הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 19, פרוטוקול מספר 89, 2014-11-03 12:00

עדי קול: צהרים טובים.

עדי קול: אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לפניות הציבור בכנסת.

עדי קול: למי שלא מכיר, אני אציג את הוועדה.

עדי קול: הוועדה לפניות הציבור היא ועדה מיוחדת שיש לה את אותן סמכויות כמו לכל ועדה אחרת בכנסת.

עדי קול: ההבדל בינה לבין הוועדות האחרות הוא שהיא מתכנסת בעקבות פנייה של אדם, של ארגון, של גוף שמעלה סוגיה ויש עניין להעלות אותה לדיון בכנסת.

עדי קול: הפנייה שקיבלנו ובעקבותיה התכנסנו היום היא פנייה שהגיעה ממישל מרסייה, יושב ראש התאחדות מעצבי השיער.

עדי קול: נבקש ממך להציג את הפנייה ואחר כך נמשיך ונשמע את הגופים השונים.

<מישל מרסייה: אני רוצה לומר תודה רבה ליושבת ראש הוועדה חברת הכנסת עדי קול על ההתכנסות.

<מישל מרסייה: אנחנו כבר שנתיים וחצי בתהליך ארוך ומייגע לנסות להסדיר את ענף הספרות בישראל כנהוג בעולם המערבי.

<מישל מרסייה: נקטנו בהרבה מאוד פעולות והעברנו הרבה מאוד מידע הן למשרד הכלכלה והן למשרד הבריאות במטרה אחת והיא הסדר.

<מישל מרסייה: למה הסדר?

<מישל מרסייה: מכיוון שהענף הזה מתנהל בצורה לא נכונה.

עדי קול: אני אומר שהטענות שנשמעו כלפיך הן שאתה רק רוצה להגביל את המתחרים שלך ולכן אתה עושה את זה וכי יש לך אינטרס אישי בתהליך.

<מישל מרסייה: אני אשמח מאוד להסביר וגם לתת תשובות.

<מישל מרסייה: אין לזה קשר ברצון שלי כמעצב שיער ויושבים כאן אתי עוד מעצבי שיער.

<מישל מרסייה: אנחנו מאוגדים היום עם סדר גודל של 400 מספרות שאף אחד לא הכריח אותנו אלא אנחנו עושים את זה לטובת עצמנו ולטובת הבנה מרכזית שהענף הזה בישראל מנוהל בצורה לא נכונה.

<מישל מרסייה: אני לא רוצה להגיד שעוד הרבה ענפים אחרים שנחשבים לעבודות כפיים מתנהלים בצורה לא נכונה.

<מישל מרסייה: זה באמתחתה של מדיניות של ממשלת ישראל, זאת והקודמות לה, ששמו את הענפים שקוראים להם ענפים לא חשובים.

<מישל מרסייה: אנחנו יודעים שיש בעיות גם בתחום של הייצור.

<מישל מרסייה: אמרו שכל הענפים האלה יסתדרו, שידאגו לעצמם, הם לא עורכי דין, הם לא רואי חשבון, הם לא מייצרים תוכנה.

<מישל מרסייה: הם החברה.

<מישל מרסייה: החברה בדיוק באה מהמקום הזה.

<מישל מרסייה: היא באה מאותו מקום שחברה מסודרת מארגנת את הענפים שלה באופן מקצועי.

<מישל מרסייה: איזה מקצוע?

<מישל מרסייה: מצד אחד משרד הכלכלה יצר עולם שלם של חוקים, סוג 1, סוג 2, סוג 3, הגדרה מובנית של מקצוע הספרות, ומצד שני אין שום אכיפה.

<מישל מרסייה: אם כן, לשם מה מר פדידה צריך להחזיק בית ספר או מר מישל מרסייה סגר את בית הספר שלו?

<מישל מרסייה: כי יודעים שאין צורך.

<מישל מרסייה: הרי אם את מחר רוצה להחליט להיות ספרית, אף אחד לא מונע ממך לעשות זאת.

<מישל מרסייה: רדי לרחוב, תפתחי מספרה, קחי רישיון באותה עירייה מקומית וזהו, את ספרית.

<מישל מרסייה: מה הרקע שלך?

<מישל מרסייה: את עובדת עם חומרים כימיקליים.

עדי קול: מה ידרשו ממני?

<מישל מרסייה: כלום.

<יאיר קמיר: זאת הבעיה.

<מישל מרסייה: משרד הכלכלה, בטענה שלדעתי היא לא חוקית אבל זה דיון נפרד, טוען שאנחנו רוצים להפריע לתחרות שוק חופשי.

<מישל מרסייה: מה הקשר?

<מישל מרסייה: האם בעל מקצוע צריך ידע לתחום שהוא עוסק בו?

<מישל מרסייה: התשובה היא חד משמעית: ברפובליקות בננות לא צריך אבל אנחנו לא רפובליקת בננה, לפחות כך אני תופס את עצמי.

<מישל מרסייה: משרד הבריאות עושה היום מאמצים מאוד גדולים לחבר את החקיקה בהסדר של התחום של הכימיקלים למיניהם במיוחד בתחום הקוסמטיקה ורוצה להתיישר כלפי מה שקורה היום באירופה.

<מישל מרסייה: מה ההבדל בינינו?

<מישל מרסייה: אותו דבר.

<מישל מרסייה: בתחום שלנו מעצבי שיער שלא למדו מקבלים חומרים מסוכנים, חד משמעית מסוכנים.

<מישל מרסייה: חברות הביטוח מבטחות באופן לא חוקי מכיוון שבכל פוליסה של חברת ביטוח כתוב שאם אין לך תעודה, מה שיקרה לקוח הוא באחריותך.

<מישל מרסייה: חברת הביטוח גובה ממנו כסף ומצד שני יודעים מראש שלא יגנו עליו במידת הצורך כי אין לו תעודה.

<מישל מרסייה: יש ספרים שיש להם תעודה.

<מישל מרסייה: אני לא אומר לך שלכולם אין תעודה אבל יש עוד הרבה שאין להם תעודה ועוד הרבה שסיימו קורס סוג 1 במשך שבעה חודשים, ואז השאלה היא האם הם יכולים להפוך להיות בעל מקצוע?

<מישל מרסייה: התשובה היא לא.

<מישל מרסייה: אין ספק שמה שעשה רעש גדול לאחרונה זה הנושא של הפורמלדהיד, מה שמוגדר כפורמלין.

<מישל מרסייה: החומר הזה נמצא בתעשייה כבר הרבה מאוד שנים באחוזים מאוד קטנים.

<מישל מרסייה: על פי חוק של משרד הבריאות שהיה אז ואני לא יודע אם היו שינויים, היה צריך שיהיה 0.2 ML, 0.2 אחוז לכל אלף ML וזה אומר שזאת הכמות שמשרד הבריאות התיר לעשות שימוש בה.

<מישל מרסייה: חומרים שמסתובבים שאנחנו בדקנו במעבדות, יש לנו גם קבלות והוכחות לכך, מסתובבים עם 15 אחוזים פורמלין בפנים.

<מישל מרסייה: שמונים אחוזים מהמספרות בישראל עובדות עם החומרים האלה, מרעילות את עצמן ואת הצוותים שלהן והכול מתחת לעיניים של מערכות הפיקוח כאשר כל אחד מעביר את הכדור האחד לשני ולא רוצה לטפל בזה, ולמה?

<מישל מרסייה: כי ברור לגמרי שאם אני הולך לייצר איזושהי חקיקה שדורשת ממך התנהלות תקינה, אני צריך לבנות מערכת אכיפה ומערכת אכיפה עולה כסף ולכן למה שהמשרד המסוים הזה יוציא את הכסף הזה?

<מישל מרסייה: אני וכולנו משלמים כאזרחים – מעבר לתפקידים שלנו אנחנו גם אזרחים – ואני לא מבין למה ענף שלם שאין אדם במדינת ישראל שלא עובר דרכו – אני רואה שכולכם מסופרים, מסודרים ומאורגנים – ובעצם אף אחד לא נותן את הדעת.

<מישל מרסייה: ענף שלם מתנהל מתחת לעיניים של כולנו ולאף אחד לא אכפת אם מרעילים אותנו או לא מרעילים אותנו.

<מישל מרסייה: ידיו של משרד הבריאות קשורות מכיוון שהוא לא מסוגל לעשות אכיפה.

עדי קול: לפני שפנית אלי, למי עוד פנית?

<מישל מרסייה: לכולם.

<מישל מרסייה: אני מכיר כל מי שיושב.

<מישל מרסייה: אולי אותך לא הכרתי אבל רוב האנשים שיושבים כאן, אני מכיר אותם.

עדי קול: אני מברכת את חברת הכנסת רינה פרנקל שהצטרפה אלינו.

<מישל מרסייה: אנחנו מכירים מהרבה מאוד אינטראקציות אבל בעיקר מאז אנחנו מטפלים בנושא.

<מישל מרסייה: משרד הבריאות, אם זאת גברת נגדאי שבהחלט מבינה לליבנו ומבינה את זה כיועצת מקצועית של התחום מטעם המדינה ובמשרד הכלכלה, עם מעט מאוד אנשים שנמצאים כאן נפגשתי בעבר אבל חלקם נמצאים כאן.

<מישל מרסייה: אני אומר היכן אנחנו עומדים.

<מישל מרסייה: קודם כל, הבאנו לכם מסמכים שמסבירים את הכול ואני מציע לקרוא אותם היטב כי זאת שורה מאוד ארוכה של תהליכים שעשינו.

<מישל מרסייה: מה שבעצם קורה זה שאנחנו כדור שעובר בין משרד הבריאות למשרד הכלכלה והכדור חם להם, כך שאחד אומר שהוא לא רוצה לטפל בזה כי זה לא התחום שלו וכי הוא לא צריך לעשות קורסים, משרד הכלכלה אומר, לא, אני לא חושב בכלל שאתם צריכים את זה, אני חושב שאתם לא צריכים את הקורסים האלה וכי מקצוע הספרות יכול להמשיך להתנהל כך.

<מישל מרסייה: אז משרד הכלכלה אומר למשרד הבריאות שאם הם חושבים שיש בזה סיכון, משרד הבריאות צריך לטפל בזה.

<מישל מרסייה: אם אתם שואלים אותי האם דחפו אותנו למשרד הבריאות, אומר שמשרד הכלכלה האיץ בנו לפנות למשרד הבריאות במטרה שנגיד – וזה מאוד חשוב לציין את זה – שרק בגלל החומרים אנחנו בסכנה, אבל זה לא נכון.

<מישל מרסייה: יש עוד הרבה מאוד דברים שהם קשורים לענף הזה והם דורשים ידע מקדים.

<מישל מרסייה: מישהו יודע כמה חשוב להבין דרמטולוגיה בסיסית כדי להתעסק עם חמצנים?

<מישל מרסייה: יש שורה שלמה של חומרים שנחשבים למסוכנים.

<מישל מרסייה: בכל העולם בתחום המספרות יש דגש ועל המוצרים כתוב לשימוש מקצועי בלבד.

<מישל מרסייה: זה אומר שרק לבעלי מקצוע.

<מישל מרסייה: מי הוא המקצוען ואיך אני מגדיר אותו בארץ?

<מישל מרסייה: הרי משרד הכלכלה אומר שהוא לא צריך להוציא תעודה והוא לא מוציא תעודה.

<מישל מרסייה: משרד הבריאות, מר זאב פיש - שהיום יש לו אירוע מאוד חשוב לא יכול היה להצטרף אלינו – מבין את הבעיה ומנסה לתת פתרון אבל אנחנו צריכים שיתוף פעולה בין המשרדים.

<מישל מרסייה: משרד הפנים שהוא שחקן חשוב שמשפיע על הרבה דברים במקצוע הספרות, גם הוא בוחר להתעלם מאתנו.

<מישל מרסייה: הרי העיריות צריכות לעשות פעולה מאוד פשוטה והיא להגדיר כאן במשרד הכלכלה ובמשרד הבריאות הגדרות מובנות שאנחנו נתנו אותן באופן מסודר ולהגדיר שמהיום והלאה מי שירצה לפתוח מספרה, יצטרך להציג תעודה שהוא למד ולפחות שנתיים ניסיון.

<מישל מרסייה: יכול להיות שבמשך שבעה חודשים בן אדם לומד ספרות ויודע את כל התחום?

<יאיר קמיר: איזה ניגוד אינטרסים יש לנו בזה?

<יאיר קמיר: אין שום ניגוד אינטרסים.

<יאיר קמיר: יש לי בית ספר לעיצוב שיער בפתח תקווה מעל שלושים שנים בפיקוח משרד העבודה, משרד הכלכלה, משרד המסחר, כל השמות שהיו עד היום.

עדי קול: אתה אומר שכן יש פיקוח על בתי הספר.

<יאיר קמיר: יש פיקוח.

<לובה נגדאי: לא על מספרות שנותנות אישור זה או אחר.

<לובה נגדאי: יש פיקוח רק על בתי ספר.

<יאיר קמיר: לצערי לא ממש פיקוח.

<יאיר קמיר: התלמיד שלומד אצלי מסיים קורס והוא אומר לי שהוא לא צריך תעודה כי לשם מה הוא צריך תעודה?

<יאיר קמיר: אני נלחם עם אותו תלמיד שיבוא למבחנים.

<יאיר קמיר: יושבת כאן לובה נגדאי והיא יודעת.

<יאיר קמיר: אני נלחם עם כל תלמיד באופן אישי כדי שיבוא לעשות מבחן של משרד הכלכלה כדי שתהיה לו תעודה ביד אבל הוא שואל מה הוא יעשה עם התעודה הזאת.

<יאיר קמיר: הוא אומר שאין לו מה לעשות אתה והוא זורק אותה.

<יאיר קמיר: זאת הבעיה.

<יאיר קמיר: אנחנו רוצים שתהיה לזה משמעות.

<מישל מרסייה: אני חושב שלא יעלה על הדעת שחופש העיסוק יעלה בצורה עיוורת על בריאות הציבור כי זה מה שבעצם קורה.

<מישל מרסייה: חופש העיסוק.

<מישל מרסייה: מישהו הולך עם איזשהו דגל כאילו באנו להפריע לחופש העיסוק.

<מישל מרסייה: מה הקשר?

<מישל מרסייה: יש לך מקצוע?

<מישל מרסייה: יש כאן אנשים בעלי מקצוע?

<מישל מרסייה: קיבלתם תעודה?

<מישל מרסייה: הוכשרתם לכך?

<מישל מרסייה: מה ההבדל בינינו?

<מישל מרסייה: איזה הבדל?

<מישל מרסייה: אני לא מצליח להבין מה ההבדל.

<מישל מרסייה: החברה יצרה כאן מעמדות שמייצרות הבדלים בין אנשים שכאילו צווארון לבן לבין צווארון כחול.

<מישל מרסייה: צווארון כחול, אם הוא חרת, הוא צריך ללמוד את זה, ואם הוא ספר, הוא צריך ללמוד את זה, ואם הוא אופה לחם, הוא גם צריך ללמוד את זה.

<מישל מרסייה: בצרפת יש חוק ודרשו מכל הסופרמרקטים הגדולים להוריד את המילה בולנז'ה, שזה אומר אופה.

<מישל מרסייה: למה?

<מישל מרסייה: כי בתוך הסופרמרקטים היו מאפיות והיה כתוב בולנז'רי ואמרו שזה מקצוע ולכן אתה לא יכול להדביק אותו ולשייך אותו אליך כאשר המכונות אופות את הלחם.

<מישל מרסייה: כאן מדובר באנשים שעובדים בעבודות כפיים ולכן אותם אנשים חייבים לקבל תעודה, אסמכתה לכך שהם יודעים את המקצוע.

<מישל מרסייה: אהבתם את זה או לא אהבתם את זה – זה יקרה.

<מישל מרסייה: אפשר לדחות אותנו אבל אי אפשר למחוק אותנו כי אנחנו קיימים.

<מישל מרסייה: לפי מה שפרסמה גברת מרציאנו בתכנית שלה, כלכלה, לפני ארבעה חודשים – אפשר לצפות בזה - היא טענה שלפי הסקר שהם עשו והבדיקה יש 16 אלף מספרות שמתנהלות במדינת ישראל.

<מישל מרסייה: משרד הכלכלה טוען שיש 12 אלף.

<מישל מרסייה: אנחנו אומרים שהמספר הוא בין 10,000 ל-12 אלף.

<מישל מרסייה: מי צודק?

<מישל מרסייה: מה זה חשוב?

<מישל מרסייה: יש לנו כ-6,000 מספרות מיותרות וזאת עובדה.

<מישל מרסייה: למה?

<מישל מרסייה: כי בעולם המערבי אומרים שבכל עסק יש יחס למספר התושבים.

<מישל מרסייה: אם יש לך שישים מיליון תושבים במדינה, היחס צריך להיות בערך 2,500 אנשים למספרה.

<מישל מרסייה: במדינת ישראל יש לנו משהו נדיר, אנחנו עומדים היום על 500 אנשים לכל מספרה וזה אומר תינוקות ומבוגרים.

רינה פרנקל: ועוד עובדים מהבית.

<מישל מרסייה: ועוד עובדים מהבית.

<מישל מרסייה: זאת אומרת, הענף הזה מועד לפורענות בכל ההיבטים.

<מישל מרסייה: בכל היבט אפשרי הוא מועד לפורענות.

<מישל מרסייה: ברור לגמרי שענף שהוא לא מאורגן, לא רואים אותו.

<מישל מרסייה: תודה לכל אנחנו יותר ויותר מאורגנים, גם יותר ויותר מפנימים את הצורך בהתארגנות.

<מישל מרסייה: אני בכלל חושב שכל הענפים שקשורים למקצועות הכפיים, שאלה קוסמטיקאיות, שאלה מעצבי שיער, שאלה מאפרים, שאלה אנשים שצריכים ללמוד עם רקע מתאים כדי להיות בעלי עסק, שלא נדבר על כך שגם בעסק צריך לדעת לנהל אותו.

<מישל מרסייה: כמה עסקים נפתחים כל שנה ונסגרים?

<מישל מרסייה: למי זה אכפת?

עדי קול: אני רוצה לדעת לגבי המצב הנוכחי.

עדי קול: איזה ביקורת יש לגבי שימוש בחומרים מסוכנים?

<יאיר קמיר: אין.

<מישל מרסייה: אין.

עדי קול: כלום?

<מישל מרסייה: שום דבר.

<מישל מרסייה: אולי משרד הבריאות רוצה להגיד משהו.

<יאיר קמיר: כל אדם יכול לעשות מה שבא לו.

<מישל מרסייה: איזה רקע יש למעצב שיער כדי לעשות דיאגנוזה בסיסית?

עדי קול: אומרת כאן היועצת המשפטית של הוועדה שזה לא נכון.

<ורד זילברמן קורן: אני רק רוצה לעשות סדר מבחינת הסמכויות והחוקים הקיימים.

<ורד זילברמן קורן: כל בעל מספרה צריך, אם הוא פועל כחוק, לפתוח את המספרה ולקבל רישוי עסקים בהתאם לחוק רישוי עסקים.

<ורד זילברמן קורן: את זה הוא מקבל מרשות הרישוי המקומית.

<מישל מרסייה: מהרשות המקומית.

<ורד זילברמן קורן: מי שאחראי עליה הוא משרד הפנים.

<ורד זילברמן קורן: אני מחלקת את זה לפי משרד ממשלה.

<ורד זילברמן קורן: מעבר לזה, יש גם תקנות רישוי עסקים, תנאי תברואה נאותים לעסקים לא רפואיים לטיפול בגוף האדם שקובעים שורה של תנאים תברואתיים שחלים על בתי עסק כולל מספרות, בתי קעקוע ודברים כאלה.

<מישל מרסייה: אנחנו מכירים את זה.

<מישל מרסייה: זה ידוע.

<ורד זילברמן קורן: לגבי תמרוקים, לגבי תכשירים, יש צו פיקוח על מצרכים ושירותים (תמרוקים) שבאמת מגדיר ולמעשה מחייב כל מי שעוסק או משתמש או מוכר תמרוק ברישוי ממשרד הבריאות ולמשרד הבריאות יש שורה ארוכה של תכשירים שמקבלים רישוי.

<ורד זילברמן קורן: את זה אני מפרידה באמת מהטענות של מר מישל מרסייה לגבי נושא של הסדרת העיסוק והסדרת המקצוע שהן טענות אל מול משרד הכלכלה.

<ורד זילברמן קורן: יש כאן שני משרדים ממשלתיים שיש להם פלטפורמה חקיקתית או תקנות שבהחלט יכולים לבצע אכיפה ואפשר לשאול אותם מה נעשה.

<מישל מרסייה: קודם כל, אנחנו מסכימים לכל מה שאמרת ואנחנו מודעים לזה ויודעים.

<עמיחי נביאי: תרשה לי לענות.

<עמיחי נביאי: אני מייצג את העמותה.

<עמיחי נביאי: הייתי רוצה לחדד איזושהי נקודה לגבי ההכשרה המקצועית שעומדת בפיקוח של משרד הכלכלה.

<עמיחי נביאי: זה עומד בפיקוח אבל זה לא מחייב אף אחד לעבור את ההשתלמות או את הקורס הזה.

<עמיחי נביאי: זאת אומרת, ספר שעבר את הקורס או ספר שלא עבר את הקורס, שניהם יכולים לפתוח עסק של מספרה.

<עמיחי נביאי: לגבי רישוי עסקים.

<עמיחי נביאי: אמנם יש פיקוח ומי שרוצה לפתוח עסק של מספרה צריך לקבל רישיון עסק.

<עמיחי נביאי: רישיון העסק אינו כולל עמידה בתנאי של ידע מקצועי של שימוש בחומרים כימיים.

<ורד זילברמן קורן: זה נפרד.

<עמיחי נביאי: נכון.

<ורד זילברמן קורן: רישוי עסק הוא עניין תכנוני, מבני, עניין של בטיחות.

<עמיחי נביאי: לא נוגע בנקודה של חומרים כימיים.

<יאיר קמיר: לא מבקשים כלום.

<ורד זילברמן קורן: אבל יש לך את תנאי התברואה הנאותים לעסקים לא רפואיים שנותנים את התנאים היותר ספציפיים וייחודיים כמו היגיינה, כמו זיהום, כמו טיפול.

<ורד זילברמן קורן: לגבי התכשירים הכימיים, יש לך את הצו.

<ורד זילברמן קורן: מי שעובד ועושה את כל התהליך כחוק, אמור גם להשתמש רק בתכשירים שאושרו על די משרד הבריאות.

<ורד זילברמן קורן: לגבי הכשרה ולגבי עצם העיסוק עצמו, אני לא מתייחסת כי זאת טענה מול משרד הכלכלה.

<עמיחי נביאי: אני אקח צעד אחד אחורה.

<עמיחי נביאי: הפרופשיונל יוז, עליו אנחנו מדברים, זה הטיוב עצמו, התכשיר עצמו כשאתה צריך להיות מומחה כדי לעסוק בזה.

<עמיחי נביאי: אתה צריך לקחת תכשיר שעבר את הרישוי המתאים אבל כל אזרח במדינת ישראל יכול לקחת מי חמצן בריכוז של 12 אחוזים ולעבוד אתם.

<יאיר קמיר: גם של שלושים אחוזים.

<עמיחי נביאי: לא משנה.

<עמיחי נביאי: לדעתנו זה מוגדר בתור חומר כימי שיכול לגרום לבעיות ולסיכון.

<עמיחי נביאי: אנחנו חושבים שצריך להכיר ולהגדיר מי יכול לא רק לרכוש את התכשיר אלא מי יכול להשתמש בו על גופו של אדם אחר.

<עמיחי נביאי: עוד נקודה שהייתי רוצה להמשיך אתה.

<עמיחי נביאי: בכל הנושא הזה של השימוש בתכשירים מיוחדים או תכשירים לפרופשיונל יוז בלבד, משרד הבריאות סבור שבאמת צריך לקבל הכשרה מיוחדת כדי לעסוק בהם.

<אלי מרום: משרד הבריאות יגיד את עמדתו.

<אלי מרום: את עמדתך תגיד אתה.

<עמיחי נביאי: לפי הבנתי אנחנו קיבלנו את העמדה של זאב פיש.

<עמיחי נביאי: לפחות לנו נאמר כך.

<אלי מרום: אם יש לך מסמך, אשמח לקבל.

רינה פרנקל: מה יכולים להגיד נציגי משרד הכלכלה לגבי אישור לפתיחת עסק?

רינה פרנקל: אישור מקצועי.

רינה פרנקל: מה אתם יכולים להגיד?

רינה פרנקל: האם אתם דורשים מכל אחד שפותח עסק כספר הכשרה מקצועית בתחום?

<לובה נגדאי: אני נציגה של האגף להכשרה מקצועית.

<לובה נגדאי: אני מפקחת ארצית על ענף טיפוח החן שזה בעצם כולל את כל מקצועות היופי.

<לובה נגדאי: האגף להכשרה מקצועית, היחידה שלי בה אני עובדת, אחראי על פיקוח על בתי ספר עסקיים ונוער אבל כרגע מדובר על בתי ספר עסקיים כמו של מר יאיר קמיר.

<לובה נגדאי: אנחנו בהחלט מקפידים על כך שהחומרים יהיו ברישיון משרד הבריאות בלבד ואם את ירושלמית או תל אביבית, אני יכולה לתת לך כתובות.

<לובה נגדאי: את ניגשת לסוכן שמוכר מוצרי מספרה ואת מקבלת החלקת שיער בריכוז של עשרים אחוזים פורמלין ללא תווית וללא שום דבר.

<שלומית אבינח: איפה מופיעה אזהרה לציבור?

<לובה נגדאי: זה נמכר לכל אדם.

<לובה נגדאי: לכל דכפין.

<שלומית אבינח: איפה מופיעה האזהרה לציבור?

<שלומית אבינח: זה מה שחשוב.

<לובה נגדאי: החברות האלה, קודם כל לפי ה-FDI, גם כן לא בודקים את התמרוק פיזית.

<לובה נגדאי: מי שרוצה לייצר תמרוק, מביא למשרד הבריאות את רשימת ההרכבים של התמרוק ועל פי האחוזים המותרים בחוק אבל תמיד יש חוכמולוגים שמייבאים החלקות במזוודה מברזיל, שם כמות הפורמלין, נדהמתי ממנה.

<לובה נגדאי: הייתי בברזיל ונדה

<לובה נגדאי: מתי כי שם כמות הפורמלין עוברת את העשרים אחוזים.

<לובה נגדאי: או מביאים פיזית או מייצרים וכל פעם נעלמים.

<לובה נגדאי: היום מקימים בראש העין ומחר בפתח תקווה.

עדי קול: היום, אם את יודעת שיש ספר מסוים שמשתמש בחומר שהוא עם אחוזים גבוהים של פורמלין, מה את עושה?

<יאיר קמיר: אי אפשר לעשות לו כלום.

<לובה נגדאי: אי אפשר לעשות לו כלום.

<לובה נגדאי: אין אכיפה.

<לובה נגדאי: אין בדיקה של משרד כלשהו.

עדי קול: מה את חושבת שהיה נכון שיהיה?

<לובה נגדאי: ברור שהייתה אמורה להיות אכיפה.

<יאיר קמיר: כמו בחוץ לארץ.

<לובה נגדאי: כמו בחוץ לארץ.

<לובה נגדאי: ברור שרצוי ומומלץ ונחוץ שתהיה אכיפה.

<לובה נגדאי: יתרה מכך, חשוב שמי שעוסק ומשתמש בתמרוקים מקצועיים שמוגדרים כמקצועיים – תהיה אכיפה.

<לובה נגדאי: גם צבע את יכולה לקנות בסופרפארם וגם זה מקצועי אבל שם מגבילים אותך לשישה ותשעה אחוזים מי חמצן.

<לובה נגדאי: את לא תמצאי בסופרפארם או בכל מקום אחר מי חמצן מעל תשעה אחוזים שיימכר לצרכן החופשי.

רינה פרנקל: איך את מסבירה את זה?

<לובה נגדאי: כמו שמישל אמר, יש תמרוקים שהם פרופסיונליים לחלוטין ולדעתי גם בסופרפארם אסור למכור אותם.

עדי קול: איפה נמצא האיסור הזה?

עדי קול: אצל מי?

עדי קול: מי אחראי על הפיקוח?

<לובה נגדאי: לא קיים איסור כזה.

<לובה נגדאי: אני אומרת שאפילו יש תמרוקים שנמכרים בשוק החופשי לקהל הרחב שאסור שהם יימכרו כי הם גורמים כוויות אפילו מדרגה שנייה ושלישית.

עדי קול: מי אחראי לתת את האישור לגבי התמרוקים האלה?

<קריאה: את שואלת מי אחראי על האכיפה.

<קריאה: אף אחד.

רינה פרנקל: לדעתי צריכה להיות אכיפה במשרד הכלכלה ולא במשרד הבריאות.

רינה פרנקל: משרד הבריאות הוא לצורך החומרים שמשתמשים בהם במספרות לשם משרד הבריאות אמור להגיע ולפקח האם המספרה משתמשת בחומר מותר או בחומר אסור לשימוש.

רינה פרנקל: מה שקשור לאישור של בעל עסק לא הכשרה מקצועית, ללא תעודה, אני חושבת שהאחריות לכך צריכה להיות במשרד הכלכלה.

<לובה נגדאי: האכיפה ממילא נעשית על ידי רישוי עסקים.

עדי קול: בדיוק דיברנו על זה.

עדי קול: אם לבן אדם יש תעודה שמאפשרת לו לעסוק במקצוע, אני רוצה לדעת מי בחדר הזה אמור להיות אחראי.

<יאיר קמיר: אני אומר איך זה נהוג בכל העולם.

<יאיר קמיר: בכל העולם אני עכשיו בא לקנות במקום שמוכרים מוצרים ושם שואלים אותי אם יש לי תעודה של ספר, של מישהו מקצועי.

<יאיר קמיר: אם יש לי תעודה, מוכרים לי את החומר המסוכן היות ואני יודע לעבוד אתו.

<יאיר קמיר: אם אין לי תעודה, לא ימכרו לי את החומר הזה.

<יאיר קמיר: הגיע לחוץ לארץ ספר מאוד ידוע במדינה שנכנס לחנות ולא מכרו לו את החומר המסוכן.

רינה פרנקל: זה כמו שלא מוכרים תרופות ללא מרשם.

<יאיר קמיר: בדיוק.

<יאיר קמיר: צריך תעודה של מקצוען ואם אין לך תעודה, בשום מקום בעולם לא מוכרים לך את החומרים האלה.

<לובה נגדאי: אני רוצה להוסיף ולומר שמי שעוסק במקצוע, חשוב שיעבור הכשרה מתאימה.

עדי קול: למה את כמשרד הכלכלה לא דורשת?

<לובה נגדאי: אנחנו כאגף להכשרה מקצועית, אנחנו אחראים רק על בתי ספר שמכשירים את בעלי המקצוע.

עדי קול: ואתם לא יכולים לקבוע חובה שאנשים יסיימו את בתי הספר תהיה להם תעודת מקצוע?

<לובה נגדאי: את זה צריך לשאול את הממונים עלי.

<עמיחי נביאי: אנחנו קיבלנו תשובה והם אמרו שזה תחום בריאותי ולכן משרד הבריאות צריך לטפל בזה.

<עמיחי נביאי: משרד הבריאות אמר שלמשרד הכלכלה יש קורסים, אז שהוא יטפל.

עדי קול: נמצאים כאן לא מעט אנשים ממשרד הכלכלה.

עדי קול: אתם יכולים להסביר לי למה משרד הכלכלה לא דורש את תעודת המקצוע?

<ענת שולמן: זה לא התחום שלנו.

<ליאת גור: אני מהתאחדות המלאכה והתעשייה.

<ליאת גור: אפשר לומר משהו?

<ליאת גור: אנחנו מייצגים גם את הקוסמטיקאיות ויש לנו את אותה בעיה בקשר להסדרת המקצוע.

<ליאת גור: בעבר גם עבדתי בלה"ב, לשכת העצמאים והיה לנו את אותו סיפור עם היועצים העסקיים ועם היועצים הארגוניים.

<ליאת גור: יש עניין להסדיר כמה שפחות מקצועות.

<ליאת גור: אלה התשובות שאנחנו קיבלנו.

<ליאת גור: אפילו הייתה לנו הצעת חוק להסדרת מקצוע הקוסמטיקה וגם במשרד הכלכלה וגם במשרד הבריאות לא רוצים להסדיר מקצועות, חוק יסוד: חופש העיסוק, וכל מה שלא חייבים להסדיר, נשאר פתוח.

<ליאת גור: זאת הגישה.

<ליאת גור: זה בעניין הסדרת מקצועות.

<ליאת גור: בעניין הפיקוח על החומרים האלה שמישל אומר נכון שהם מסרטנים, על זה אולי צריך לקבל תשובות ממשרד הבריאות איך זה קורה שהם מסתובבים בשטח בידיים לא מקצועיות ומגיעים לראשים שלנו.

עדי קול: אתם אומרים שהאנשים שיושבים כאן סביב השולחן, אין אף אחד שיכול לדבר על הסדר המקצוע.

<מישל מרסייה: הייתי רוצה את רשות הדיבור.

עדי קול: מי הגוף שאמור לענות?

<ליאת גור: מיכל צוק ממשרד הכלכלה.

<מישל מרסייה: מיכל צוק ממשרד הכלכלה היא גם האדם ששלח אותנו לחפש את העזרה במקום אחר מכיוון שהיא לא מצאה לנכון שבכלל צריך לטפל בתחום.

<מישל מרסייה: זה לא התחום שלה.

<מישל מרסייה: תתעסקו עם משרד הבריאות.

<מישל מרסייה: אני רוצה לציין משהו.

<מישל מרסייה: לקחנו חקיקה אירופאית והבאנו אותה ותרגמנו אותה.

<מישל מרסייה: שם כתוב הכול והדברים מאוד מוסברים שלב אחרי שלב ונאמר למה זה חשוב, מה המשמעויות של זה וכולי.

<מישל מרסייה: כל הדברים האלה באמת טופלו.

<מישל מרסייה: הבאנו את זה עם כפית עד הפה, רק תאכלו, הכול מסודר, חקיקות שתופסות לכל המדינות המערביות – צרפת, גרמניה, ואני חושב שהמדינות האלה מנוסות, אנגליה – לאף אחד אין יכולת לקחת את הדבר הזה ולטפל בו עד הסוף.

<מישל מרסייה: ברור לגמרי שמה שאנחנו עושים, אנחנו ממשיכים לדחוף ומנסים לייצר מודעות.

<מישל מרסייה: לגבי מודעות, יש שתי דרכים לייצר אותה – בוועדות מהסוג הזה, להסביר את הבעיה, ופעם שנייה זה גם ללכת לתקשורת.

<מישל מרסייה: בסופו של דבר זאת בעיה אמיתית ואנחנו לא ממציאים אותה.

<מישל מרסייה: אנחנו סובלים ממנה וגם הציבור סובל ממנה אבל משום מה המשרדים לא היו רוצים לרדת לשורש הבעיה ולפתור אותה.

עדי קול: יכולה להיות הצעת חוק פרטית.

<ליאת גור: בכנסת הקודמת הוגשה הצעה כזאת לגבי הקוסמטיקאיות על ידי חברת הכנסת מירי רגב ואורית זוארץ אבל לא חל עליה דין רציפות והיא לא עברה לכנסת הזאת.

<יאיר קמיר: אני יכול רק לעדכן שהצעות חוק הגישו בזמנו אריק שרון ולפניו הגיש עזר ויצמן.

<יאיר קמיר: אני מדבר אתך על נושא שנמשך ומתגלגל הרבה הרבה שנים ואני מנסה לעשות את זה כבר הרבה הרבה שנים.

<מישל מרסייה: צריך לזכור שבשנת 1970 – לובה מכירה את הנושא טוב – זה כמעט עבר בקריאה שלישית אבל בגלך סכסוך שהתנהל בין פרס לשרון, זה נפל בקריאה השלישית.

<מישל מרסייה: זה נושא שהוא ידוע.

עדי קול: אני אשמח לראות את הנוסח של הצעת החוק.

<מישל מרסייה: אף אחד לא מצא אותו.

<מישל מרסייה: ניסינו לאתר ולא הצלחנו.

<מישל מרסייה: ניסינו בארכיון הכנסת.

<קריאה: שלחו אותנו גם להתאחדות בעלי המלאכה, אבל גם הם לא מצאו את זה.

עדי קול: אם אתם רוצים לעבוד על ניסוח של הצעת חוק חדשה פרטית, נשמח.

עדי קול: אני בטוחה שגם רינה תשמח להגיש אותה יחד אתי.

<מישל מרסייה: אני לא חושב שיש לנו אלטרנטיבה אחרת.

<מישל מרסייה: ניסינו למנוע להעביר את זה דרך הכנסת.

<מישל מרסייה: ניסינו להעביר דרך המשרדים.

עדי קול: אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות.

<אלי מרום: צהרים טובים.

<אלי מרום: אני סגן מנהל אגף הרוקחות.

<אלי מרום: משרד הבריאות עובד על פי צו הפיקוח מצרכים ושירותים (תמרוקים).

<אלי מרום: כל תמרוק שמשווק בישראל על פי חוק, צריך לקבל רישיון תמרוקים פלוני ובודקים שם גם את ההרכב שלו וגם את הבטיחות שלו.

<אלי מרום: לכל תמרוק יש גם תווית עליה מופיעות כל הוראות השימוש והאזהרות.

<אלי מרום: גם סמים יש בשוק וגם סמי פיצוציות וההשוואה היא בכלל לא נכונה.

<אלי מרום: אם מישהו לוקח ושם פורמלין עשרים אחוזים, זה בתחום הפלילי ולא בתחום ההסדרתי.

<שלומית אבינח: איפה האזהרה לציבור?

<אלי מרום: רגע.

<אלי מרום: גם שימוש לא נכון באקונומיקה, העין שלך יכולה ללכת.

<אלי מרום: לגבי התמרוק עצמו, כל תמרוק שמשווק חוקית בישראל, יש לו רישיון, יש לו הוראות שימוש ויש לו אזהרות.

<אלי מרום: אם מישהו מכניס למספרה שלו או לבית שלו – אני לא רוצה להפיל חס וחלילה ולכן אני אגיד לבית שלו – מוצר אחר, זאת עבירה פלילית.

עדי קול: איזה פיקוח נעשה על זה?

עדי קול: איך אתה תדע אם מישהו מכניס חומר לא חוקי?

<קריאה: אין אכיפה.

<קריאה: אין כלום.

<אלי מרום: תזכרו את המספרים ואמר אותם מר מישל מרסייה.

<אלי מרום: אם יש היום כ-12 אלף מספרות, יש בערך עשרים אלף ספרים, 25 אלף ספרים.

<מישל מרסייה: בסך הכול בעלי מספרות, יש כמספר הזה ואנחנו מכפילים את זה בארבע.

<מישל מרסייה: יש בין 25 ל-30 אלף עוסקים.

<אלי מרום: שמישהו יציע לי איך עושים אכיפה על שישים אלף בעלי מקצוע.

<יאיר קמיר: יש פתרון קל מאוד.

<אלי מרום: אני לא יודע איך עושים את זה.

עדי קול: צריך לקבל אישור ולקבל את התעודה, אז יהיה לכם פיקוח על זה.

<אלי מרום: קטונתי, אבל יש מקצועות במשרד הבריאות שהם מוסדרים.

<אלי מרום: יש רישיון לרופא והרישיון ניתן על ידי המדינה, יש רישיון לרוקח, רישיון לאחות, חשמלאי מוסמך גם כן מקבל רישיון.

<אלי מרום: זאת אומרת, יש מקצועות שמדינת ישראל החליטה להסדיר אותם.

<אלי מרום: לצערנו את התחום שלכם אני לא מכיר.

<אלי מרום: משרד הכלכלה עושה קורס אבל התעודה שלו, כמו שאמר מישל, אם אני מחליט מחר לפתוח מספרה, אף אחד לא יודע שאני פחות טוב ממנו והוא עבר את הקורס ואני לא עברתי את הקורס.

<אלי מרום: משרד הכלכלה עושה קורסים, מה שנקרא וולנטרי.

<אלי מרום: עורך דין מקבל רישיון מלשכת עורכי הדין.

<אלי מרום: ספר לא מקבל רישיון מאף אחד ואת זה הציג מישל.

<אלי מרום: מה אמרתי לא נכון?

<לובה נגדאי: יש הבדל בין מקצוע רישוי למקצוע סיווג.

<לובה נגדאי: מקצוע מסווג הוא מקצוע חופשי.

<לובה נגדאי: מקצוע רישוי הוא כמו רופא.

<אלי מרום: כמו חשמלאי.

<לובה נגדאי: כמו חשמלאי.

<לובה נגדאי: יש הבדל.

<לובה נגדאי: אנחנו מכשירים כדי שאותו בעל מקצוע יוכל גם להיות מבוטח אם קורה לו נזק מקצועי.

<שלומית אבינח: נזק מקצועי לו או לאותו אחד בו הוא טיפל?

<לובה נגדאי: גם לו וגם למי שבו הוא טיפל.

<לובה נגדאי: גם הוא יכול לשאוף רעלים.

<לובה נגדאי: זאת יכולה להיות תאונת עבודה ולכן גם הוא מבוטח וגם הלקוח מבוטח.

<לובה נגדאי: הוא מקצוע מסווג.

<לובה נגדאי: עיצוב שיער, ספרות נשים, זה מקצוע מסווג.

<לובה נגדאי: יש רישוי ויש סיווג.

רינה פרנקל: הוא לא רק מסווג אלא זה מחייב רישוי.

<לובה נגדאי: נכון.

רינה פרנקל: כך זה אמור להיות.

<לובה נגדאי: היה מומלץ שכך זה יהיה.

עדי קול: זאת המריבה.

עדי קול: היינו רוצים שזה יהיה מקצוע רישוי, וזה לא כך.

עדי קול: על זה כרגע הוויכוח.

עדי קול: אתם אומרים שנציג משרד הכלכלה שיכול לענות לנו בנושא הזה, לא נמצא כאן.

<מישל מרסייה: נכון.

עדי קול: זאת רק מיכל צוק המשנה למנכ"ל.

עדי קול: אין מישהו תחתיה שיכול להתייחס?

<מישל מרסייה: לדעתי ממשרד הכלכלה לא הגיעו האנשים המתאימים מכיוון שאם היו מגיעים האנשים המתאימים, אולי היו להם תשובות יותר חכמות לומר לנו.

<מישל מרסייה: אני יודע מה אנחנו דורשים והדרישה שלנו היא לעשות הסדר תחת רישוי ולא תחת סיווג.

<שלומית אבינח: זה לא היה נושא הפנייה שלך.

<שלומית אבינח: לא להגיד מי האנשים שהגיעו כי לפי נושא הפנייה, אלה האנשים שנשלחו.

<מישל מרסייה: נשלחו, אבל אנחנו יודעים עם מי נפגשנו.

<שלומית אבינח: לפי נושא הפנייה שלך, אלה האנשים שנשלחו.

<שלומית אבינח: הפנייה שלך צורפה לכל המוזמנים והם נשלחו על ידי לשכת המנכ"ל.

<שלומית אבינח: לא הגיעו לכאן וולנטרי אלא על פי מה שהוחלט במשרד.

<שלומית אבינח: לפרוטוקול צריך גם לדייק בדברים.

<מישל מרסייה: בסדר.

<מישל מרסייה: אני יודע לדייק במה שאני רואה.

<מישל מרסייה: אנשים שקיבלו החלטות בנושאים האלה לא הגיעו לכאן.

עדי קול: שוב, בגלל שהפנייה גם התמקדה בנושא של הפורמלין, אני חושבת שהאנשים שהגיעו, אלה האנשים שמתעסקים וקשורים לחומר הזה.

<ליאת גור: אם אפשר, עוד הערה בעניין הזה.

<ליאת גור: החומר הזה מסוכן גם אם יש ספר שהוא פלילי, כמו שאמר נציג משרד הבריאות, והוא מחליט להכניס אותו בריכוז יותר גבוה, כך שהאכיפה מאוד מאוד חשובה.

<ליאת גור: העניין של ההסדרה הוא עניין מורכב.

<ליאת גור: אנחנו פשוט מתעסקים בזה לגבי הקוסמטיקאיות הרבה מאוד זמן.

<ליאת גור: תהליך ההסדרה מצריך הוראות מעבר כדי לא לפלוט הרבה מאוד אנשים מהמקצוע.

<ליאת גור: אם יותר להזכיר גם את עניין הנשים שאת הרבה פעמים יכולה לפלוט הרבה מאוד נשים שעובדות מהבית שלהן ואין להן את הכשרה.

<ליאת גור: כך שזה יהיה מאוד מורכב והנושא בדיונים הרבה מאוד שנים ובאמת אולי תהיי מוכנה להרים את הכפפה.

<ליאת גור: עדיין לא חייבים לחכות לזה כדי לטפל בעניין הזה שמישל מעלה כי גם הבנתי שהאגודה למלחמה בסרטן היום מפרסמת התראות.

<מישל מרסייה: האגודה למלחמה בסרטן נמצאת כאן אתנו.

<עמיחי נביאי: זאת לא הנקודה.

<עמיחי נביאי: זה בדיוק להפך ממה שאת אומרת.

<עמיחי נביאי: סליחה שאני אומר את זה אבל אנחנו לא מדברים על חומרים מסוכנים שהם לא חוקיים אלא בדיוק להפך.

<עמיחי נביאי: אנחנו מדברים על חומרים מסוכנים שהם חוקיים.

<עמיחי נביאי: מותר להשתמש בהם על פי חוק, מותר לקנות אותם ולשים אותם במספרה, מותר לעבוד אתם על ראש הלקוח.

<עמיחי נביאי: מותר.

<עמיחי נביאי: יבוא מישהו ממשרד הבריאות, הוא לא יכול לעצור אותו.

<עמיחי נביאי: אנחנו מדברים על המוצרים האלה.

<עמיחי נביאי: כתוב עליהם פור פרופשיונל יוז ומותר להשתמש בהם.

<עדנה פלג אולבסקי: אני דוברת האגודה למלחמה בסרטן.

<עדנה פלג אולבסקי: אני מוכרחה להגיד לכם שאנחנו קיבלנו המון פניות מהציבור שמבולבל ולא יודע.

<עדנה פלג אולבסקי: כל הנושא של ההחלקות, כל הנושא של שימוש בחומרים, הם נכנסים למספרה והם לא יודעים אם המספרה הזאת היא מאושרת או לא מאושרת, אם הספר הזה משתמש נכון בחומרים או לא משתמש נכון בחומרים.

<עדנה פלג אולבסקי: אנחנו הזמנו את הגברת רינת בכר ממשרד הבריאות לוועדת מסרטנים של האגודה למלחמה בסרטן והיא הציגה את הנושא.

<עדנה פלג אולבסקי: הנושא של הפורמלדהיד הזה הוא מסרטן ודאי.

<עדנה פלג אולבסקי: הוא נכנס לרשימת המסרטנים הוודאיים.

<עדנה פלג אולבסקי: צריך לעבוד אתו בזהירות ובמינונים ממש ממש קטנים.

<אלי מרום: פורמלין אסור בתמרוקים.

<אלי מרום: כל מי שמספר שספר עובד אתו, מישל לא אמר את זה.

<עדנה פלג אולבסקי: אף אחד לא אוכף את זה.

עדי קול: אני עוצרת אותך כי אני רוצה להבין.

עדי קול: אתם מנהלים דיון ביניכם לבין עצמכם.

עדי קול: איך נקרא החומר שמיועד לצורך החלקה?

<שלומית אבינח: יש שני סוגי החלקה.

<אלי מרום: זה מאוד פשוט.

<אלי מרום: יש תמרוקים שיש להם רישיון ומיועדים לצביעה, להחלקה, לסלסול ויש להם רישיון וספר יודע לטפל בהם.

עדי קול: איך אני כלקוחה יודעת?

<אלי מרום: יש שם הוראות שימוש.

עדי קול: איך אני יכולה לדעת שהספר שלי באמת קיבל את הרישיון?

<אלי מרום: תבקשי ממנו להראות לך את הבקבוק עליו יש מדבקה האומרת מה שם היצרן, שם היבואן ברישיון משרד הפנים.

<אלי מרום: תבדילו בין חוקי לפלילי.

<אלי מרום: אי אפשר לבלבל.

עדי קול: איך משרד הבריאות יודע?

עדי קול: איך אתם הולכים ועושים את האכיפה הזאת?

עדי קול: אתה תיכנס, לא אני כלקוחה, ותראה אם התמרוקים מאושרים.

עדי קול: יש לכם צוות לעשות את זה?

<אלי מרום: לא.

<אלי מרום: הפיקוח נעשה על ידי הרשות המקומית.

<אלי מרום: למשרד הבריאות אין פקחים ל-14 אלף מספרות.

עדי קול: אם אין אכיפה, איך אני כלקוחה יכולה לסמוך על זה שיהיה להם את הדבר הזה?

<עדנה פלג אולבסקי: אנחנו פנינו למשרד הבריאות ומשרד הבריאות הוציא אזהרה מפורשת לציבור הלקוחות.

עדי קול: אין לו דרך לאכוף את האזהרה הזאת.

<עדנה פלג אולבסקי: שלפחות ציבור הלקוחות ידע כשהוא הולך למספרה.

עדי קול: אתם אומרים שצריך לקבל רישיון לכל המוצרים האלה, אבל אין לכם שום דרך להבטיח שהאנשים אכן יבקשו את הרישיון הזה.

<לובה נגדאי: או שהוא בעל מקצוע.

<אלי מרום: להבנתי במרבית המקומות בישראל, המוצרים חוקיים.

<אלי מרום: יש מדי פעם גם מכוניות גנובות, יש גם סמי פיצוציות ויש גם מישהו שמוכר בלי רישיון.

עדי קול: התשובה שלך לשאלה שלי היא שרוב האנשים מתנהגים בסדר ולכן אתם לא צריכים לבדוק את זה.

<אלי מרום: לא.

<אלי מרום: אני אומר שהפיקוח על המספרות הוא באחריות הרשות המקומית.

עדי קול: על רישיון עסק אבל לא על המוצרים.

עדי קול: המוצרים זה אתם.

<אלי מרום: על התנהלות העסק.

<אלי מרום: אני מאוד מצטער.

<אלי מרום: לפי הבנתי החוקית, מי שנותן רישיון, הוא אחראי על הפעילות בעסק.

<מישל מרסייה: לכן רישיון פותר את כל הבעיות האלה.

עדי קול: הוא מדבר על רישיון עסק.

<אלי מרום: דרישה לתנאים.

<אלי מרום: לי יש רישיון נהיגה וזה אומר שאני נוהג כהלכה ומציית לרמזורים, למהירות המותרת, מעבר מנתיב לנתיב.

<ורד זילברמן קורן: על התקנות התברואתיים, שר הבריאות ממונה ומי שצריך לפקח ולראות שהתנאים התברואתיים מקוימים באותן מספרות זה משרד הבריאות.

<אלי מרום: לפי מה שנאמר בלשכה המשפטית, לפי תקנות רישוי עסקים לא רפואיים, זה באחריות הרשות המקומית.

<אלי מרום: אם אני טועה, תקנו אותי.

<אלי מרום: זה דיון משפטי ואני איש מקצוע.

<ורד זילברמן קורן: לא ניכנס לזה, אבל מי שמתקין את התקנות זה שר הבריאות ומי שקובע את התנאים זה משרד הבריאות.

<אלי מרום: ומי מפקח?

<אלי מרום: הרשות המקומית.

<ורד זילברמן קורן: לא.

<אלי מרום: אני לא רוצה להיכנס לתחום שאני לא מכיר אותו.

עדי קול: אני חושבת שאתם טועים כאן ואנחנו נפנה למשרד הבריאות ונבקש מהם לתת לנו תשובה לגבי האכיפה של המוצרים האלה.

<אלי מרום: בסדר גמור.

<שלומית אבינח: גם אפשר לזייף אותם.

<אבי פדידה: אני גם מעצב שיער וגם בעל בית ספר.

<אבי פדידה: מעבר למה שמדובר כאן לגבי בעלי המספרות ולגבי הספרים שהם בלי רישיון, המוצרים האלה גם נמכרים בפרפומריות לכל אדם מן הישוב וגם בפרפומריות שכונתיות.

<אבי פדידה: בעלי המקצוע כביכול יודעים איך לעבוד עם זה פחות או יותר, אבל יש כאן סכנה קצת יותר גדולה כי אנשים שהם לא בעלי מקצוע הולכים וקונים כאשר אין לו את הידע להשתמש בחומרים האלה, דבר שהופך את זה לעוד יותר מסוכן.

עדי קול: מי אמור לפקח על זה?

<עמיחי נביאי: אין על זה פיקוח.

<עמיחי נביאי: אלה תמרוקים חוקיים שאין עליהם פיקוח.

<עמיחי נביאי: זאת הנקודה.

<מישל מרסייה: אין הבדל בין פרופשיונל יוזינג לבין מוצרים שהם לקהל הרחב.

<מישל מרסייה: אין הבדל.

<מישל מרסייה: בעולם המערבי מבדילים.

<מישל מרסייה: מוצר שהולך לתחום המקצועי, מציינים עליו ולא נותנים לו להימכר.

<מישל מרסייה: בארצות הברית או באירופה אתה לא יכול לגשת לחנות של צורכי מספרה ולקנות בלי להציג תעודה שאתה בעל מקצוע.

<מישל מרסייה: זה בדיוק ההבדל.

רינה פרנקל: אנחנו לא צריכים להמציא כאן את הגלגל.

רינה פרנקל: אנחנו יודעים איך מתנהגים בעולם.

<מישל מרסייה: יש לנו הכול.

<מישל מרסייה: הבאנו את זה אתנו.

<מישל מרסייה: זה מתורגם ומסודר.

<מישל מרסייה: רק להגיש את זה.

רינה פרנקל: לדעתי, ראשית, ריך לדרוש שמקצוע זה יהיה עם רישוי ממשרד הכלכלה.

רינה פרנקל: שנית, לדרוש שמשרד הפנים יבקש את הרישוי כדי לפתוח עסק.

רינה פרנקל: שלישית, משרד הבריאות צריך לפקח על המוצרים שנמצאים באותו עסק.

<מישל מרסייה: בדיוק כך.

<לובה נגדאי: אני רוצה להעיר משהו.

<לובה נגדאי: זה לא חייב להיות מקצוע רישוי.

<לובה נגדאי: זה יכול להישאר מקצוע סיווג.

<לובה נגדאי: פשוט מאוד, נוסחת הקסם היא מאוד פשוטה.

<לובה נגדאי: כל מי שרוצה לפתוח מספרה ובאמת אין מגבלה לפתיחת עסקים, שיפתח.

<לובה נגדאי: אין בזה שום מגבלה אבל חייב שלפחות אחד יהיה אחראי עם סיווג מקצועי.

עדי קול: אמרת שהיום זה כבר מקצוע סיווג, ולכן למה לא דורשים את זה?

<לובה נגדאי: לא.

<לובה נגדאי: רישיון עסק, כשאת הולכת לפתוח מספרה או מכון קוסמטיקה, זה לא משנה, רישוי עסקים לא דורש להביא תעודת סיווג.

<לובה נגדאי: אם הוא היה מבקש להביא תעודת סיווג, זאת אומרת, תעודת סוג 1 בקוסמטיקה או סוג המינימום בעיצוב שיער, סוג 1 – ויש גם סוג 3 - - -

עדי קול: אנחנו נפנה למשרד הפנים.

<אלי מרום: זאת תעודה של משרד הכלכלה?

<לובה נגדאי: כן.

<לובה נגדאי: גם אם עובד אדם, כדי לא לזרוק אותו, הוא הרבה שנים אבל אין לו את ההכשרה המתאימה – ודרך אגב, משרד הכלכלה, האגף להכשרה מקצועית, הוציא תכנית השלמה במיוחד, 56 שעות, לצורך העניין של הבנה ושימוש בחומרים כימיים – ישלחו אותו לאותה השתלמות.

<לובה נגדאי: או אם יש מישהו שהוא אחראי, הוא יודע בדיוק מה עושים ללקוח, זה גם טוב לשמירה על ציבור העובדים וגם על ציבור הלקוחות של בעל המספרה.

<לובה נגדאי: זה מאוד פשוט.

<לובה נגדאי: לדעתי זאת נוסחת הקסם.

<לובה נגדאי: לא צריך רישוי.

עדי קול: אני מבינה שיש לנו פער מאוד גדול ועיקר הבעיה היא שאנשים שיכולים לענות לנו לגבי מה שאנחנו מבקשים לא נמצאים כאן.

עדי קול: אני רוצה לדעת עכשיו לגבי החומרים המסוכנים והמסרטנים.

<מישל מרסייה: פורמלדהיד הוא השם המקצועי.

<מישל מרסייה: פורמלין הוא השם בתעשייה.

<אלי מרום: החומר פורמלין אסור בתעשיית התמרוקים.

עדי קול: זה לא החומר אתו מחליקים?

<מישל מרסייה: כן.

<מישל מרסייה: אני רוצה לעשות איזשהו סדר.

<מישל מרסייה: יש בלבול מאוד גדול ולכן נעשה סדר.

<אלי מרום: רינת היא מנהלת מחלקת תמרוקים והיא תסביר לכם.

<רינת בכר: אני רוצה להסביר משהו לגבי פורמלין.

<רינת בכר: פורמלין הוא חומר שמשרד הבריאות אוסר להשתמש בו לצורך החלקת שיער.

<רינת בכר: זה המחליק שיער הכי טוב שקיים מבחינת הפעולה שלו.

<מישל מרסייה: זה לא מדויק.

<מישל מרסייה: אנחנו נסביר.

<אבי פדידה: אסור להשתמש בו, מסכימים אתך, אבל לא מדויק לגבי ההחלקה.

<רינת בכר: השוק מאוד חסר מחליק כזה שמתאים להרבה מאוד סוגי שיער שהחלקות רגילות לא מתאימות.

<רינת בכר: זה שוק שחור וזאת עבירה פלילית להשתמש בחומר הזה.

עדי קול: איזה כלים יש לך לאכוף את זה?

<רינת בכר: אנחנו נותנים רישיון ומעודדים את הציבור להשתמש במוצרים שקיבלו רישיון ממשרד הבריאות.

<רינת בכר: אנחנו מבצעים אכיפה דרך רוקחים מחוזיים בלשכות הבריאות המחוזיות ודרך יחידה לפשע פרמצפטי, אבל צריך להבין שכל מסכת שיער של חברת לוריאל שנציגתה יושבת כאן, כל מסכת שיער תמימה ופשוטה שקיבלה רישיון ואין בה בכלל פורמלדהיד, הספר לוקח בקבוקון קטן – הלקוחה לא רואה את זה – עם פורמלדהיד, שופך לתוך המסכה, מערבב קצת ויש לו החלקה פנטסטית.

<מישל מרסייה: זאת תיאוריה שאנחנו מתנגדים לה.

<מישל מרסייה: היא לא נכונה.

<מישל מרסייה: אם יש אירועים כאלה, זה פשע.

<רינת בכר: אנחנו עשינו כמה פעמים מבצעי אכיפה גדולים בתחום הזה עם תכנית כלבוטק ועם העיתונות.

עדי קול: מתי זה נעשה לאחרונה?

<רינת בכר: מישהו פותח איזשהו בוטקה, מין משרדון קטן, מערבב קצת, מוכר וכשאת באה לתפוס אותו, הוא כבר איננו והמקום כבר סגור.

<רינת בכר: זאת אומרת, זה מרדף.

<רינת בכר: אנחנו מנסים דרך מודעות עם האגודה למלחמה בסרטן.

<רינת בכר: נפגשנו גם עם האיגוד של מישל.

<מישל מרסייה: התאחדות.

<מישל מרסייה: התאחדות מעצבי השיער.

<מישל מרסייה: זה לא איגוד שלי.

<רינת בכר: עשינו מה שאפשר – הודעות בעיתונות, הודעה אחת אפילו פרסמנו כדי להזהיר את הספרים.

<רינת בכר: הרבה פרסמנו כדי להזהיר את הלקוחה.

<רינת בכר: יש לנו אתר אינטרנט שיש בו מאגר של כל המוצרים בישראל שמשווקים, כמעט מאה אלף מוצרים, וקיבלו רישיון ממשרד הבריאות.

<רינת בכר: אנחנו מנסים לעשות הסברה.

<רינת בכר: ניסינו פעם אחת ואמרנו שנפחיד את הספרים כי גם הוא בעצמו מסתכן כשהוא שואף את האדים האלו של הפורמלדהיד שמשתחררים בחלל המספרה.

עדי קול: מתי בפעם האחרונה עשיתם מבצע אכיפה כזה?

<רינת בכר: עכשיו עשינו.

<אלי מרום: ביוני האחרון.

<אלי מרום: שלומית, קיבלת את החומר?

<אלי מרום: קמפיין אחרון שעשינו ביוני 2014.

<אלי מרום: יצאה הודעת דובר לכל העיתונים כולל תמונות של התמרוקים שמכילים פורמלדהיד והם לא חוקיים וזה בעיקר כדי להזהיר את הספרים.

<עדנה פלג אולבסקי: באוקטובר, במסיבת עיתונאים של האגודה למלחמה בסרטן, בשיתוף עם משרד הבריאות, יצאנו באזהרה לציבור.

<רינת בכר: כל פעם אנחנו עושים.

<שלומית אבינח: ביוני 2014.

<רינת בכר: מוצרים שנמצאים במספרות, אלה בדרך כלל מוצרים שיש להם רישיון והם חוקיים.

<רינת בכר: מה שעושים מסביב, זאת הפעילות הפלילית הנוכחית.

עדי קול: בדרך כלל, איך את יכולה לדעת?

<אלי מרום: אני לא יכול לדעת.

<רינת בכר: אני לא יכולה לדעת.

<רינת בכר: כשיש ביקורות במספרות, יש מוצרים חוקיים.

<שלומית אבינח: מי עושה ביקורות במספרות?

<רינת בכר: הרוקח המחוזי.

<רינת בכר: יש רוקחים מחוזיים שעושים ביקורות.

<רינת בכר: יש את הרשות המקומית ויש לה פקחים שמסתובבים בין המספרות.

<שלומית אבינח: אבל הוא לא בודק את החומרים.

<רינת בכר: למה לא?

<שלומית אבינח: כי הוא לא יודע.

עדי קול: הוא פקח של משרד הפנים ואיך הוא יכול להגיד מה נכון מבחינה רוקחית ומה לא.

<רינת בכר: יש לנו רוקחים מחוזיים.

<שלומית אבינח: כמה יש?

<אלי מרום: שישה.

<רינת בכר: שישה רוקחים מחוזיים, שהם מפקחים על בתי מרקחת, על בתי מסחר לתרופות, על מפעלים של תרופות, על בתי אבות ועל בתי מסחר לתמרוקים, על יבואנים של תמרוקים ועל יצרנים של תמרוקים.

עדי קול: ואת חושבת שזה מספיק.

<אלי מרום: לא.

<רינת בכר: ודאי שלא.

<רינת בכר: לא, זה לא מספיק.

עדי קול: אתם מנסים להגיד לי שאני צריכה להירגע כי יש את ששת הרוקחים האלה.

<רינת בכר: לא, זה לא מספיק.

<רינת בכר: בוודאי שזה לא מספיק.

<רינת בכר: יש 14 אלף מספרות.

עדי קול: נכון.

עדי קול: השאלה מה אתם חושבים שאתם צריכים יותר כדי לעשות אכיפה טובה יותר.

<רינת בכר: קודם כל, אנחנו תומכים בהסדרת המקצוע הזה, הספרות.

עדי קול: כי זה לא אתם.

<אלי מרום: לא.

<אלי מרום: כתרבות.

<אלי מרום: כתרבות ארגונית.

<רינת בכר: לא, כי זה לא אנחנו.

<אלי מרום: בתור לקוחות עכשיו.

<רינת בכר: זה אדם שמתעסק בחומרים והוא צריך להבין מה הוא עושה, איזה נזק הוא יכול לגרום ואיך הוא יכול להגן גם על הלקוחות שלו וגם על עצמו.

<רינת בכר: לא כי זה מישהו אחר.

<רינת בכר: אנחנו אמרנו למשרד הכלכלה שאנחנו מוכנים להעביר להם תכנים ולהיות שותפים לתכנים שמועברים בהכשרות האלו כי אנחנו אנשי המקצוע.

<לובה נגדאי: אני רוצה להעיר.

<לובה נגדאי: אני מחזיקה כאן דף מתכנית לימודים בנוגע להחלקות שיער.

<לובה נגדאי: כתוב כאן חד משמעית חומרי גלם, הכרת חומרי גלם, מרכיבי התכשיר, שימוש בתכשיר וכולי וכולי.

<לובה נגדאי: זאת אומרת, שוב, אנחנו חוזרים אחורה.

עדי קול: גם את אומרת שאת מעדיפה שתהיה הסדרת מקצוע.

<לובה נגדאי: אני אמרתי את נוסחת הקסם.

<לובה נגדאי: על ידי רישוי עסקים.

<לובה נגדאי: מי שבא לפתוח מספרה, יבקש מה שנקרא סיווג מקצועי של אותו בעל מקצוע.

עדי קול: מי נציג רישוי עסקים?

<קריאה: משרד הפנים.

<לובה נגדאי: בתקנות של רישוי עסקים של משרד הבריאות שיצא, זאת אומרת, לשמור על היגיינה, סטריליזציה וכולי.

<לובה נגדאי: כשאת הולכת למספרה, את לא יכולה לדעת כמה ראשים עברו לפניך עם אותה מגבת.

<לובה נגדאי: אני רק אומרת שאין אכיפה גם של הרשויות, לא במכוני קוסמטיקה שאלה טיפולי פנים ואמורה להיות סביבה סטרילית, לא על ידי היגיינה סביבתית שזה עיקור וחיטוי הכלים, לא על ידי בדיקה של היגיינה אפילו אישית או בריאות העובד.

<לובה נגדאי: מי אוכף את זה?

עדי קול: העניין הוא שאין מי שיאכוף את זה.

<לובה נגדאי: אין אבל יש רישוי עסקים.

עדי קול: לא נמצא כאן נציג רישוי עסקים.

<מישל מרסייה: אני מבחין שמישהו מאוד אוהב את הפורמלין כמוצר סקסי.

<מישל מרסייה: אני לא חושב שהמדובר רק בפורמלין.

<מישל מרסייה: פורמלין הוא טריגר, הוא מה שמדליק את העניין אבל אני רוצה לשאול אתכם חברים האם אתם חושבים שכל החומרים שבעלי המקצוע שעוסקים במקצוע הספרות בישראל לא דורשים מיומנות מקצועית וידע קודם.

<מישל מרסייה: זאת השאלה.

<מישל מרסייה: חומרים חוקיים ואני לא מדבר על חומרים לא חוקיים.

<מישל מרסייה: האם לדעתכם אמוניה באחוזים גבוהים, צריך ידע להשתמש בו?

<קריאה: זה חוקי.

<מישל מרסייה: 12 אחוזים עם אמוניה 3.4 אחוזים במאה ML וחמישים ML, צריך ידע מקדים?

<מישל מרסייה: אני אומר לכם חייב להיות ידע מקדים כי מה הריאקציה של זה על הקרקפת?

<מישל מרסייה: זמן לא במקום, כוויה עד דרגה שלוש.

<מישל מרסייה: לכן הפורמלין הוא טריגר.

<מישל מרסייה: קודם כל, הוא מאוד מסוכן וצריך לטפל בו אבל הנושא המרכזי הוא שכל התחום חייב הגנה ממשרד הבריאות והגבלה כתפקיד של משרד הבריאות.

<מישל מרסייה: משרד הכלכלה מחויב מצדו להתחיל מעכשיו לעשות את הפעילות להסדיר את הענף.

<מישל מרסייה: זאת לא כותרת.

<מישל מרסייה: משרד הבריאות, זה תפקידו לשמור שכל החומרים האלה יהיו בידיים של בעלי המקצוע.

<מישל מרסייה: אם אי אפשר לעשות הכול במקביל, נעשה דברים בטור אבל אי אפשר שהכדור הזה ימשיך לעבור מצד לצד.

<מישל מרסייה: זה כל מה שיש לי לומר וזאת הנקודה החשובה.

עדי קול: אתה צודק.

<עמיחי נביאי: נכון להיום משרד הבריאות לא מגדיר מי ייחשב פרופשיונל כדי להשתמש בחומרים חוקיים מסוכנים.

<אלי מרום: תסבירו לי מה זה פרופשיונל.

<אלי מרום: כמה ספרים יש בישראל שקיבלו תעודה שלך?

<לובה נגדאי: אין לי מידע אבל יש לי הצעה למשרד הבריאות.

<לובה נגדאי: אגב, דנו בזה בישיבה אצלנו במשרד עם זאב פיש.

<לובה נגדאי: הצענו שתמרוקים שהם לשימוש מקצועי, משרד הבריאות מראש יכתוב.

<שלומית אבינח: מה זה שימוש מקצועי?

<שלומית אבינח: יש הגדרה של תמרוקים בשימוש מקצועי?

<אלי מרום: לא.

<לובה נגדאי: אין.

<לובה נגדאי: בזה צריך להתחיל.

<אלי מרום: האם מותר לי למכור למישל?

<אלי מרום: מזה זה מתחיל.

<לובה נגדאי: אתה כמשרד הבריאות צריך להוציא תווית כמו שיש, לשימוש כולם.

<לובה נגדאי: אנחנו גם דיברנו בטלפון וגם את אמרת לי, רינת, שברגע שכתוב ברישיון משרד הבריאות, מותר לכולם להשתמש.

<רינת בכר: זה לא נכון.

<רינת בכר: יש תמרוקים עליהם כתוב לשימוש מקצועי.

<עמיחי נביאי: מי ייחשב כמקצועי?

<עמיחי נביאי: משרד הבריאות צריך להגדיר מי ייחשב כמקצועי.

<עמיחי נביאי: זאת בדיוק הבעיה.

<עמיחי נביאי: מי יגדיר שהוא מקצועי?

<עמיחי נביאי: אני עורך דין, אני יכול לגעת בזה?

<עמיחי נביאי: לא כתוב שאסור לי לגעת בזה.

<רינת בכר: גם לגבי מי חמצן מותר היום ללכת לסופרמרקט ולקנות וגם אקונומיקה וחומרי ניקיון שהם הרבה יותר מסוכנים.

<מישל מרסייה: אבל אנחנו מדברים על חומרים ששמים על הראש.

<מישל מרסייה: אקונומיקה לא שמים על הראש.

<רינת בכר: תשאל את עוזרת הבית אם היא יודעת איך להשתמש באקונומיקה ואם מותר לה ואם היא למדה איך להשתמש בזה.

<מישל מרסייה: לא שמים את זה על הראש.

<מישל מרסייה: זאת השוואה לא נכונה.

<רינת בכר: זאת השוואה נכונה.

<לובה נגדאי: זאת ממש השוואה לא נכונה.

<רינת בכר: אין הגדרה של פרופשיונל.

<מישל מרסייה: אז תטפלו גם בזה.

<רינת בכר: אין הגדרה של פרופשיונל בשום מקום.

<מישל מרסייה: אין בארץ.

<רינת בכר: בשום מקום בעולם לגבי מוצרים.

<רינת בכר: יש הגדרה לגבי המקצוע.

<מישל מרסייה: יש לנו הוכחה לכך.

<מישל מרסייה: זה לא לדיון אבל יש לנו הוכחה.

<מישל מרסייה: בשוק האירופאי המשותף יש היום הגדרות מאוד ברורות.

<מישל מרסייה: אנחנו תרגמנו את זה.

<רינת בכר: למקצוע.

<מישל מרסייה: למקצוע, גם למכירת המוצרים וגם לרכישה.

<רינת בכר: מוצרים שמוגדרים כפרופשיונל יוז, התווית הזאת נמצאת גם בארץ כפרופשיונל יוז.

<מישל מרסייה: אנחנו נביא עובדות.

<אלי מרום: אתם מתחילים מהסוף מכיוון שזה מתחיל מזה.

<אלי מרום: ברגע שתהיה החלטה חוקית לגבי ספר - - -

עדי קול: אתם לא באמת צריכים תמיד לחכות להחלטה חוקית אלא אתם יכולים גם לעשות צעדים אם אתם חושבים שהם צעדים נכונים.

עדי קול: אתם כגוף ממשלתי יכולים לעשות זאת.

<אלי מרום: איך?

<אלי מרום: מותר יהיה למכור למישל?

עדי קול: צריך לנסות להעביר איזשהו שינוי תקנון ולהגיד לנו באמת מה זה מקצוע, איזה חומרים וכולי.

<אלי מרום: מאיפה אני יודע?

<אלי מרום: אני לא יודע מה זה ספר.

<אלי מרום: אני אומר ברצינות.

<מישל מרסייה: הגדרנו.

<מישל מרסייה: אנחנו הגדרנו.

<אלי מרום: אתה לא יכול להגדיר.

<מישל מרסייה: גם משרד הכלכלה.

<אלי מרום: ביום שאני אקבל מכתב ממשרד הכלכלה שרק ספר סוג 3 עם רישיון נהיגה כזה ואחר יכול, אני אוציא הנחיה ברישיון למכירה רק לזה ולזה.

<אלי מרום: כמו שלסוכנות רכב אסור להשכיר רכב אם אני לא מציג רישיון נהיגה.

<יאיר קמיר: משרד הכלכלה אומר שאתם צריכים לעשות את זה ואתם אומרים שמשרד הכלכלה צריך לעשות את זה.

<רינת בכר: מה אנחנו צריכים לעשות, להגיד שאסור למכור לשום ספר חומר?

<קריאה: לא.

<קריאה: רק מי שיודע.

<רינת בכר: איך אני יודעת?

<יאיר קמיר: תהיה לו תעודת סיווג.

<שלומית אבינח: מה צריך לדעת?

<שלומית אבינח: אתם צריכים להגדיר אמוניה.

<יאיר קמיר: יש לנו הגדרה.

<יאיר קמיר: כתבנו הכול.

<יאיר קמיר: שלחנו את הרשימה.

עדי קול: מי שצריך לעשות זה משרד הפנים ולא משרד הכלכלה.

<שלומית אבינח: משרד הפנים יפקח על זה?

<אלי מרום: אני חושב שמאוד נכון לדעת כמה ספרים היום מוכרים בישראל.

עדי קול: זה לא משנה כמה מוכרים כי אין דרישה להכרה כרגע.

עדי קול: אנחנו קודם כל צריכים שמשרד הפנים יסכים לדרוש סיווג למקצוע הזה ורק אז נוכל להגיע אליכם.

עדי קול: יש כאן בעיה ואתם מבינים אותה.

עדי קול: שוב, אנחנו חוזרים כל הזמן על אותם דברים ולא מצליחים להסתדר.

<מישל מרסייה: יש את הכול מסודר.

עדי קול: יש לך את הכול מסודר מחוץ לארץ.

<מישל מרסייה: לא.

<מישל מרסייה: בארץ.

<מישל מרסייה: למשרד הכלכלה יש תעודות שנקראות סוג 1 וניתנות אחרי קורס של חצי שנה, תעודות שנקראות סוג 2 לספר שהוא כבר שלוש שנים ספר, ותעודות שנקראות סוג 3 לספר שהוא כבר חמש שנים ספר והוא יכול לעשות הכול, גם כימיה וגם מעשי.

<מישל מרסייה: התעודות האלה, אם חוק שאומר שספר שאין לו את התעודה הזאת לא יכול לקנות מוצרים, זה הכול ולא צריך יותר מזה.

<רינת בכר: וגם לא יכול לפתוח מספרה.

<אלי מרום: הוא יכול.

<לובה נגדאי: הוא יכול לפתוח מספרה.

<לובה נגדאי: אני משקיעה כסף ופותחת מספרה ויש לי מישהו בתוך המספרה שיש לו תעודה.

<קריאה: כמו במוסכים.

<מישל מרסייה: נכון.

<מישל מרסייה: כמו במוסכים.

<קריאה: ואם הוא מביא במזוודה, מי תופס אותו?

<מישל מרסייה: אלה עבירות אחרות.

עדי קול: אנחנו נפנה גם למשרד הפנים במקרה הספציפי הזה, למחלקת רישוי עסקים.

עדי קול: אנחנו נבקש להפוך את הדרישה של סיווג מקצועי, סיווג 1, 2 ו-3 שמגדיר משרד הכלכלה, כתנאי למתן רישוי עסקים.

<לובה נגדאי: בדיוק.

<לובה נגדאי: זאת נוסחת הקסם.

עדי קול: זאת תהיה פנייה שלנו.

עדי קול: בהקשר הזה אנחנו רוצים לדעת שאתם הולכים לאכוף במשרד הבריאות.

עדי קול: היה ותהיה דרישת סיווג, אתם צריכים לדאוג שייבדקו המוצרים שלהם והתמרוקים שלהם ולראות שהם עומדים בדרישות.

עדי קול: איך אתם תבצעו את זה?

עדי קול: אם עכשיו יש סיווג, מה אתם עושים אתו?

<אלי מרום: אנחנו מפקחים על פי כוח האדם הקיים.

עדי קול: איך?

<שלומית אבינח: הסיווג הזה תהיה חובה?

עדי קול: בהנחה שזאת תהיה חובה.

<לובה נגדאי: זה יהיה כתנאי לפתיחת עסק.

<אלי מרום: ברישיון העסק יהיה רשום שמועסק שם ספר סוג 1 ומותר לו רק לספר את אלי מרום שזה במכונה, ואם זה ספר מסוג 2, מותר לו לעשות צבע, ואם זה ספר מסוג 3, מותר לו גם לעשות טיפולים אחרים וחס וחלילה, אני לא מזלזל.

<אלי מרום: זה אומר שאם אתה סוג 3, תוכל להחזיק במספרה את המוצרים האלה.

עדי קול: זה אומר שאתם צריכים לבדוק את המוצרים.

<אלי מרום: זה לא אנחנו אלא זאת הרשות המקומית.

עדי קול: בהגדרה המקורית, איזה מוצרים נלווים לסיווג 3.

<שלומית אבינח: איזה טיפולים.

<אלי מרום: נשמח להיות שותפים לכתיבת החקיקה.

<אלי מרום: על אמצעי הפיקוח תחליט הכנסת ומשרדי הממשלה.

<אלי מרום: אני לא יכול להגיד אם יהיו עכשיו יותר משישה פקחים במשרד הבריאות.

<אלי מרום: באמת, קטונתי מלתת תשובה על דבר כזה.

<אלי מרום: אנחנו עושים את המירב שאנחנו מסוגלים לעשות בכוח האדם הקיים שמיועד לדברים נוספים.

<ורד זילברמן קורן: אני רוצה לדעת, אם זה מה שאתם אומרים, למה היום כאשר הסיווגים קיימים, אי אפשר עד שהחקיקה תתבשל להגביל מכירה של נניח חומרים מסוכנים?

<אלי מרום: תלכי הפוך.

<אלי מרום: משרד הכלכלה יפרסם בעיתון.

עדי קול: למה אוטומטית הדבר הראשון שאתה מנסה לעשות זה להגיד לא ולדחוף את זה לכיוון אחר.

<אלי מרום: להפך.

עדי קול: היא שאלה אותך למה אתה כמשרד הבריאות לא תעשה את זה.

<אלי מרום: אני חיובי.

<אלי מרום: איך אני יודע שמקום כשר?

<אלי מרום: יש תעודה, חלבי או בשרי.

<קריאה: מי נותן אותה?

<אלי מרום: הרבנות והרשות המקומית.

<אלי מרום: אני רוצה, עת אני נכנס למספרה, לדעת שזאת מספרה סוג 1 ואני בתור ציבור אדע שסוג 1 זה רק מספריים ומסרק.

<אלי מרום: אם זה סוג 2, יש לה גם צבעים.

<אלי מרום: הלא הציבור היום לא יודע כשהוא נכנס.

<שלומית אבינח: זה משרד הפנים.

<ורד זילברמן קורן: אני שואלת לגבי היום.

<ורד זילברמן קורן: כל הסיפור הזה של הגדרת הסיווגים כתנאי לרישוי עסקים, צריך לשאול את עמדתו של משרד הפנים ויש כאן טענות שיכולות לבוא על חופש עיסוק למרות שגם חופש עיסוק היא זכות שאפשר לאזן אותה לבריאות הציבור למשל.

<ורד זילברמן קורן: אני אומרת שהיום אתם כמשרד בריאות יכולים לומר שאתם מוכרים חומרים שהם מאוד מאוד מסוכנים רק למי שהוכיח שההכשרה שלו היא קודם כל מסודרת ודבר שני, היא חמש-שש שנים עיסוק.

<שלומית אבינח: אבל מי מחליט מי אלה החומרים המסוכנים?

<ורד זילברמן קורן: אתם לא צריכים היום את החוק.

<אלי מרום: קודם כל, אני חושב שאפשר לגבש את רשימת החומרים.

<אלי מרום: אני מנסה לחשוב.

<אלי מרום: אני אשתף אתכם בניסיון המקצועי שלי.

<אלי מרום: בית מסחר לתרופות, אני יודע איך הוא עובד.

<אלי מרום: יש לנו רוקח אחראי וכולי.

<אלי מרום: בית מרקחת, גם כאן אנחנו יודעים.

<אלי מרום: צריך לייצר כאן משהו בחקיקה שזה אומר שפרפומריה שהיום פטורה מרישוי עסקים, פתאום צריכה להפוך לעסק עם רישיון ועם איש מקצוע.

<ורד זילברמן קורן: איפה מישל מרסייה הולך לקנות את החומרים?

<אלי מרום: במקומות חוקיים.

<ורד זילברמן קורן: אז המקומות החוקיים האלה - - -

<אלי מרום: שאין עליהם רישוי בכלל.

<מישל מרסייה: זה הכי חמור.

<ורד זילברמן קורן: כל אחד יכול לבוא לשם ולקנות.

<אלי מרום: לא.

<אלי מרום: כדי שאני אוכל לפקח על פרפומריה, היא צריכה להיות עסק עם רישוי, כדי שיהיה לי כלי לבטל את הרישוי או להתלות אותו.

<קריאה: כל אחד יכול היום לקנות ב-איביי גם בוטוקס ולהזריק לעצמו.

<מישל מרסייה: אנחנו קצת סוטים מהנושא.

עדי קול: נכון.

עדי קול: אנחנו סוטים.

<ענת רוזה: אני מנהלת מדעית ברגולציה של חברת לוריאל.

<ענת רוזה: אני באה לכאן כחברה מובילה בעולם וגם בישראל כיצרנית של מוצרים לשיער, לא רק צבעי שיער אלא גם החלקות וכולי.

<ענת רוזה: אני משתתפת כאן כי הנושא הזה חשוב לנו.

<ענת רוזה: חשוב לנו שהספרים משתמשים במוצרים שלנו וכמובן הלקוחות הסופיים, יקבלו מוצרים שהם בטוחים לשימוש.

<ענת רוזה: למותר לציין שכל מוצרי לוריאל הם כמובן רשומים כחוק במשרד הבריאות.

<ענת רוזה: אני חושבת שצריך לעשות כאן הפרדה כי כל הזמן יש מעין פינג-פונג בין המוצרים שהם חוקיים ורשומים כחוק לבין כל הצד הפלילי של חומרים מסוכנים שהם לא חוקיים.

<ענת רוזה: אני יכולה להגיד – ואני לא יודעת כמה זה יתרום – כדי להבין את הסיטואציה כיצרנים.

<ענת רוזה: המוצרים שלנו שמיועדים לאנשי מקצוע, אנחנו כחברה מלכתחילה מציינים בהתוויה אם המוצר הוא לשימוש מקצועי בלבד או לחילופין יכול להיות שנקרא לו מוצר מקצועי שהוא נמכר רק במספרה אבל הספר יכול למכור אותו ללקוח הסופי.

<ענת רוזה: היצרניות הגדולות לוקחות את האחריות כאשר הן מתכננות את המוצרים האלה ושוב, רוב החברות נמצאות או באירופה או בארצות הבית - אני כמובן מדברת על החברות החוקיות – ובעצם מלכתחילה ההתוויה היא כזאת שנותנת את ההנחיה למי שזה לשימוש מקצועי, הווה אומר ספר, שמבין את כל השימוש.

<ענת רוזה: אנחנו כאן רק כדי לומר שאנחנו גם תומכים בזה שתהיה הסדרה של הנושא הזה כדי שבאמת מי שבסופו של דבר – אני לא כאן כדי להציע איך זה ייעשה – משתמש במוצרים האלה, ישתמש במוצרים המותרים על פי חוק ובצורה הנכונה.

<אבי פדידה: בעלי ידע.

<ענת רוזה: כן.

<ענת רוזה: אדם שיש לו את הידע והכלים לעשות את זה.

<מישל מרסייה: חשוב לי לציין שיש איזשהו בלבול מאוד גדול ואני מפנה את זה אליכם, משרד הבריאות.

<מישל מרסייה: אני מתעסק במקצוע הספרות כשלושים שנים ואני מאוד עסוק במחקר ופיתוח.

<מישל מרסייה: אני מתעסק הרבה גם בתחום של פיתוח מוצרים גם בארץ וגם בעולם.

<מישל מרסייה: אחד דברים שאני רוצה לתקן זה הסיפור הזה של הפורמלדהיד מתאים רק לסוג מסוים של שיער.

<מישל מרסייה: אני רוצה לשים על זה את הדגש.

<מישל מרסייה: לפורמלדהיד אין יכולת החלקה על שיער שהוא בריא.

<מישל מרסייה: שיער שהוא בריא, ייפגש עם פורמלדהיד, לא יקרה כלום.

<מישל מרסייה: השערה תישאר מתולתלת, היא לא תשתנה.

<מישל מרסייה: הפורמלדהיד הוא חומר משמר במהותו והוא משמר רקמות, השערה היא תוצר של רקמה והחומר שקוראים לו פורמלין יודע לקשור ולהשלים חלקים שפגומים בשערה, במעטפת השערה.

<מישל מרסייה: לכן הוא רלוונטי לשער מאוד פגום.

<מישל מרסייה: בישראל אחוזי השיער הפגום מאוד גבוהים.

<מישל מרסייה: חברת לוריאל יכולה לתת תשובה לזה כי היא מוכרת הרבה מאוד מוצרי שיקום והיא יודעת שזה מוצר שכן יודע לטפל.

<מישל מרסייה: מצד שני הוא מוצר שלילי ואסור.

<מישל מרסייה: לשיער הוא עושה טוב, אבל לאנשים הוא עושה רע.

<מישל מרסייה: לכן לא נכון להגדיר את זה כמוצר החלקה.

<מישל מרסייה: הוא מוצר שיקומי שמתאים רק לשיער פגום מסוג מסוים.

<מישל מרסייה: בגלל זה כל כך צריכים אותו כי מי שיש לה שיער פגום, זאת חלופה.

<מישל מרסייה: מבחינת מוצר, הוא מאוד ממכר.

<שלומית אבינח: למה משרד הבריאות לא מזהיר את הציבור?

<מישל מרסייה: מזהירים אבל אין אכיפה.

<מישל מרסייה: אין פעילויות נגד.

<שלומית אבינח: לשים שילוט או משהו.

<שלומית אבינח: כמו שיש את הסמל של האגודה למלחמה בסרטן, למה אתם, הספרים, אפילו אלה שמאוגדים, לא מזהירים.

<מישל מרסייה: אנחנו עושים כמיטב יכולתנו במשאבים מאוד קטנים.

<שלומית אבינח: אני מציעה.

<שלומית אבינח: אני לא מעבירה כאן ביקורת.

<שלומית אבינח: כל אחד מבקר במספרה.

<שלומית אבינח: לא עשיתי החלקה, אבל אולי צריך להיות שילוט שמדבר על הפורמלין, שישאלו את הספר, משהו שלכם.

<מישל מרסייה: אני רוצה להסביר לך למה.

<מישל מרסייה: מעצבי שיער מקבלים הרבה מאוד פעמים בקבוקים שכתוב עליהם משרד הבריאות.

<מישל מרסייה: האם יש תו מיוחד?

<מישל מרסייה: הוא לא יודע.

<מישל מרסייה: איזה יכולת יש לו לבדוק מה יש בחומר?

<מישל מרסייה: מעצב שיער לא יכול לבדוק את החומר.

<מישל מרסייה: אמרו לו שעכשיו קוראים לזה קריאטין.

<שלומית אבינח: מי אמר לו?

<מישל מרסייה: אותם יצרנים.

<מישל מרסייה: אותם מוכרים.

<מישל מרסייה: הם קוראים לזה קריאטין.

<מישל מרסייה: לפני כן קראו לזה החלקה ברזילאית.

<מישל מרסייה: אחרי שקמו על זה, כל פעם עושים איזו הסדרה חדשה.

<שלומית אבינח: אותה גברת בשינוי אדרת.

<מישל מרסייה: כל פעם עושים הסדרה חדשה למוצרים.

<מישל מרסייה: בלי שום קשר, זה שהמוצר הזה הוא כרגע על שולחן הדיונים, אבל כל התחום הוא על שולחן הדיונים כבר הרבה זמן ואף אחד לא עושה עם זה כלום.

<מישל מרסייה: חשוב לציין שיש מדינות באירופה שחיות הרבה יותר מאתנו עם הרבה מאוד ניסיון.

<שלומית אבינח: מזג האוויר שם שונה.

<מישל מרסייה: למרות זאת כתבו הוראות מאוד ברורות איך מתנהלות מספרות ואיך מתנהלים בעלי מקצוע.

<מישל מרסייה: הכול כתוב יפה.

<מישל מרסייה: עשינו תרגום ואפילו עשינו התאמה אזורית למה שמשרד התעשייה כתב בזמנו ויש לנו את הכול.

<מישל מרסייה: בואו נגיש את זה.

<מישל מרסייה: אתם מאמינים שזה לא יעבור?

<מישל מרסייה: אני מאמין שזה יעבור אם באמת ייצרו לזה את הלובי הנכון ויבינו שזה לטובת הציבור ולטובת בעלי המקצוע.

<מישל מרסייה: זה יעבור.

<מישל מרסייה: קודם מתנגדים כאילו מה מנסים לעשות אבל בסך הכול מנסים לעשות משהו טוב.

עדי קול: אני רוצה לסכם את הדיון.

עדי קול: אני חושבת שהרבה דברים נשארו פתוחים וחסרים כאן אנשים כדי להביע את העמדה הרלוונטית.

עדי קול: אני מודה לכולם.

עדי קול: אני רוצה לפנות למשרד הבריאות כדי שיגבש רשימה של טיפולים וחומרים מסוכנים.

<אבי פדידה: חומרים כימיים לא חוקיים.

עדי קול: כן.

עדי קול: חומרים מסוכנים לא חוקיים עם ההגדרות שלהם.

עדי קול: אנחנו נפנה למשרד הכלכלה ולמשרד הפנים בבקשה ליצור פיקוח על מקצוע הספרות דרך סיווג, או סיווג 1 או סיווג 2 או סיווג 3, כפי שהוצע כאן, או כל סיווג אחר.

עדי קול: אנחנו מבקשים שיפקחו על רישוי עסקים של המספרות באופן מוחלט.

<קריאה: מי יפקח?

עדי קול: הם צריכים להחליט מי יעשה את זה, משרד הכלכלה או משרד הפנים, איך עושים את זה ובאיזה אופן ומה הסיווג.

עדי קול: אנחנו קוראים להם לעשות את זה.

עדי קול: אני קוראת גם לכם, אם יש לכם נוסח הצעת חוק ואתם רוצים להעביר לי אותה.

<מישל מרסייה: נעביר את הכול.

עדי קול: כדי שאני אוכל להגיש אותה כהצעת חוק פרטית.

עדי קול: אנחנו נקיים ישיבת מעקב בעוד חודש.

עדי קול: תודה רבה.