ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 268, 2014-10-28 09:00

עמרם מצנע: בוקר טוב.

עמרם מצנע: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

עמרם מצנע: מכובדי השר לאזרחים ותיקים, חבר הכנסת אורי אורבך, סגן שר החינוך אבי וורצמן ונדמה לי שאני הגמלאי היחיד פה בחדר.

עמרם מצנע: זה בסדר שעושים לכבודי דיון מיוחד.

עמרם מצנע: היום הכנסת מציינת את יום הגמלאי הבינלאומי והלאומי קצת באיחור מכיוון שהיינו בפגרה.

עמרם מצנע: אבל טוב מאוחר מאשר לעולם לא.

עמרם מצנע: אני רוצה לפתוח בכמה מילים, ואחר כך אבקש מהשר ומאנשי משרדו להציג את התכניות.

עמרם מצנע: נשמע, כמובן, את משרד החינוך.

עמרם מצנע: הדיון הזה קצר, הקצינו לו כחצי שעה.

עמרם מצנע: יש יום ארוך בכלל בכנסת, אבל בנושא הגמלאים, עם נושאים שונים שיעמדו על הפרק היום ויידונו כאן בחדר הזה.

עמרם מצנע: אחד השינויים הדרמטיים שקורים בעולם המודרני זה הארכה מאוד ניכרת של תוחלת החיים, והוותיקים, הזקנים ומבוגרי מדינת ישראל נמצאים בראש הפירמידה הזאת.

עמרם מצנע: אבל זאת לא רק תוחלת החיים, אלא גם איכות החיים לאורך השנים הללו שנוספו.

עמרם מצנע: אין ספק שהיחס לקשיש הוא אחד המבחנים החשובים לערכיותה ולמוסריותה של כל חברה וגם של החברה שלנו.

עמרם מצנע: כמו כל מהלך שמחייב שינוי תודעתי הוא מתחיל בחינוך.

עמרם מצנע: החינוך הוא כמובן בבית, החינוך הוא במערכת החינוך, והחינוך הוא שיכול להביא לשינוי תודעתי ולתת לא רק את הכבוד, אלא את ההערכה המתאימה למבוגר, לבעל הניסיון.

עמרם מצנע: זה צריך להתחיל מההתחלה מילדות בבית – יחס למבוגרים, יחס להורים, יחס לסבא ולסבתא.

עמרם מצנע: הרבה פעמים בחברה שלנו ובכלל אנחנו נותנים מעמד מיוחד ואפילו בבחינות מעלים על נס את נושא הצעירים והצעירוּת.

עמרם מצנע: אז אני רוצה לומר לכם, למי שלא יודע, שצעירות היא מחלה שעוברת עם השנים.

עמרם מצנע: לכן כל הדואג היום לקשישים ולזקנים דואג גם לעצמו.

עמרם מצנע: אבל אין ספק, שבחברה שבה אנשים צעירים בני 50 ואפילו למטה מזה לא מוצאים מקומות עבודה – ואנחנו כל הזמן מעלים על נס שכל מטרותינו וכל עשייתנו הן למען הדורות הבאים, למען הצעירים – אנחנו עלולים בדרך בלי להתכוון ובלי לשים לב לפגוע במעמד המיוחד ובערך המיוחד שיש דווקא לאנשים מבוגרים בעלי ניסיון.

עמרם מצנע: מהניסיון שלי למדתי שהצעירים זקוקים לנו – לניסיון, לבגרות, למי שיכול קצת עם ראיה יותר ארוכת טווח להתבונן על המציאות, להרגיע לפעמים את הקצוות, לראות את החלק המלא של הכוס ולא תמיד את החלק החסר.

עמרם מצנע: ובכלל, התופעה הזאת של בני גיל שלישי שכבר עברו סבב אחד, סבב שני וסבב שלישי בחיים מלאים של עשייה, מוצאים את עצמם עם המון ניסיון, עם המון כישורים, עם המון יכולת ועם המון רצון ולא תמיד מקשיבים להם.

עמרם מצנע: לדעתי, חברה שיכולה לאזן בין הדברים האלה היא חברה יותר עשירה לא בכסף, אלא בערכים, במוסר, בכללי התנהגות.

עמרם מצנע: כמי שכיהן במשך 15 שנה בשלטון המקומי אני יודע על תכניות רבות שצצות מלמעלה למטה; ואני שמח שבמשרד לאזרחים ותיקים בשיתוף פעולה עם משרד החינוך נוצרו לא מעט תכניות עם תקציבים שבאים לסגור את פער הדורות האלה ולחבר את החוליות האלה בשרשרת.

עמרם מצנע: להערכתי, זהו דבר חשוב מאוד, מבורך מאוד.

עמרם מצנע: אני מעביר אליך, אורי, את רשות הדיבור.

אורי אורבך: תודה, אדוני היושב-ראש.

אורי אורבך: תודה שאתם מארחים אותנו כאן.

אורי אורבך: תודה לעמיתי סגן שר החינוך.

אורי אורבך: אנחנו נמצאים כאן צוות המשרד: המנכ"ל עו"ד גלעד סממה ושלום בוחבוט שהוא ראש תחום חינוך במשרד שלנו.

אורי אורבך: יש טעות נפוצה שאני יכול להבין את מקורותיה שכשאני שואל ראש מועצה כמה קשישים יש לו ברשות הוא בודק בנתונים של הרווחה ואומר לי.

אורי אורבך: אנחנו צריכים להתחיל לחשוב על קשישים, על זקנים לא רק בהקשר של עוני ונצרכות; אף על פי שכמובן יש רבים כאלה, וזה חשוב ודחוף לטפל בנושאים האלה, אבל ברוך ה' רוב האזרחים הוותיקים הם לא נזקקי סעד.

אורי אורבך: נושא הבריאות, כל אחד בתורו מגיע גם לזה, אבל יש חיים לפני החולי ולפני העוני.

אורי אורבך: אחד התפקידים המרכזיים שלקחנו על עצמנו זה לדאוג ל"זקנים החדשים" – יש גיל שלישי ויש כבר גם גיל רביעי.

אורי אורבך: אני לא חושב שצרכים של אדם בן 67 או של אישה בת 62, לפי גיל הפרישה הרשמי, דומים לאלה של מישהו בן 90 או בן 88.

אורי אורבך: יש 15-10 שנה של התארכות תוחלת החיים, ויש לזה משמעות גם לגבי הבריאות של האנשים המאריכים ימים.

אורי אורבך: בוודאי בעשור וחצי הראשונים אחרי הפרישה יש הרבה דברים אחרים שהאדם המבוגר צריך בלי קשר דווקא לבריאות ולרווחה.

אורי אורבך: אנחנו מנסים לבנות במשרד הצנוע שלנו מסגרות בתחומים שונים כדי שיהיה לאן ללכת.

אורי אורבך: השוני המרכזי בתחילת גיל הפרישה הוא הפרישה; הוא העובדה שרובם ככולם לא רוצים או לא יכולים – וזה נושא לוועדת כספים מה קורה עם אלה שכן רוצים ויכולים לעבוד.

אורי אורבך: אבל יש הרבה שנות פנאי, והטיול שחולמים עליו לאוסטרליה נגמר אחרי שבועיים או חודשיים, ונשארו בסך הכול עוד 30-20 שנה.

אורי אורבך: בעזרת מערכת החינוך שאבי הוא אחד משני הממונים עליה אנחנו חושבים שאפשר לבנות מסגרות שמתאימות לאזרח הוותיק כדי שיבלה יום-יומיים בשבוע.

אורי אורבך: ללא שיתוף הפעולה הזה, כמובן, אנחנו לא יכולים לעשות כלום.

אורי אורבך: אנחנו משרד מטה בסופו של דבר.

אורי אורבך: תפקידנו הוא כפול: להגיש לממשלה המלצות בשלל תחומים הנוגעים לחיי הזקנים בישראל, ודבר שני להפעיל פרויקטים מסוימים שרק אנחנו יכולים להפעיל.

אורי אורבך: אנחנו לא משרד הרווחה 2 ולא משרד הבריאות 2, אבל אנחנו כן עוזרים למשרדים האלה בתחומים שהם לא בראש סדר העדיפות שלהם מטבע הדברים.

אורי אורבך: אני אבקש מהמנכ"ל שלנו ומאנשי המשרד לתאר כמה פרויקטים שקשורים לתחום החינוך שהמשרד שלנו מפעיל בשותפות בעיקר עם משרד החינוך וגם עם גופים אחרים כמו "בית התפוצות" ועוד פרויקטים אחרים שעל הפרק במהלך השנה.

אורי אורבך: הדגש הוא לא על חינוך, הוא על השכלה בעצם.

אורי אורבך: מי שלא חינכנו אותו עד גיל 65, אני לא חושב שאנחנו נתחיל להשקיע בזה עכשיו מאמצים.

אורי אורבך: גם אלה שלא מחונכים, קשה להזמין את ההורים בגילאים האלה בדרך כלל, אם כי יש דוגמות שגם יש הורים לאנשים בגילאים האלה.

אורי אורבך: בהחלט אנחנו מתייחסים אליהם כאוכלוסייה שרוצה להשכיל, להיפגש ובעיקר להילחם במחלת הבדידות שהיא המחלה המאיימת ביותר.

אורי אורבך: כמו שצעירוּת היא מום עובר שעובר מעצמו, בדידות זאת מחלה שלא עוברת בעצמה.

אורי אורבך: צריך עזרה ובניית מסגרות על-ידי המשרד שלנו ומשרדים אחרים כדי שאנשים לא יהיו לבדם.

אורי אורבך: אתם תופסים אותנו בדיוק שוב ביום שלישי שזה "שלישי בשלייקס".

אורי אורבך: בסוף היום אתה מוזמן ללכת, עמרם, לקולנוע כאן ממול ב-10 שקלים.

עמרם מצנע: אני זכאי.

אברהם וורצמן: אתה היחיד שיכול לקבל את ההטבה בכל החדר הזה.

אורי אורבך: בשלושה חודשים כ-130 אלף אזרחים ותיקים בחרו ללכת לקולנוע.

אורי אורבך: אני לא מדבר על עוד הנחות.

אורי אורבך: זה לא העניין של הכסף וההנחה שכמובן הוא אטרקטיבי מאוד, אלא שאנשים רוצים לצאת מהבית ולבלות שעות במחירים נוחים בדברים שמציעים להם.

אורי אורבך: גם במערכת החינוך יש לנו מה להציע בתחום, ונמשיך להרחיב את המסגרות האלה.

אורי אורבך: תודה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: סגן שר החינוך אבי וורצמן, בבקשה.

אברהם וורצמן: בוקר טוב.

אברהם וורצמן: ברשות היושב-ראש, חברי עמרם מצנע, אני חייב לומר שכשאמרתי לאורי אורבך, השר לאזרחים ותיקים, חברי למפלגה, שהמשרד שלו מוביל דברים.

אברהם וורצמן: הרי המשרד הזה היה קיים גם בקדנציות קודמות ונפגשתי עם אנשי המשרד לא מעט פעמים כמחזיק תיק הרווחה בבאר-שבע, אבל מה שהיום המשרד מוביל כמשרד שאינו עתיר במשאבים, שיש לו מאות מיליונים ומיליארדים, אבל הוא לוקח רעיונות ועושה מהם ממש פנינים.

אברהם וורצמן: בסכומים קטנים – רעיונות גדולים.

אברהם וורצמן: אני קורא לזה מעין גאונות של פשטות.

אברהם וורצמן: לקחת דברים פשוטים ולעשות מהם דברים שמשרתים את ההמונים.

אברהם וורצמן: אמרתי לך באמת בהתפעלות כמה פעמים.

אברהם וורצמן: אני גם רואה את זה בשטח איך זה עובד ופועל.

אברהם וורצמן: זה מדהים בעיניי ונפלא בעיניי.

אברהם וורצמן: אמרתי גם למנכ"ל שדברים לא קורים מעצמם; דברים לא פתאום נעשים כי השר אמר משהו, ופתאום הדברים נעשים.

אברהם וורצמן: יישר כוח על העבודה יחד עם כל הצוות.

אברהם וורצמן: נחמן חברי שאנחנו שותפים להרבה דברים טובים שקורים פה בכנסת.

אברהם וורצמן: אני רוצה לספר לכם סיפור קטן ולנגוע בקצרה בדברים שנעשים יחד עם המשרד שלנו, וכמובן יפורטו על-ידי אנשי המקצוע, אז לא אקח להם את הבמה.

אברהם וורצמן: כמנהל עמותת מוריה בבאר-שבע שהקמתי וניהלתי אותה, אני זוכר שאחד הפרויקטים שעשינו היה מסגרת בוקר לאנשים מבוגרים שיבואו ללמוד ולקבל מסגרת מ-9:00 עד 13:00 כל יום עם ארוחת צהריים בסוף היום.

אברהם וורצמן: בתחילת הדרך אני עצמי הלכתי להביא אותם עם האוטו שלי.

אברהם וורצמן: הבאתי את כולם למקום הלימוד.

אברהם וורצמן: יום אחד התקשר בן אדם ואמר שהוא רוצה להצטרף.

אברהם וורצמן: אספתי אותו, וביומיים הראשונים הוא לא דיבר איתי, וביום השלישי הוא התחיל לדבר.

אברהם וורצמן: הוא סיפר שאשתו נפטרה לפני חודש.

אברהם וורצמן: הוא סיפר שהייתה כל עולמו.

אברהם וורצמן: קמו בבוקר, הלך להתפלל, אחר כך אכלו יחד ארוחת בוקר, ואז מגיע הצהריים, הולכים לנוח, הולך לבית כנסת, חוזר, אוכלים ארוחת ערב והולכים לישון.

אברהם וורצמן: הוא אמר שהיא הייתה כל עולמו – כל עולמו היה סביבה.

אברהם וורצמן: פתאום היא נפטרה, והעולם שלו פשוט התרוקן.

אברהם וורצמן: הוא לא ידע מה לעשות.

אברהם וורצמן: ואז הוא אמר, פתאום נפלתם לי כמו משמים.

אברהם וורצמן: פתאום יש לי עם מי להיות, פתאום יש לי חברותה, פתאום יש לי עם מי לדבר.

אברהם וורצמן: זאת דוגמה אחת מני רבות.

אברהם וורצמן: אני מדבר מניסיון מהשטח כי התפקיד הקודם שלי היה סגן ראש עיר, מחזיק תיק הרווחה בעירייה.

אברהם וורצמן: זה נוגע לחלק מהאוכלוסייה שאתם משרתים, אורי.

אברהם וורצמן: אז ראיתי מה המשמעות של יוזמות לאנשים בגיל הזהב; יוזמות משמעותיות שנותנות להם תוכן, נותנות להם אפשרויות בילוי, נותנות להם אפשרויות לימוד, להשכלה, להרחבת אופקים.

אברהם וורצמן: אורי, אמרת שאנשים לא רוצים להתחנך; כשלמדתי לתואר שני באוניברסיטת בן-גוריון היו אתי כמה גמלאים שבאו ללמוד לתואר שני.

אברהם וורצמן: זה לא היה לתפקיד הבא, אבל היה להם חשוב להשכיל וללמוד משהו נוסף.

אברהם וורצמן: לכן אני מאוד רוצה לברך את היוזמות היפהפיות גם בתחומים הכלליים, לאו דווקא בתחום החינוך, אבל גם בבתי-ספר.

אברהם וורצמן: יש משאב אדיר שקוראים לו בית-ספר.

אברהם וורצמן: הוא קיים, הוא נמצא, תלמידים לומדים, המבנים נמצאים.

אברהם וורצמן: איזה יופי זה לנצל את המשאב הזה גם לאוכלוסיות של אזרחים ותיקים – כיתות בתוך בית-ספר.

אברהם וורצמן: גם נותן אווירה טובה בבית-הספר, גם שילוב של דורות, גם תלמידים שנפגשים עם האזרחים הוותיקים ואזרחים ותיקים שנפגשים עם הצעירים.

אברהם וורצמן: זאת דוגמה אחת.

אברהם וורצמן: קחו לדוגמה את "כתיבת סיפורי חיים" – דוגמה מדהימה.

אברהם וורצמן: קודם כול מה זה נותן למשפחה שלו, ומה זה נותן למשפחה שלו.

אברהם וורצמן: מה זה נותן למשפחה שלו, ומה זה נותן לחבר'ה הצעירים?

אברהם וורצמן: ללמוד מניסיון חיים, ללמוד מידע וכל כך הרבה דברים מדהימים; ותנועות הנוער ופרויקטים אחרים שקורים פה.

אברהם וורצמן: בעיני, זה דבר נפלא ומדהים.

אברהם וורצמן: אני מאוד רוצה לברך את חברי הטוב, השר אורי אורבך.

אברהם וורצמן: הוא ממש שינה את המשרד הזה, שם אותו במקום אחר לגמרי.

אברהם וורצמן: "משהו חדש" התחיל גם במשרד הזה.

אברהם וורצמן: התערוכה בחוץ שגם יצא לי להיות חלק ממנה היא תערוכה נחמדה מאוד.

אברהם וורצמן: זה עוד רעיון איך להביא לידי ביטוי קשר בין דורות גם בבית שלנו בכנסת.

אברהם וורצמן: זאת תערוכה מאוד יפה.

אברהם וורצמן: עברתי בין האנשים, ואלה דברים נחמדים ויפים, וכשזה בקריקטורה עם ההומור שלך, אורי, זה תמיד עוד נופך מיוחד בעניין.

אברהם וורצמן: אני מודה גם לשר, גם למנכ"ל, גם לשלום ולכל הצוות של המשרד לאזרחים ותיקים.

אברהם וורצמן: אתם עושים עבודה מדהימה.

אברהם וורצמן: תודה רבה לכם.

אברהם וורצמן: נמשיך לשתף פעולה; אני גם אומר את זה בשם שר החינוך שהיה מעורב ביצירת הקשר ובחיבור בין שני המשרדים.

אברהם וורצמן: בזכותכם אזרחים ותיקים ימשיכו להיות הרבה יותר צעירים כי אתם נותנים להם את הסיבה הטובה ליהנות ולחיות טוב יותר.

אברהם וורצמן: אין ספק, גם זה עצמו מאריך חיים ונותן לאנשים הרגשה של צעירות וחיים מלאים וטובים.

אברהם וורצמן: תודה רבה לכולם ובוקר טוב.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: גלעד סממה, מנכ"ל המשרד, בבקשה.

<גלעד סממה: תודה רבה.

<גלעד סממה: בוקר טוב.

<גלעד סממה: בשורה אחת – אנחנו מדברים על "זקנה פעילה", ואנחנו מקימים תשתיות כדי שהזקנה ותוחלת החיים הארוכה לא ייגמרו בבדידות ובשעמום ובסוף גם בתחלואה ובנזקקות.

<גלעד סממה: זה רלוונטי לכולנו – ככל שאנחנו יותר פעילים אנחנו פחות משועממים, אנחנו פחות מדוכאים, אנחנו פחות חולים.

<גלעד סממה: זה המוטו המרכזי.

<גלעד סממה: לכן אנחנו מציגים כאן תשתיות לפעילות של אזרחים ותיקים אחרי שהם פרשו מהעבודה ותקופת הפנאי שלהם התרחבה באופן ניכר.

<גלעד סממה: אני אדבר על פרויקט שאני ממש מאוהב בו שנקרא כיתות אזרחים ותיקים.

<גלעד סממה: הקמנו בשנת הלימודים הנוכחית כ-45 כיתות לאזרחים ותיקים ברשויות מקומיות ברחבי הארץ.

<גלעד סממה: המטרה היא שאזרחים ותיקים יבואו לבית-הספר – תיכון או חטיבת ביניים – בשעות הפעילות של בית הספר.

<גלעד סממה: הם יבואו פעמיים בשבוע, ותהיה להם כיתה.

<גלעד סממה: רק לחשוב על אזרח ותיק שבהפסקה יושב על ספסל יחד עם תלמיד ומדברים על מה שקרה באותו יום לימודים או בכלל, זה כבר מצית את הדמיון לאן אפשר לקחת את זה, ואלו שיתופי פעולה אפשר לעשות בין אזרחים ותיקים לבין תלמידים.

אברהם וורצמן: או משחקים כדורגל.

<גלעד סממה: נכון.

<גלעד סממה: אני לא רוצה להרחיב, ואני אפילו מעדיף שאנשי המקצוע יתייחסו לפרויקטים.

<גלעד סממה: נמצא כאן מר שלום בוחבוט.

<גלעד סממה: אם תוכל לפרט בקצרה על כיתות ותיקים וגם על שאר הפרויקטים, נשמח.

<גלעד סממה: נמצאת אתנו גם גברת תמי גרין שהיא הפרויקטורית שלנו בפרויקט הקשר הרב דורי.

<גלעד סממה: זה פרויקט שפועל בכ-300 בתי-ספר.

<תמי גרין: כל סיפורי "בית מוריה" תועדו בספר.

<תמי גרין: אתה תקבל עותק.

<תמי גרין: תהיה לך נחת.

<גלעד סממה: כדי שלא אגזול מזמנם אשמח ששלום ותמי ידברו.

<גלעד סממה: תודה.

עמרם מצנע: ממש בקצרה כי הזמן שלנו כבר חלף.

<שלום בוחבוט: כפי שהציג המנכ"ל, המשרד פתח פרויקט חדש של כיתות לאזרחים ותיקים.

<שלום בוחבוט: כל התכניות שאנחנו פועלים בהן, מעבר להיותן מסגרות חדשות לפעילות למען האזרח הוותיק – מכנה משותף אחד לכולם הוא שאנחנו פועלים בדרך זאת לשינוי התדמית של הזקן בעיני הצעירים וכן את תדמית הזקן בעיני עצמו.

<שלום בוחבוט: כפי שנאמר ב"חובת הלבבות" – "אחר מעשים נמשכים הלבבות".

<שלום בוחבוט: עצם העשייה יש בה כדי לשנות את המציאות ואת הדימוי של הזקנה בעיני החברה.

<שלום בוחבוט: אנחנו עושים זאת עם הדור הצעיר שעליו ניתן להשפיע במיוחד.

<שלום בוחבוט: אני אעבור לקשר הרב-דורי: תכנית "מזקנים אתבונן" שפועלת בתוך בתי הספר בכיתות משותפות לתלמידים ולאזרחים ותיקים שבה מתעדים את סיפור חייהם.

<שלום בוחבוט: במקביל הנערים מלמדים את המבוגרים שימושי מחשב בסיסיים.

<שלום בוחבוט: הפעילות הזאת מתקיימת בלמעלה מ-300 בתי-ספר; משתתפים בה כ-7000 אזרחים ותיקים ונערים גם יחד.

<שלום בוחבוט: כמובן, המפעיל של התכנית ב"בית התפוצות" והשותפים שלנו תמי גרין שמנהלת את התכנית יחד עם עפרה ישראלי.

<שלום בוחבוט: תכנית "ותיקים בתנועה" – פעילות של 14 תנועות נוער שפועלות בקרב אזרחים ותיקים.

<שלום בוחבוט: מספרית שותפים בה למעלה מ-30,000 בני נוער לעומת למעלה מ-30,000 אזרחים ותיקים במגוון פעילויות משותפות.

<שלום בוחבוט: זה יכול להיות טיולים או בישול משותף או כל פעילות אחרת.

<שלום בוחבוט: תכנית נוספת של סטודנטים למען אזרחים ותיקים שבה פועלים 450 סטודנטים במגוון תכניות עם אזרחים ותיקים.

<שלום בוחבוט: המשרד מממן אותם באמצעות התאחדות הסטודנטים שמפעילה את התכנית בעבורנו.

<שלום בוחבוט: מגוון הנושאים מאוד רחב: החל ממיצוי זכויות של ניצולי שואה, תיאטרון, מחשבים, מקהלה ועוד כהנה וכהנה.

<שלום בוחבוט: כפי שנאמר, הרעיון הוא להגדיל את המסגרות שבהן האזרחים הוותיקים יכולים לפעול ולהשתתף.

<שלום בוחבוט: כמובן, המשרד פועל גם בתמיכה של קתדרות ברחבי הארץ.

<שלום בוחבוט: אנחנו תומכים ב-52 קתדרות ברחבי הארץ.

<שלום בוחבוט: בהן משתתפים למעלה מ-72,000 לומדים בשנה.

<שלום בוחבוט: מדובר בעוד מסגרת שמאפשרת העשרה והקניית ידע לאזרחים הוותיקים.

עמרם מצנע: אנחנו צריכים לסיים.

<שלום בוחבוט: אני כבר אסיים.

עמרם מצנע: פשוט ממתינים בחוץ לעוד דיון.

<שלום בוחבוט: אני אסיים בפעילות נוספת חדשה שהמשרד קיבל במהלך השנה ממשרד החינוך.

<שלום בוחבוט: מדובר בתמיכה במרכזי העשרה יהודי-ציוני.

<שלום בוחבוט: זאת תמיכה שפעלה במסגרת "כוללים" לאזרחים ותיקים במשרד החינוך באגף לתרבות תורנית.

<שלום בוחבוט: השנה זה עבר אלינו.

<שלום בוחבוט: הוא נמצא בתהליך של התאמות למטרות המשרד.

<שלום בוחבוט: כרגע הוא פורסם לציבור לקבלת הערות והסתייגויות.

<שלום בוחבוט: אנחנו מתכוונים להחיל אותו החל משנת 2015.

<שלום בוחבוט: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: בוקר טוב.

נחמן שי: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, חברי השר אורבך, סגן השר וורצמן וכל הנוכחים.

נחמן שי: אני עומד בכנסת ה-19 בראש השדולה לגמלאים שהם גם באופן טבעי אזרחים ותיקים.

נחמן שי: לאחרונה הצטרף אלי עמיתי איציק שמולי.

נחמן שי: אנחנו מברכים מאוד על היוזמות של המשרד, על התנופה שהוא הכניס לתחום הזה, על הרעיונות החשובים והיפים שהולכים וכובשים את מקומם.

נחמן שי: מובן שהנתונים המספריים ה"מאיימים" – במירכאות – מצנע, צריך לקרוא את זה בשביל להבין לאן אנחנו הולכים - -

עמרם מצנע: אתה מרגיש שאני מאיים עליך?

נחמן שי: עלי אף פעם לא, אבל בגיל אנחנו הולכים ונכנסים לעידן חדש שבו האזרחים הוותיקים ימנו כ-15% מהאוכלוסייה, ו-1.7 מיליון אנשים שזה מרכיב מאוד חשוב.

נחמן שי: אז תכניות כאלה שצומחות לאט יצטרכו להתרבות בעתיד כדי לטפל באוכלוסייה כל-כך גדולה.

נחמן שי: אני פשוט מעריך את העבודה שלכם ומודה לכם מאוד.

נחמן שי: תודה שבאתם.

עמרם מצנע: חברת הכנסת שולי מועלם, רוצה להוסיף משהו?

שולי מועלם-רפאלי: רק לברך.

אורי אורבך: תודה על המחמאות – זה לפי החזרות שעשינו מראש.

אורי אורבך: אלה הטקסטים הנכונים.

אורי אורבך: אתם תקודמו כולכם.

אורי אורבך: זה נאמר בבדיחות, כמובן.

שולי מועלם-רפאלי: תקודמו להיות אזרחים ותיקים.

אורי אורבך: תודה.

אורי אורבך: כמו בכל התחומים גם את תחום החינוך סקרנו פה בקצרה.

אורי אורבך: כמובן, בכל שאר התחומים – ועדה אחרי ועדה נעבור ונספר מה אנחנו עושים.

עמרם מצנע: אני מתנצל על החיפזון.

עמרם מצנע: לפחות זכינו שפתחתם את היום אתנו, אבל צריך לעמוד בלוח זמנים.

עמרם מצנע: אני מאחל לכם יום פורה ומוצלח.

עמרם מצנע: לחיי הגמלאים.

עמרם מצנע: תודה רבה.