות, שתדעו מה לשאול גם.

<שלמה בן אליהו: יש שלושה קריטריונים.

<שלמה בן אליהו: יש קריטריון שנקרא שיווקים.

<שלמה בן אליהו: שיווקים זה לא בהכרח עסקאות שאושרו כי יש שיווקים שנופלים, יש שיווקים חוזרים, וכדומה.

<שלמה בן אליהו: הנתון שאמרתי כרגע זה על עסקאות שאושרו, ועל-פי רוב, עסקאות שאושרו זה שיווקים שהיו שנה לפני, בחלקם, כי עד שהם מתאשרים לוקח פרק זמן, במיוחד שיווקים שנעשים בסוף שנה – נעשים בנובמבר-דצמבר, העסקאות שמאושרות הן שנה לאחר מכן.

<שלמה בן אליהו: לגבי התחלות בנייה – אלה נתונים שמתכנסים בלמ"ס בפיגור מסוים – הנתון שיש, מינואר 2014 עד סוף יוני 2014 היו התחלות בנייה של 20,880, מתוך זה ביהודה ושומרון, 507, דהיינו 2.4%.

איציק שמולי: אלה התחלות בנייה מינואר עד אוגוסט?

<שלמה בן אליהו: לא.

<שלמה בן אליהו: התחלות בנייה זה עד יוני.

מיכל רוזין: חצי שנה.

<שלמה בן אליהו: לגבי הנושא של סיוע בשכר דירה, הנושא ששאל חבר הכנסת שמולי.

מיכל רוזין: סליחה, אתה יכול להגיד כמה שיווקים - - -

<שלמה בן אליהו: כן, ביקשתי, ייתנו לי עוד מעט.

אבישי ברוורמן: בן מקבל את הנתונים און-ליין.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<שלמה בן אליהו: לגבי הנושא של סיוע בשכר דירה, אכן הייתה טענה שאנשים לא יכולים לשכור דירה בשוק החופשי כי הם צריכים להביא ערבים, וכדומה, והם לא יכולים להתחרות מול השוק החופשי.

<שלמה בן אליהו: אנחנו חושבים שהטיעון הזה הוא לא נכון כי כל ה-149,000 אנשים שמקבלים סיוע בשכר דירה, הם צריכים להביא לנו חוזה, זאת אומרת כן שוכרים בשוק, ובגלל שהם שוכרים בשוק, לכן הם מקבלים באמת מאתנו את הסיוע בשכר דירה.

<שלמה בן אליהו: אבל, ליתר ביטחון, בשנה שעברה עשינו מבצע מסוים, באנו ואמרנו, בואו נעשה תהליך אחר – אנחנו נשכור את הדירות, דהיינו עמידר תשכור את הדירות ותיתן את זה בשכירות-משנה לדיירים כי אלה שבאמת נניח לא יכולים לשכור – כי אין להם ערבים או שהשוק לא מוכן להשכיר להם, וכדומה – את הביטחון כלפי המשכיר תיתן המדינה.

<שלמה בן אליהו: והפרויקט הזה נכשל, זאת אומרת לא הצלחנו לשכור דירות, לא היו לנו מספיק אנשים שרצו להיות בשכירות-משנה דרכנו, וגם לא היו לנו מספיק אנשים שיסכימו להשכיר לנו דירות.

<שלמה בן אליהו: זאת אומרת, ניסינו ללכת למהלך הזה ולא הצלחנו בו.

<שלמה בן אליהו: אבל אני אומר, בכל אופן, האנשים שמקבלים מאתנו סיוע בשכר דירה אלה לא אנשים שאומרים לי, אני רוצה סיוע בשכר דירה, או לפי הקריטריונים מגיע להם סיוע בשכר דירה.

<שלמה בן אליהו: הקריטריון המרכזי, מעבר לקריטריונים, הוא צריך להביא לי חוזה.

איציק שמולי: בן, אז איך אתה יודע כמה אנשים לא מסוגלים להביא לך חוזה?

<שלמה בן אליהו: אין לנו נתון לזה.

<רן מלמד: זו בדיוק הנקודה.

איציק שמולי: זה הסיפור.

<שלמה בן אליהו: בסדר, בסדר.

<שלמה בן אליהו: אז ניסינו לעשות מהלך אחר.

<שלמה בן אליהו: פרסמנו שאנחנו הולכים לשכור דירות בשוק הפרטי, אנחנו נשכור דירות בשוק הפרטי, ואנשים שאנחנו יודעים שבאים לבקש מאתנו סיוע – יש כאלה שלא מגיעים אלינו, אליהם אנחנו לא יכולים לפנות – אבל כל מי שהרווחה שולחת למשרדים שלנו ונרשמים אצלנו ועומדים בקריטריונים, יש לנו טבלאות.

<שלמה בן אליהו: זה לגבי השאלה של חבר הכנסת שמולי.

<שלמה בן אליהו: מה ששאל רן מלמד, הוא שאל שאלה טובה.

<שלמה בן אליהו: הוא אמר שבעצם הסיוע בשכר דירה נשחק לאורך שנים בגלל ששכר הדירה עלה בשוק החופשי, ומה שאנחנו נתנו לא עלה.

<שלמה בן אליהו: לכן, בוועדת טרכטנברג, לגבי חלק גדול מהאוכלוסייה שמקבל מאתנו סיוע בשכר דירה, עדכנו את שכר הדירה.

<שלמה בן אליהו: זה לא מספיק.

אילן גילאון: מה הסיוע המקסימלי היום?

<שלמה בן אליהו: היום זה 3,000 שקלים.

<שלמה בן אליהו: זה לא מדויק מה שאני אומר כרגע, 3,000 השקלים האלה זה לממתינים.

<רן מלמד: לממתינים, זה משהו אחר.

<שלמה בן אליהו: לממתינים, זה משהו אחר.

<שלמה בן אליהו: אבל, אנחנו הגענו לסיכום עם משרד האוצר שהחל מתחילת 2015, חלק מהאוכלוסייה, אלה שיהיו בקריטריונים כמו ממתינים, יקבלו שכר דירה עד סדר גודל של 4,100, אני חושב שזה יותר מתקרב לשכר הריאלי בשוק.

<רן מלמד: מה זה אומר, הקריטריונים האלה?

<שלמה בן אליהו: אני מסביר.

<רן מלמד: אלה שממתינים זה ברור.

<רן מלמד: מה זה האחרים?

<שלמה בן אליהו: הסיוע בשכר דירה שיוגדל לשכר דירה ריאלי, הוא נועד בעצם לפנות לאוכלוסייה שאנחנו מעריכים שיכולים לשכור דירה בשוק החופשי, ובמקום שאני אשלח אותם לדירה בדיור הציבורי, שזה מקום שרמת החינוך ורמת הפעילויות החברתיות הרבה יותר נמוכה, אני מעדיף שיקבלו את הכסף והם יבחרו לעצמם איפה לגור, הם יבחרו לעצמם איפה יהיה המעון של הילד שלהם.

<רן מלמד: אבל זה לזכאי דיור ציבורי.

<שלמה בן אליהו: לא.

<שלמה בן אליהו: זה אנשים שהיו בקריטריונים.

<שלמה בן אליהו: אני אסביר.

<רונן כהן: זה מוסיף עוד 2,000 אנשים.

<עידן פינק-אבידני: אנשים שמשכנעים אותם לוותר על הזכאות.

אילן גילאון: וזה לטובתם אבל.

מיכל רוזין: כמו אותה אם חד-הורית שפנתה אלי.

<שלמה בן אליהו: לא.

<שלמה בן אליהו: אנשים - - -

אילן גילאון: אבל זה רק לטובתם, כמובן.

<שלמה בן אליהו: זו שאלה אידיאולוגית, מה הפתרון.

<שלמה בן אליהו: המציאות היא שעד היום, לתת לאנשים ואוצ'רים - - -

אילן גילאון: זה אמתלה למה לא לעשות דיור ציבורי.

<שלמה בן אליהו: לתת לאנשים ואוצ'רים שמגיע להם דירה, ולא לתת להם דירה, בעיני זה עוול כי אדם, היום אומרים לו, מגיע לך ביטוח לאומי, והוא לא מקבל ביטוח לאומי, הוא אומר: מה פירוש, עברתי את כל הוועדות, מגיע לי ביטוח לאומי, אני לא מקבל ביטוח לאומי?

<שלמה בן אליהו: אז אני אומר, אני רוצה לתת לאנשים – אם אני לא יכול לתת להם דירה בגלל שאין לי כרגע את הדירות לתת להם דירה, אני נותן להם סיוע בשכר דירה לטווח ארוך.

<שלמה בן אליהו: מה זה טווח ארוך?

<שלמה בן אליהו: טווח ארוך, נותנים להם לחמש שנים שכר דירה ריאלי - -

<רן מלמד: זה מה שהיה תמיד.

<שלמה בן אליהו: - - קרוב לריאלי, ואחרי חמש שנים האדם הזה נבחן.

<שלמה בן אליהו: אם הוא לא עומד בקריטריונים, ירד השכר דירה לעוד שנתיים, למשך עד שבע שנים, כדי שלא יורידו בבת אחת את השכר דירה, אבל אנשים שהם רב-מצוקתיים יקבלו בעצם דיור ציבורי.

<שלמה בן אליהו: אנחנו לא מדברים על אנשים שהם רב-מצוקתיים.

אבישי ברוורמן: אולי תסביר לציבור הרחב מה זה רב-מצוקתי.

<שלמה בן אליהו: אני אסביר.

<שלמה בן אליהו: אני רוצה לתת דוגמה, אבל לא זה המקרה.

אבישי ברוורמן: כן, דוגמה.

<שלמה בן אליהו: דוגמה, זוג עם פיגור שכלי.

<שלמה בן אליהו: אני יודע שאין סיכוי שהוא יוכל להגיע לשוק החופשי ולקבל שכר דירה בצורה הולמת.

אבישי ברוורמן: ברור.

<שלמה בן אליהו: אבל לדוגמה, אנשים שיש להם בעיה של קשיי פרנסה, יכול להיות שאחרי חמש שנים נפתרה הבעיה.

<עידן פינק-אבידני: או הילדים שלהם גדלו ואז הם עוד יותר לא יכולים לשלם שכר דירה בגלל שהאם החד-הורית הזאת עכשיו נשארת לבד והיא גם יותר מבוגרת ויש לה פחות הכנסה, וכולי וכולי.

<שלמה בן אליהו: נכון, נכון, לפעמים - - -

<עידן פינק-אבידני: ואתם מצפים בעצם שהילדים ייקחו חסות על ההורים.

<שלמה בן אליהו: לא.

<שלמה בן אליהו: לפעמים ילדים גדלו, יוצאים מהבית, העלות של משק הבית יותר קטנה; לפעמים הילדים גדלו ועוזרים למשפחה.

<שלמה בן אליהו: תלוי.

<קריאות: - - -

<רן מלמד: זה אומר שאתם לא מתכוונים להעלות את הסיוע בצורה רוחבית.

<שלמה בן אליהו: אני אסביר.

<שלמה בן אליהו: אפשר להישאר במצב הקיים כרגע.

<שלמה בן אליהו: המצב הקיים כרגע, בינינו, הוא לא טוב.

<קריאה: אפשר לשפר את המצב הקיים.

<שלמה בן אליהו: השיפור שאנחנו רואים בשנה הקרובה הוא שיפור די משמעותי, בשני מישורים.

<שלמה בן אליהו: במישור אחד, שיש בעצם קנייה מסיבית של דירות לדיור הציבורי.

<שלמה בן אליהו: אם כל שנה היינו קונים בין 17 ל-40 דירות, השנה נקנה קרוב לאלף דירות, זאת אומרת זה שינוי משמעותי בשוק של הדיור הציבורי.

<שלמה בן אליהו: השינוי השני הוא שינוי שבעצם תהיה לנו הגדלה של סיוע בשכר דירה לאלה שבאמת, במצבים רגילים היינו נותנים להם את הוואוצ'ר לדירה, שהם יקבלו סיוע בשכר דירה ריאלי.

אילן גילאון: אלף דירות אתם השנה תרכשו לדיור הציבורי?

<שלמה בן אליהו: כן.

אילן גילאון: כלומר, מעבר למה שוועדת אלאלוף קובעת.

<שלמה בן אליהו: לא קשור לוועדת אלאלוף .

<דוד קשני: עוד לא קנו אלף דירות, זה רק ברשימה.

<שלמה בן אליהו: נכון.

<שלמה בן אליהו: ואלה לממתינים.

<דוד קשני: בעשרה מיליארד שקל לקנות אלף דירות.

אילן גילאון: קשני, זו אמירה מאוד חשובה.

<דוד קשני: עשרה מיליארד.

אבישי ברוורמן: דוד, אתה בזכות דיבור, אני אתן לך עוד מעט.

<דוד קשני: אבל אני הייתי הראשון ברשימה.

אבישי ברוורמן: אתה תקבל את הזכות.

אילן גילאון: תדע לך שהוא חבר הכנסת הכי מתמיד, הוא נוכח פה יותר מכל חברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: אתה מספר לי?

אבישי ברוורמן: יכול להיות שבכנסת הבאה הוא גם יהיה חבר כנסת.

אילן גילאון: כן, אני הצעתי לשים אותו בלוח של הנוכחות.

<דוד קשני: זה תלוי באילן.

אבישי ברוורמן: אתה נכנס לשם לרשימה?

אילן גילאון: מר קשני, אתה תהיה בלוח של הנוכחות, אני אדאג לזה.

<עידן פינק-אבידני: אפשר רק הבהרה על משהו שאמרת לגבי שכירות-משנה?

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<עידן פינק-אבידני: עידן, מהפורום לדיור ציבורי.

<עידן פינק-אבידני: אמרת שהשכירות מהפרויקט הזה נכשלה.

<עידן פינק-אבידני: אני רק רוצה הבהרה – בגלל שלא היה לזה ביקוש?

<עידן פינק-אבידני: זה מה שאתה טוען?

<שלמה בן אליהו: אל"ף, לא היה ביקוש; בי"ת, גם המשכירים לא רצו להשכיר.

<עידן פינק-אבידני: אז אתה רואה, זה לא רק - - -

<שלמה בן אליהו: אמרתי, שני הנתונים.

אבישי ברוורמן: זה גם ביקוש וגם היצע.

<עידן פינק-אבידני: בעצם, אם לבן אדם בשוק החופשי קשה להשיג דירה, עמידר לא מצליחה.

<שלמה בן אליהו: לא.

<שלמה בן אליהו: עמידר לא מצליחה כי יש אנשים שלא רוצים להשכיר אכן לאנשים שהם דיירי הדיור הציבורי, נכון.

<שלמה בן אליהו: בסדר, אז ניסינו, אמרנו, אוקיי, יש משכירים שלא מוכנים להשכיר; אמרנו, בואו ניתן את הגיבוי שעמידר תשכור את זה, והביטחונות של תשלום שכר הדירה לא הדייר משלם אלא עמידר משלמת, הערבויות הן של עמידר, ובכל אופן לא היו לנו, לא מספיק מציעים ולא מספיק - - -

<עידן פינק-אבידני: איך זה לא גרם לכם להגיע למסקנה שכל הרעיון הזה לשלוח את האנשים לנסות להשיג שכירות בשוק החופשי הוא לא הגיוני?

<שלמה בן אליהו: הטיעון שלך הוא לא הגיוני, מסיבה מאוד פשוטה.

<שלמה בן אליהו: כי אם 149,000 אנשים כן מביאים לי חוזה שכר דירה, ו-10 לא מביאים, אז הטיעון מבחינת ההיגיון אומר שיש בשוק החופשי מוכן להשכיר דירות בדיור הציבורי.

<שלמה בן אליהו: לא כולם מוכנים להשכיר, לא כולם מוכנים באותם תנאים להשכיר, זה נכון.

<רן מלמד: אדוני, אבל לשאלתי עוד לא ענית.

<רן מלמד: אני מבין שאין העלאה רוחבית מבחינת

<רן מלמד: כם - - -

<שלמה בן אליהו: כרגע אין העלאה רוחבית.

אבישי ברוורמן: מר מלמד, מה השאלה הנוספת?

<רן מלמד: רציתי לדעת האם יש כוונה להעלות, באופן רוחבי לעדכן את הסיוע בשכר דירה.

<רן מלמד: אני מבין שהתשובה היא שלילית.

אבישי ברוורמן: שלילית.

אבישי ברוורמן: זה ברור לי לחלוטין.

אבישי ברוורמן: גם אני רואה, מכיוון שהכול הולך למס ערך מוסף אפס, אז יהיה קשה.

אבישי ברוורמן: אבל עליזה לביא ביקשה לדבר.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: היה לי חשוב, בין ועדה לוועדה, ואני שומעת, אבל היה לי חשוב מאוד מאוד לבוא לכאן ולחזק את הבקשה, ולחזור על הבקשה להעלות את הסיוע בשכר דירה לאימהות חד-הוריות ולאפשר לנשים שנמצאות במסלול מזונות של הביטוח הלאומי, להגיש בקשה לדיור ציבורי.

עליזה לביא: היום, כמו שאתה יודע וכמו שאדוני יודע, לא נותנים להן משום שלא מצליחים לקבוע מי יעשה את הבדיקה, וכל הביורוקרטיה.

עליזה לביא: אנחנו שוב ושוב חוזרים, הקריטריונים, ולגבי מה הבטחת ההכנסה, וכולי וכולי.

עליזה לביא: אימהות חד-הוריות, מספרן הולך וגדל במדינת ישראל.

עליזה לביא: צריך לבוא ולתת מענה ראוי, נכון, שבאמת יאפשר להן להמשיך את החיים, לגדל ילדים.

עליזה לביא: בסופו של דבר זה עולה יותר למדינת ישראל, וכדאי שכולנו נמצא את הדרך הנכונה – זה לא כל כך קשה, אדוני.

עליזה לביא: אני יושבת ומקשיבה, עוקבת, אבל אני שומעת אצלי בוועדה, ויושבים פה אנשים שבאמת מנסים לקדם את זה גם בשטח וגם בזירה החברתית, אבל אי אפשר שלא לתת את הדעת על זה, ומהר.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבישי ברוורמן: רונן כהן, בבקשה.

אבישי ברוורמן: תגיד לציבור את מעמדך הרם.

<רונן כהן: אני מנהל הסיוע בדיור במשרד הבינוי והשיכון.

אבישי ברוורמן: עושה עבודה רצינית.

<רונן כהן: משתדל.

<רונן כהן: זו בדיוק התכלית של התוכנית שדיבר עליה המנכ"ל, של סיוע מוגדל וארוך טווח.

<רונן כהן: סוגיית דמי המזונות עלתה, גם דובר בה בבית-משפט.

<רונן כהן: יש שם שאלה של מבחני תעסוקה.

<רונן כהן: אנחנו לא רוצים להעמיד אותם במצב בלתי אפשרי, שהם צריכים לבחור בין אוכל לילדים - - - לכן, מה שקורה, שהמשרד הגיע לסיכום עם משרד האוצר שבתחילת 2015 הם יקבלו סיוע בשכר דירה מוגדל, בן 3,000 ומעלה, שזה שכר דירה ריאלי, נותן מענה במקומות גם שלא קיים דיור ציבורי, ולמעשה, מצאנו אני חושב את נקודת האיזון.

<רן מלמד: רונן, זה חד-הוריות שזכאיות לדיור ציבורי.

<רן מלמד: ומה עם אלה שלא זכאיות?

אבישי ברוורמן: זאת הייתה השאלה של חברת הכנסת לביא.

<רונן כהן: זה מה שהיא אומרת – שעומדות באותם קריטריונים, אלא שבגלל שהן לא מקבלות הבטחת הכנסה אלא דמי מזונות, נמנע מהן.

<רונן כהן: יקבלו את הסיוע בדיוק כמו שמקבלים זכאי הדיור הציבורי.

<רן מלמד: מצוין.

<רן מלמד: יופי.

אבישי ברוורמן: זאת בשורה טובה, חברת הכנסת לביא.

עליזה לביא: בשורה טובה מאוד.

<רונן כהן: וחשוב לומר שבמסגרת הזאת, זה אומר ש-2,500 משפחות נוספות נכנסות פה למעגל הזכאות, והנטל הכלכלי הוא כמובן קטן.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך, רונן.

אבישי ברוורמן: תישאר לשבת כי עוד מעט יבואו עוד שאלות אליך.

עליזה לביא: אתה רואה, אז פתחת טוב, אדוני היושב-ראש.

<שלמה בן אליהו: אדוני היושב-ראש, זה עלה בעוד 2,500 משפחות.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: אני אומר, אשר לקיסר לקיסר.

עליזה לביא: רן, יש לך בשורה.

אבישי ברוורמן: רבותי, מכיוון שהיום גם התפרסם – ואנחנו יודעים – שבישראל כל כך הרבה ילדים עניים, 35% מהילדים, אני רוצה מילה למוטי אלבז מהשדולה למען רווחת הילד.

אבישי ברוורמן: מוטי, מה אתה רוצה להוסיף היום?

<מוטי אלבז: מה שרציתי להוסיף, אנחנו אנשי שטח, לובי של הרבה שנים, ויש הרבה חוקים שיזמנו כאן, ובזכות החוקים האלה למשל בנושא של הדיור, אנחנו היינו בין היוזמים של הגנה לנוטלי המשכנתאות.

<מוטי אלבז: בזמנו כשהיו מפונים, בזמן אמת היו 2,000 מפונים עם צווים, בזכות החקיקה שהעברנו והוועדה הבין-משרדית שעוזרת היום, כמעט ואין פינויים.

<מוטי אלבז: כמעט ואין פינויים, ואנחנו נמצאים בשטח.

<מוטי אלבז: זה בזכות החוק הזה.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: יש דבר מסוים שאתה רוצה להעלות כשאלה לרונן?

<מוטי אלבז: אני קודם כול אגע בנושא של הילדים.

<מוטי אלבז: אנחנו מובילים את הנושא, יש מספר חוקים שהצלחנו ליזום – הנושא של האוכל וההזנה חשוב לנו.

<מוטי אלבז: אנחנו מקדמים פרויקט של 10,000 מנות שיגיעו לתלמידים לבתי-ספר.

<מוטי אלבז: הפגישה האחרונה שהייתה לי עם חבר הכנסת כבל, שהציע היום את הנושא של העיתונות, שיחייבו מכירה של עיתונים, אמרתי לו: תעלה הצעה שימכרו את זה בשקל ושיתרמו את זה לעמותת ילדינו בנושא של חיזוק הזנה.

אבישי ברוורמן: אני מציע שאת המלחמה בין "ישראל היום" ל"ידיעות אחרונות" - -

<מוטי אלבז: לא, לא, בלי קשר.

אבישי ברוורמן: - - לא תעביר לפה כי זה עוד יהרוס לך את כל הקטע.

<מוטי אלבז: לא, לא, אני בעד חופש הביטוי.

אבישי ברוורמן: לא, בוא נעזוב את זה.

<מוטי אלבז: אבל לא משנה.

אבישי ברוורמן: יש לך איזה שאלה?

<מוטי אלבז: בנושא של הדיור, כן.

<מוטי אלבז: אני נמצא הרבה בשטח.

<מוטי אלבז: ממוצע הדירות ברחבי הארץ – וזה נתונים שאני בשטח – ממוצע של 2,500 שקל: באשקלון, באר שבע, שדרות, עכו, טבריה, כל היישובים האלה.

<מוטי אלבז: ומה שקרה בדיור הציבורי, שהיו מקובעים בשכונות שכוחות-אל.

<מוטי אלבז: הרעיון שלנו הוא לפזר את זה ולתת את הזכות לחד-הוריות, בשום פנים ואופן לא לעבור את מסלול התיוג של הרווחה.

<מוטי אלבז: תוציאו את הדבר הזה, לתייג חד-הורית עם ילד שהיא חייבת לעבור דרך הרווחה – לא להעביר את זה דרך שם.

<מוטי אלבז: התיוג הזה מפריע, זה הופך אותם לעניים, לרשימה שחורה, שצריך להוריד אותה.

<מוטי אלבז: לנו יש רעיון שאנחנו יכולים להעמיד למדינת ישראל אלף דירות לשכירות ברמה של 2,000 שקל, למדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

<מוטי אלבז: אנחנו מוכנים, תוך 90 יום יזמים מוכנים, במרווחי זמן של חמש שנים.

<מוטי אלבז: ואתה צודק, אדוני המנכ"ל, שיש התפתחות במשפחה, יש שינויים במשפחה, ואתה צודק שצריך לקצוב את זה לחמש שנים, במרווחים.

אבישי ברוורמן: מוטי, אני שואל פה את רונן – אם לא קשה לך, תעלה בכתב את הרעיון.

<מוטי אלבז: אני מעלה את זה בהצעה מסודרת.

אבישי ברוורמן: עם בקשה מסודרת.

אבישי ברוורמן: תעביר את זה בבקשה אלינו ואל רונן ואל בן.

<מוטי אלבז: מצוין.

<מוטי אלבז: היזמים כן מוכנים.

אבישי ברוורמן: ואנחנו ננסה לקדם את זה.

אבישי ברוורמן: יפה מאוד, יישר כוח.

<מוטי אלבז: יפה.

<מוטי אלבז: יש לי נושא נוסף.

אבישי ברוורמן: עוד נושא, עם עוד רעיון?

<מוטי אלבז: נושא נוסף.

<מוטי אלבז: אנחנו מקדמים אלף יחידות דיור מהשוק החופשי - יזמים פרטיים, ברמות וילה בשרון, בקו הירוק שאין עליו מחלוקת, ברמה של 700,000 שקלים.

<מוטי אלבז: אנחנו מקדמים פרויקט של 175 יחידות דיור בדרום באזור מיתר, גם בגלל שיש מענקים, האזור זוכה למענקים, אזור תיירות, גם ברמה של 700,000 שקלים.

<מוטי אלבז: אז יש חסמים של המדינה, אנחנו מנסים - - -

אבישי ברוורמן: תעביר לנו כל דבר, אנחנו נעזור לך.

<מוטי אלבז: מצוין.

<מוטי אלבז: אני אעביר את זה בצורה מסודרת.

אבישי ברוורמן: גם לאנשי הביצוע, ואנחנו נעקוב אחרי כל דבר כי אנחנו נמשיך את הדיונים.

<מוטי אלבז: בסדר.

<מוטי אלבז: עוד דבר אחד אחרון.

<מוטי אלבז: מדובר על אלף דירות בדיור הציבורי שסגורות, אטומות.

<מוטי אלבז: לא יכול להיות מצב שאנשים ברחוב, לא יכול להיות.

<מוטי אלבז: זה לא עניין של תקציב, יש 100 מיליון שקל בעובר ושב בחברת עמידר.

<מוטי אלבז: אין לה בעיה של כסף.

<מוטי אלבז: ואם כן, אז יש לנו גם הצעה שהשוק החופשי יכול לבוא לשפץ את זה, ולהעמיד את זה חזרה.

אבישי ברוורמן: מוטי, אתה מעביר לי את הכול בכתב, ולרונן.

<מוטי אלבז: אני אעביר את זה מסודר.

<מוטי אלבז: הגיע הזמן שתתעוררו עם הדבר הזה.

אבישי ברוורמן: תודה.

<מוטי אלבז: אנחנו אנשי שטח.

<מוטי אלבז: דרך אגב, הייתי חבר מועצת העיר בגיל 22 בשדרות בתקופה של עמיר פרץ, הייתי עוזר של שר הדתות וסגן שר השיכון מש"ס.

<מוטי אלבז: יש לי את ההבנה הזאת של המערכת.

אבישי ברוורמן: מוטי, ברוך תהיה ועוד נשאר לך הרצון והתשוקה לעשות למען הציבור.

<מוטי אלבז: תודה לך, אדוני.

<מוטי אלבז: תודה, תודה, אדוני.

אבישי ברוורמן: יישר כוח.

אבישי ברוורמן: רשומים לי: משה בר, יובל פרנקל, ולקשני אני נותן את היכולת לסגור את הדיון.

אילן גילאון: אתה תהיה נסים זאב של הישיבה.

<עידן פינק-אבידני: אני רציתי לשאול כמה שאלות על הדיור הציבורי.

אבישי ברוורמן: אז גם עידן אבידני.

אבישי ברוורמן: משה בר, בבקשה.

<משה בר: שמי משה בר, אני יושב-ראש עמותת תנו יד לחירש נכים למען נכים.

<משה בר: אני רוצה להעלות שני נושאים על חברת עמידר, להסביר לכם מה נעשה פה במדינה.

<משה בר: אני היום, כדייר עמידר, ששירתתי בצבא, נפגעתי בצבא – ואני לא נכה צה"ל, אני נכה הביטוח הלאומי – עשיתי 13.5 שנים מילואים בהתנדבות, כולל הגיוס בהתנדבות, והיום הם שולחים לי בשקר – יש לי פה את כל הדברים – גם למבקר המדינה, שאני לא משלם, כשיש לי קבלות על הכול, ומחפשים איך לזרוק אותי מהדירה בגיל שלי.

<משה בר: שתבינו מי זה חברת עמידר.

<משה בר: אני עשיתי נגדם עצומה.

אבישי ברוורמן: רגע, משה.

אבישי ברוורמן: אני מציע, לנושא הפרטני שלך - - -

<משה בר: לא, לא, לא.

<עידן פינק-אבידני: זה לא נושא פרטני, זה קורה להמון דיירים.

<משה בר: לא, לא, הנושא שלי הוא כללי אבל אני לא יכול לדבר בשם כולם אז אני מעלה את הנושא שלי.

אבישי ברוורמן: לא, אני רוצה מייד לקבל תשובה מרונן.

<משה בר: גם השר מטפל בזה וגם הדובר שלו מטפל בזה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לקבל תשובה.

<משה בר: הדובר שלו אמר שנמאס לו מחברת עמידר, הם שמים פס עליו, זה הולך בצורה איומה ונוראה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לקבל תשובה בנושא הזה.

<משה בר: עוד נושא, כבוד היושב-ראש.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<משה בר: יש לי משפחה עם חמישה ילדים בבאר שבע, בעל נכה, האישה גם בבעיות בריאותיות, הם הגיעו לחברת עמידר עם אישורים רפואיים.

<משה בר: נתנו להם בקומה רביעית, כשאסור לבן אדם הזה, הוא מתעלף, אסור לו לעלות קומות.

<משה בר: אמרו: הוא סירב לקבל דיור.

אבישי ברוורמן: האם יש כאן נציג של עמידר?

אבישי ברוורמן: כי עמיגור יושב.

<הגר קאופמן - שרן: כן.

אבישי ברוורמן: המקרה של משה בר ידוע לך?

<הגר קאופמן - שרן: אני לא יודעת, אני יכולה לבדוק.

אבישי ברוורמן: מה שאני מבקש עכשיו, אני מבקש תשובה ממנכ"ל עמידר.

אבישי ברוורמן: אני מבקש – שני הנושאים שהוא העלה – לגבי שתי הדוגמאות האלה אני רוצה לקבל תשובה.

<הגר קאופמן - שרן: אין בעיה, הוועדה תקבל.

<משה בר: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להוסיף.

<משה בר: ברגע שחשבו שהוא סרבן, הפסיקו גם לתת לו עזרה מלאה בשכר דירה.

<משה בר: הוא עם חמישה ילדים, הם חיו על קצבת נכות.

<משה בר: הוא מקבל גרושים והוא שוכר בשוק החופשי.

<משה בר: האם זו הצורה של חברת עמידר לשקם את האנשים, או להרוס את האנשים?

אבישי ברוורמן: משה, אני מבקש על זה תשובה.

<הגר קאופמן - שרן: משה, תראה לי - - -

<משה בר: גם הסמנכ"ל יודע מזה וגם המנכ"ל וגם השר יודע מזה.

אבישי ברוורמן: מה שאני מבקש ממֶך - הישיבה מסתיימת עוד מעט – אתם יושבים ביחד.

אבישי ברוורמן: אני רוצה בשבוע הבא מכתב מהמנכ"ל שמסביר לי בדיוק – אני מבין שזה גם בדיונים – מה קורה ואיך קורה ולמה זה קורה, ואיך זה נפתר.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<הגר קאופמן - שרן: אני אבדוק על מה מדובר.

אבישי ברוורמן: הגר שרן, סמנכ"לית - - -

<הגר קאופמן - שרן: לא.

<הגר קאופמן - שרן: אני מנהלת מחלקת קשרי ממשל.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: אז אני מציע שהדבר הזה יקבל תשובה בעדיפות גבוהה.

<הגר קאופמן - שרן: צריך לבדוק בדיוק.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מיובל פרנקל.

אבישי ברוורמן: אני מוכרח להודות שלפני כחודשיים כמדומני, ביחד עם ועדת הכלכלה עשינו סיור, מר פרנקל לקח אותנו לכל מיני מקומות, ואני מוכרח לציין שמה שראיתי – גם בעבודה וגם בשטח, גם במקומות קשים וגם טובים – היה מאוד מרשים, ואני באמת מאוד התרשמתי מהעבודה.

אבישי ברוורמן: גם בעבר, היו כספים שלצערי היו הולכים לכל מיני מקומות – הזכרתם, לסוכנות, היו באים לכל מיני מקומות – היום אני מבין שהבור השחור הזה נסתם.

אבישי ברוורמן: מר פרנקל, בבקשה.

<יובל פרנקל: כמה דברים.

<יובל פרנקל: גם חברת הכנסת עליזה לביא שמעה פה בשורות טובות, אז אני משתדל לדבר על הצדדים היותר חיוביים כי אני חושב – אנחנו אחרי הרבה שנים ואני יכול לומר, פה ציינו אנשים מאוד צעירים – אני 20 שנה בדיור הציבורי במסגרות שונות, אבל אני חושב שהרבה מאוד בעקבות המאבקים הציבוריים וגם הדיונים שנעשו כאן, אבל בייחוד קיימת היום התנהלות שהיא מסוג שונה.

<יובל פרנקל: קודם כול, אתה גם ביקרת במקום כזה.

<יובל פרנקל: מעבר לדירות שקונים, אנחנו גם בונים היום דירות, ואנחנו בתהליך עם משרד הקליטה, ובסיוע ה-Claims Conference וקרן וויינברג ואחרים, אנחנו לבד בתהליך של בניית 300 דירות שמיועדות ברובן לעולים קשישים, רובם הגדול ניצולי שואה, והמשמעות של זה למשל תוספת של 70 יחידות בקריית אונו, 100 יחידות בכפר סבא, 100 יחידות בתל-אביב; ה-200 הראשונות כבר לקראת גמר, ה-100 עומדים לקבל היתר, וזה בתוספת לאלף יחידות דיור שנוצרו בשנים הקודמות, כך שגם קיימת בנייה חדשה, והמשמעות של הבנייה הזאת, זאת בנייה של דירות קטנות שמפנה דירות גדולות יותר לשוק החופשי.

<יובל פרנקל: אני מקווה – המגמה הזאת שמשרד הקליטה הוא שותף מרכזי בהובלתה - - -

אבישי ברוורמן: מר פרנקל, אני הלוא ראיתי, אבל אני זוכר שאחת הבעיות שאתה הראית לי – ואני לא זוכר אם זה היה בשדרות או במקום אחר – שבאנו למקום שמצד אחד יכולת לפתח, ומטר וחצי בצד השני הבית היה שייך, למי?

<יובל פרנקל: לא, זאת בעיה אחרת.

אבישי ברוורמן: פשוט, זה מדהים.

<יובל פרנקל: אתה צודק, אבל אם פעם יהיה דיון אמיתי על חוק בחירת הדירות, חלק גדול מהבתים הפכו לבתי רוב-רוכשים.

<יובל פרנקל: ברגע שהבית הוא רוב-רוכשים, והוא שייך לדיירים כי הם קנו את רוב הדירות, אז התגשם החלום הסוציאלי אבל אנחנו כבר לא יכולים לטפל בבית הזה.

אבישי ברוורמן: ואז מה שאתה רואה, מה שהם מטפלים - -

<רן מלמד: לכן אנחנו מנסים לתקן את זה.

אבישי ברוורמן: - - ממש נהדר, בצד השני הזנחה טוטלית, ואפילו הם רוצים, הם לא יכולים.

<יובל פרנקל: אבל שם אסור לנו על-פי החוק לטפל.

אבישי ברוורמן: אסור להם על-פי החוק, והם מוכנים לעשות את זה.

<יובל פרנקל: ואנחנו לפעמים באותה חצר, אבל אתה לא יכול.

<יובל פרנקל: אנשים קנו את הדירות, אי אפשר להחזיק פה את המקל משני קצותיו.

אבישי ברוורמן: צריך פה איזה פתרון יצירתי.

אבישי ברוורמן: צריך להביא את מלמד.

<יובל פרנקל: אבל גם כאן, אני מוכרח לומר, מעבר לעניין של בניית דירות וקניית דירות יש עניין משמעותי של תוספת דרמטית – אנחנו שנים דיברנו על זה – תוספת דרמטית של התקציב לשיפוץ דירות.

<יובל פרנקל: שנים אנחנו באנו ואמרנו כאן שאנחנו מקבלים 770 שקלים פר שנה.

<יובל פרנקל: אני נקראתי לפני חודשיים למשרד השיכון ואמרו לי, עוד השנה אנחנו מבקשים ממך להוציא שני מיליון על שיפוץ דירות קשות, בסדרי גודל של 50,000 ו-60,000 שקלים לדירה, ואנחנו כבר עובדים על זה.

<יובל פרנקל: ובשנה הבאה התקציב – עוד פעם, אני רוצה לראות את זה בעיניים, אבל הוא כבר במסמכים – הולך להיות משולש, פי-שלושה.

<יובל פרנקל: זאת אומרת, אנחנו נקבל עוד 17 מיליון על 9 מיליון שקיבלנו בשנה שעברה, וזה דבר שהוא בעל משמעות דרמטית מבחינת אחזקת הדיור הציבורי.

<יובל פרנקל: עוד פעם, זה לא יכסה בשנה אחת ובשנתיים את כל הפיגור של השנים הרבות אחורה, הוא גם לא יטפל בבתי רוב-רוכשים, אבל התחושה שלי, אנחנו פעם ראשונה נמצאים במצב שאנחנו יוזמים שיפוצים על-פי תוכנית מסודרת, רב-שנתית, של שלוש שנים לפחות, שזאת יכולה להיות בהחלט בשורה גדולה.

אבישי ברוורמן: יובל, מה שאני מבקש – אתה יודע שאני חסיד של לוי אשכול, שאמר, אל תחסום שור בדישו – אבל אנא קצר כי אנחנו צריכים לסיים.

<יובל פרנקל: אז אני מקצר ואני חושב שאמרתי מספיק דברים שיש בהם בשורה חיובית.

אבישי ברוורמן: ובאמת, כשהסתובבנו בשטח, ועדת הכלכלה, הלהט שאתה עובד, עם הצוות, אני רואה שם ממש אידיאליזם, נתן לי בשורה.

אבישי ברוורמן: משום מה, אני לא יודע, אולי הרוח של עמיגור צריכה לפעפע יותר לעמידר.

<הגר קאופמן - שרן: אדוני היושב-ראש - - -

<יובל פרנקל: אני מוכרח, תרשי לי לפני זה.

<יובל פרנקל: אני רוצה לומר את זה, לא שאת תאמרי.

<יובל פרנקל: התחושה שלי – ואני רוצה לומר את זה בחברות הכי גדולה – שנעשה עוול גדול מאוד לעמידר.

<הגר קאופמן - שרן: תודה.

<יובל פרנקל: לכן אני רציתי לומר את זה.

<הגר קאופמן - שרן: אז יש לי גם בשורה.

<יובל פרנקל: הרי כל מה שאני מספר, קורה גם בעמידר.

<הגר קאופמן - שרן: נכון.

<יובל פרנקל: וקורים הרבה דברים, ואם יש דבר נקודתי צריך לבדוק אותו.

<יובל פרנקל: כמו שפונים אלי – ופונים אלינו הרבה פעמים – ואנחנו עונים, משתדלים לענות און-ליין, אבל אני חושב שיש פה איזושהי התנפלות, שלא ראויים המאמצים הגדולים שכן נעשים בעמידר, לא ראויים לאמירה הזאת ואני חושב שיש פה שיתוף פעולה.

<הגר קאופמן - שרן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה רק לחזק משהו אחד.

<הגר קאופמן - שרן: קודם כול, שיתוף הפעולה בין עמידר לעמיגור הוא קרוב ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא.

<הגר קאופמן - שרן: אני רוצה להגיד שכבר היום יש לנו ישיבת דירקטוריון שאמורה לעבור בה החלטה שעמידר, באישור משרד השיכון, מכספי החברה תשקיע 80 מיליון שקלים בשיפוץ הדירות, הדירות של הדיור הציבורי.

<רן מלמד: קיבלתם עכשיו 60 מיליון ממשרד השיכון.

<רן מלמד: מה זה מכספי החברה?

<הגר קאופמן - שרן: אנחנו לא קיבלנו 60 מיליון ממשרד השיכון.

<שלמה בן אליהו: לא.

<שלמה בן אליהו: זה מעבר.

<רן מלמד: נוסף?

<הגר קאופמן - שרן: בנוסף ל-60 מיליון, עמידר מכספה.

<רן מלמד: בנוסף זה בסדר.

<יובל פרנקל: יש לך יום טוב היום, רן.

<הגר קאופמן - שרן: יש לנו ישיבת דירקטוריון היום, שבה תתקבל החלטה על הקצאת 80 מיליון שקלים מכספי עמידר – לא מכספי משרד השיכון – לשיפוץ דירות בדיור הציבורי, וזו בדיוק המטרה של עמידר, להפוך מצד אחד לחברה עסקית שתוסיף דירות לשוק – גם לשוק הכללי וגם לתחום הציבורי, אבל לא שוכחת את הרווחה שלה.

<הגר קאופמן - שרן: כל מקרה לגופו.

<הגר קאופמן - שרן: יש מקרים שיש בעיות, נטפל בזה.

אבישי ברוורמן: אני מבטיח לך גם כן – כמו שאנחנו באנו לעמיגור - -

<הגר קאופמן - שרן: אני הגשתי בקשה.

אבישי ברוורמן: - - אנחנו גם נבקר בעמידר בעין בוחנת, כי באמת אנחנו רוצים לראות את הדברים.

<הגר קאופמן - שרן: אין בעיה.

אבישי ברוורמן: אני נותן לבן, ואחרי כן הבטחתי שתי מלים בלבד לעידן, ואת מילת הסיום לדוד קשני.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, רק לפני - - -

אבישי ברוורמן: פנינהל"ה, לקראת הסיום.

אבישי ברוורמן: אז ניתן לפנינה את המילה האחרונה.

<שלמה בן אליהו: רק להשלים מה שהיא אמרה.

אבישי ברוורמן: בבקשה, בן.

<שלמה בן אליהו: אני רוצה להגיד שהביקורות שיש מול עמידר או עמיגור, זה לא מופנה לכתובת הנכונה.

<שלמה בן אליהו: עמידר ועמיגור הן שלוחות של משרד השיכון, אנחנו מנחים אותם איך לטפל, אנחנו מנחים אותם גם איך לפנות.

<משה בר: אז הבעיה של משה בר זה אתה?

<שלמה בן אליהו: כן.

<שלמה בן אליהו: תמיד, הכול שלי.

<שלמה בן אליהו: הכול באחריותי.

<משה בר: כבוד היושב-ראש, רק מילה.

<שלמה בן אליהו: אני אענה.

<משה בר: מילה אחת, שהוא יבין.

אבישי ברוורמן: עוד מילה.

<משה בר: אני קיבלתי פעמיים תקציב לשיפוץ הדירה ברפואי, ופעמיים עמידר החזירה את זה – שאני סירבתי לשפץ.

<משה בר: אפילו מבקר המדינה מטפל בזה.

<משה בר: זו חברת עמידר, אדוני.

אבישי ברוורמן: לגבי הבעיה שלך אני רוצה לדעת מה קרה.

<שלמה בן אליהו: אני רק אומר, עמידר פועלת, אני מאמין, בנאמנות.

<שלמה בן אליהו: יש מקרים בודדים, יש מקרים שבהם יש חוסר רגישות, התנהגות לא נאותה.

<שלמה בן אליהו: המקרים הבודדים האלה צריכים להגיע אלינו ואנחנו נטפל בהם.

אבישי ברוורמן: המקרה של בר מטופל?

<שלמה בן אליהו: אני אבדוק אותו.

<משה בר: אריק מטפל בזה.

אבישי ברוורמן: אני לקחתי את זה עכשיו, מר בר.

<שלמה בן אליהו: הנושא המשמעותי שיש כרגע בעמידר – וזה מה שאמרה שם הגר – יש דירקטוריון חדש שנבחר לעמידר.

<הגר קאופמן - שרן: נכון.

<שלמה בן אליהו: יש שינוי משמעותי כרגע, שהמשמעות שלו שעמידר באה ואומרת: אני גם לוקחת מהתקציבים שלי, מהכספים שלי - -

<הגר קאופמן - שרן: בדיוק.

<שלמה בן אליהו: - - לא רק מהכספים שמשרד השיכון מקצה לה, עושה שינוי כיוון - -

אבישי ברוורמן: יפה.

<רן מלמד: למה המנכ"ל אגב התפטר?

<שלמה בן אליהו: - - זה בהנחיה של השר, שבא ואמר:

<שלמה בן אליהו: לא ייתכן שיש כספים בעמידר שיישמרו שם לצורך צבירת רווחים, הכספים האלה מיועדים לדיירי הדיור הציבורי.

אבישי ברוורמן: תודה, בן.

אבישי ברוורמן: שתי מלים לעידן אבידני.

<דוד קשני: שתי מלים לדוד.

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: עשר מלים לדוד קשני, ושאלה לחברת הכנסת ידידתי פנינה תמנו-שטה.

<עידן פינק-אבידני: קודם כול, אני רק רוצה להגיד שיש לנו המון שאלות ואני אשמח אם נוכל להעביר רשימת שאלות.

אבישי ברוורמן: תעבירי בכתב אליו, עם העתק אלי, כדי שאנחנו נפקח.

<עידן פינק-אבידני: מצוין.

<עידן פינק-אבידני: השאלה העיקרית שאני רוצה לשאול זה לגבי הקרן החדשה שהוקמה לאחרונה.

<עידן פינק-אבידני: הבנו שכן הוקמה קרן ושיש כסף בקרן הזאת.

<עידן פינק-אבידני: מעבר לשאלות הנקודתיות של כמה כסף יש וכל הדברים האלה, רצינו לשאול מה הממשק בין הקרן, בין משרד השיכון ומשרד האוצר, ומי מפקח על זה.

<עידן פינק-אבידני: נשמח לקבל הבהרות, במיוחד לאור זה שבשנים האחרונות, כספים של הדיור הציבורי ממש נגנבו מהדיירים.

<שלמה בן אליהו: אני אענה לך.

<שלמה בן אליהו: הכסף הזה מגיע ישירות מהחברות שמוכרות את הדירות, ישירות למשרד השיכון.

<שלמה בן אליהו: יש קרן במשרד השיכון, שהוא מנהל אותה.

<שלמה בן אליהו: מתוך הכספים שנאספו עד עתה ממכירת הדירות בדיור הציבורי, העברנו כבר 200 מיליון שקלים לעמידר לצורך קניית דירות, זאת אומרת מה שדיברנו, הולכים לקנות אלף דירות מתקבולים על חשבון רכישת הדירות שהגיעו כבר, העברנו 200 מיליון שקלים, אנחנו הולכים להעביר בשבועיים הקרובים עוד 100 מיליון שקלים.

<שלמה בן אליהו: עמידר עכשיו קיבלה גם את ההנחיות איזה סוג דירות קונים ומה קונים.

<שלמה בן אליהו: מה אנחנו כן קונים מהכספים האלה?

<שלמה בן אליהו: יש לנו רשימת ממתינים.

<שלמה בן אליהו: רשימת ממתינים בעצם מאופיינת – אני יודע נניח שדייר מספר 1 הוא אדם שצריך דירה בקומת קרקע בהוד השרון, אז הולכים לחפש דירת קומת קרקע ברמת השרון, שתתאים לאותו אדם שממתין במספר 1, וככה לפי הרשימה.

<שלמה בן אליהו: ואלה כספים שמגיעים, לא נשארים אצלנו, עוברים ישירות לחברות לצורך קנייה.

אבישי ברוורמן: עידן, את יתר השאלות אנא תעבירי, ואנחנו נעקוב.

<עידן פינק-אבידני: זה אומר שהאוצר לא מעורב הפעם בקרן הזאת?

<שלמה בן אליהו: יש לנו פעם ראשונה הנאה, שהאוצר צריך לבקש מאתנו נתונים ואנחנו לא צריכים לבקש ממנו.

אבישי ברוורמן: יפה מאוד.

אבישי ברוורמן: דוד קשני.

<דוד קשני: כל הכבוד ליושב-הראש, ורבותי, דוד מהפורום לדיור ציבורי.

<דוד קשני: אילן, אני רוצה שאתה תקשיב למספר שאני נותן עכשיו, זה נוגע אליך, מה ששאלת ולא ענו לך.

<דוד קשני: מאז קום המדינה היו 400,000 דירות בדיור הציבורי.

<דוד קשני: ב-1998, לפי החוק של רן כהן שחוקקנו אותו כאן בכנסת, היו 120,000 דירות ברשימה.

<דוד קשני: 40,000 דירות נמכרו מתוך הרשימה הזאת, 60,000 במלאי היום.

<דוד קשני: לאן נעלמו 20,000 דירות, זאת השאלה שאתה שאלת, חבר הכנסת אילן גילאון.

<דוד קשני: מבקר המדינה גם שאל את אותה שאלה שאני שואל, ועד היום הם לא ענו על העניין הזה.

<דוד קשני: הם מוכרים את הדירות האלה לכל מי שרוצה, והוא לא גר בדיור ציבורי, אנחנו יודעים את זה.

<דוד קשני: 20,000 דירות, רבותי.

פנינה תמנו: לא, חלקן לא נמכרו, פשוט יש להן שימוש לצרכים אחרים.

<דוד קשני: 40,000 נמכרו לדיירי הדיור הציבורי.

<דוד קשני: נכנסו שלושה מיליארד שקלים, מתוכם שני מיליארד עברו ליהודים בארצות-הברית.

<שלמה בן אליהו: יש 20,000 דירות שאנחנו מחביאים אותן.

<דוד קשני: לא, אתה לא מחביא אותן, אתה פשוט מוכר אותן בשוק החופשי.

<דוד קשני: אני יודע את זה ממבקר המדינה.

<עידן פינק-אבידני: או שנותנים לסטודנטים לשלם 400 שקל בחודש.

<דוד קשני: אתם לא אומרים את זה.

<דוד קשני: אנחנו יודעים את זה.

<שלמה בן אליהו: אני יכול להגיד לך במילה אחת – לא היה ולא נברא.

<דוד קשני: עוד שאלה קטנה.

<דוד קשני: יש לנו 60,000 דירות בדיור הציבורי, המלאי.

<דוד קשני: מה שאני שואל - - -

אבישי ברוורמן: הייתה פעם שאלה "איפה יוסל'ה?" כשאילן נולד, הייתה שאלה "איפה יוסל'ה שוחמכר", בכל העיתונים היה "איפה יוסל'ה".

אבישי ברוורמן: עכשיו הוא שואל איפה ה-20,000.

אבישי ברוורמן: אתה תענה.

<דוד קשני: שאלה שנייה שלי: יש 60,000 במלאי.

<דוד קשני: פעם היה מדובר לעשות דודי שמש לדיירי הדיור הציבורי.

<דוד קשני: אני רוצה לשאול כמה דודי שמש עשו לתוך ה-60,000 האלה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: 20,000 דודי שמש.

אבישי ברוורמן: בן, תשובתך.

<שלמה בן אליהו: אני לא יודע איך להתבטא - - -

אבישי ברוורמן: 20,000 – לא היה ולא נברא, אמרת?

אבישי ברוורמן: זה אגדה?

<דוד קשני: אלה שאלות קשות.

<קריאה: סליחה, אתה לא צריך להתאפק.

<שלמה בן אליהו: אני אתאפק.

<שלמה בן אליהו: אני אבדוק.

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: תודה.

<יובל פרנקל: לגבי הדודי שמש, אני יכול לומר בעמיגור אבל אני בטוח שזה גם בעמידר.

<יובל פרנקל: מתוך 12,000 דירות של דיור ציבורי, נשארו לנו פחות מ-2,000 שאין בהן דודי שמש, זאת אומרת בעקבות התקציב המיוחד הוחלפו ב-80% מהדירות.

אבישי ברוורמן: יפה מאוד.

<קריאות: - - -

<רן מלמד: אחד החוקים הכי חשובים.

<הגר קאופמן - שרן: גם בעמידר, דרך אגב.

אבישי ברוורמן: מילה אחרונה לחברת הכנסת המקסימה פנינה תמנו-שטה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מעריכה את זה שאתה מוביל את הדיון הזה, זה דיון ראוי לשבח, אבל אני אעריך אותך עוד יותר אם תעדכן אותי בפעם הבאה שיש דיונים כאלה.

אבישי ברוורמן: זה מפורסם בכתובים, אני לא מעדכן אישית.

פנינה תמנו: לצערי, באמת לא יכולתי להיות נוכחת בכל הדיון, אבל כמה נקודות שאני כן רוצה להתייחס אליהן.

פנינה תמנו: הדבר הראשון, בהמשך לדברים שלך, אני חושבת שאתם צריכים לרשום לכם כן לצאת למאבק בלתי מתפשר לפנות את הדירות של הדיור הציבורי, שכרגע משתמשים בהן לצרכים אחרים.

פנינה תמנו: יש כ-3,000 דירות כאלה במאגר, אולי פחות, אבל אני יודעת שזה למעלה מ-1,000 – היה לנו דיון על זה, רונן, בוועדה לזכויות הילד.

פנינה תמנו: אני חושבת שזה לא הגיוני שאנחנו נשב בחיבוק ידיים.

פנינה תמנו: אני בטוחה שאתם מנסים לעשות משהו, אבל לא מספיק מתפשר.

פנינה תמנו: אם רוצים לפנות את הדירות האלה, אפשר כמובן לשנס מותניים יחד עם המשטרה, יחד עם ההוצאה לפועל, עם מי שצריך, כי זה אמור לשמש עוד כמה אלפי משפחות שקורת הגג הזאת, תאמין לי, תציל אותן.

פנינה תמנו: זה דבר ראשון.

<עידן פינק-אבידני: הם לא רוצים.

פנינה תמנו: הדבר השני שאני רוצה להתייחס אליו.

<עידן פינק-אבידני: הם לא רוצים.

<שלמה בן אליהו: שטויות.

<עידן פינק-אבידני: הסטודנטים של איילים שגרים בדיור ציבורי בקריית שמונה משלמים 400 שקלים.

פנינה תמנו: לא ניכנס למה זה משמש, יש כל מיני שימושים.

פנינה תמנו: לדעתי זה לא נכון להיכנס עכשיו לאיזה שימושים.

פנינה תמנו: הדבר השני שאני רוצה להתייחס אליו ולברך על כך שבעצם יש לכם כמדיניות, לתת מבחינת הדיור הציבורי לאנשים שהם רב-מצוקתיים, זה דבר מאוד חשוב.

אבישי ברוורמן: הוא התייחס לזה.

פנינה תמנו: זה דבר מאוד חשוב, אני רק מברכת על זה.

פנינה תמנו: והדבר האחרון שלשמו אני הגעתי, אני רוצה לשאול אתכם, מה קורה עם התקציב?

פנינה תמנו: דיברתם על שיתוף, אחד האנשים המכובדים פה דיבר על שיתוף פעולה עם משרד הקליטה.

פנינה תמנו: אני רוצה לדעת מה קורה מבחינת יוצאי אתיופיה כי הייתה תוכנית חומש – אתם מכירים שניכם, מכובדי – ועם זאת, ה-120 מיליון שקלים שבג"ץ גם קבע שצריך לעשות איתם שימוש, לא נעשה פה שימוש.

פנינה תמנו: דיברתם על בנייה לעולים חדשים.

פנינה תמנו: בקריטריונים של בניית הדירות שדיברו עליהן פה, יוצאי אתיופיה לא נכנסים.

פנינה תמנו: אני רואה את הדף הזה במצגת שלכם על הסכמי הגג.

פנינה תמנו: אני חושבת שיש לנו הזדמנות נדירה ואדירה, ואני חייבת לומר לך, אדוני המנכ"ל, שרונן יושב אתנו בוועדה בין-משרדית, עושה עבודת קודש ומוביל את זה ומבין שיש שכונות מצוקה שחייבים להעלים אותן – קריית משה, חפציבה ועוד ועוד שכונות, רמת אליהו – ואני הייתי בכלא אופק, שזה הכלא היחיד לקטינים במדינת ישראל, 30% מהכלואים זה ילדים אתיופים, כשאנחנו רק 1.5% מכלל האוכלוסייה - וברוורמן, תשמע – שאלתי אותם איפה הם גרים, שאלתי אחד-אחד, כולם גרים באותן שכונות שהפכו להיות גטאות.

פנינה תמנו: אנחנו צריכים, תחת הסכמי הגג המדינה צריכה להוביל מהלך של בינוי-פינוי, לפחות בתור התחלה פיילוט של חמש שכונות, ולדאוג לכך שזה נכנס בתקציב, ואתם חייבים לקחת את זה כתוכנית דגל, כי זה לא בעיה של יוצאי אתיופיה, זה בעיה של כלל החברה ואנחנו נפתור אותה.

אבישי ברוורמן: יישר כוח, חברת הכנסת תמנו-שטה.

אבישי ברוורמן: רונן, אתה פה תתייחס במילה אחת, ואני אסכם.

אבישי ברוורמן: תודה.

<רונן כהן: קודם כול, אני חייב להגיד לכם, למדתי הרבה מהדיונים בתוכנית חומש, באמת, דברים שהם ברמה - - -

אבישי ברוורמן: היכולת שלו – ואני מוכרח לציין כי אני יושב עם הרבה פקידי ציבור - רונן מקשיב.

אבישי ברוורמן: חוכמת ההקשבה, ואני מאמין בחוכמת השולחן.

אבישי ברוורמן: יכולת ההקשבה, ולקחת רעיונות ודברים – הנה, מוטי אלבז העלה – זו תכונה מאוד יפה.

אבישי ברוורמן: צניעות והקשבה.

<רונן כהן: אז אם כבר מדברים על צניעות אז חשוב לומר שלמדתי הרבה, בכל צעד ושעל, תובנות.

<רונן כהן: ככל שהעמקתי, פניתי למנכ"ל, תיארתי לו את הדברים, קיבלתי רוח גבית.

<רונן כהן: אני חושב שאנחנו הולכים להיות שותפים לאיזושהי הצעה פורצת דרך.

<רונן כהן: אני מקווה מאוד שכולם יהיו.

<רונן כהן: לגבי השכונות שדיברת עליהן, זה היה הרעיון של המנכ"ל, הנושא של פינוי-בינוי.

<רונן כהן: הוא חושב שצריך לשים את כל הכסף שם, אנחנו מתווכחים, אני רוצה שהוא ישאיר לי קצת משהו אחר, אבל בעיקרון זה הכיוון.

<רונן כהן: אנחנו מודים, מבינים שהתוכנית הקיימת נכשלה.

<רונן כהן: אם לא נשנה את הכללים הכסף יישאר, ואנחנו מתכננים – בסופו של דבר זו תהיה ממשלה שתצטרך לקבל פה החלטות, ואני מקווה שזה יצליח.

אבישי ברוורמן: תודה.

פנינה תמנו: במשפט, אדוני המנכ"ל – תשים את כל הכסף?

אבישי ברוורמן: אני חושב שהוא אמר מספיק.

פנינה תמנו: לא.

פנינה תמנו: אני רוצה לדעת אם יש גיבוי מהמנכ"ל, אני רוצה לשמוע אותו.

<רונן כהן: אמרתי לך, אני אומר את זה בצורה גלויה – אני קיבלתי אישית - - -

פנינה תמנו: - - -

<רונן כהן: אני רק מקווה שאם תשאלי אותו, הוא לא יחזור בו, זה מה שחשוב לי.

אבישי ברוורמן: תודה.

פנינה תמנו: תודה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה לסכם.

אבישי ברוורמן: קודם כול, אני רוצה להגיד לכם שהוועדה תמשיך לעקוב עכשיו בצורה יסודית אחרי כל מה שקורה כאן.

אבישי ברוורמן: אני קודם כול מודה לפקידי ציבור ואני מודה לבן, שלמה בן אליהו, שעושה מלאכתו נאמנה.

אבישי ברוורמן: לפעמים כועסים עליו – אני מנסה, אני גדול ממנו בשנה אולי אז אני רוצה לחנך אותו שטיפה ישלוט, אבל הוא עושה עבודה מהלב, באפקטיביות.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכל הפעילים – יושב פה מוטי ויושבים פה אחרים, עידן ואחרים שעובדים, נציגי עמידר – אבל, אחרי שאמרתי את כל הדברים האלה, לצערי, כמה שהרבה אנשים עושים עבודה טובה, בלי אותן עמותות ובלי אותם אנשים, רן מלמד ואחרים, הלחץ של הציבור, הדברים לא היו קורים.

אבישי ברוורמן: אבל עדיין, אני חוזר לנקודה הראשונה שהעלה כבוד השר אורי אריאל, שאמרתי, שר מאוד אפקטיבי.

אבישי ברוורמן: בעיית ההיצע לא נפתרת, אני יוצא מכאן מאוד מאוד פסימי מכיוון שההבטחות שב-2016 יבוא המשיח, זה אחרי הבחירות, ואחרי הבחירות זה כמו "אחרי החגים".

אבישי ברוורמן: תמשיכו במלאכה, אנחנו בצרה.

אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים לחתוך את הדברים, לבטל את מס ערך מוסף אפס, להגדיל את ההיצע, ולעבוד ביתר אפקטיביות – כמו שאמרתי, כמו ביהודה ושומרון.

אבישי ברוורמן: תודה רבה ויישר כוח.

אבישי ברוורמן: הישיבה נעולה.