ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 355, 2014-10-28 11:00

אבישי ברוורמן: בוקר טוב, ברוכים הבאים.

אבישי ברוורמן: אנו פותחים את מושב החורף, שיהיה מעניין ואינטנסיבי.

אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה, כהרגלה, תמשיך לעבוד ביסודיות, ברצינות ובאינטנסיביות.

אבישי ברוורמן: כל מי שיושב בוועדה, ראיתי את אנשי משרד האוצר ואת אנשי משרד התחבורה והבטיחות בדרכים, יודע היטב שבוועדת הכלכלה יש את הצוות המקצועי אולי הטוב ביותר בכנסת, שהוא מסור ורציני.

אבישי ברוורמן: בהצעת החוק יש פרקים רבים עם כל-כך הרבה סעיפים ואנחנו עובדים יום ולילה כדי לקדם אותה.

אבישי ברוורמן: היו פה אי-הבנות של מספר אנשים לגבי העבודה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שזה הובהר לחלוטין וכל פקיד של משרד התחבורה או משרד האוצר שיושב כאן יודע שאנשי הוועדה וחברי הכנסת עושים מלאכתם נאמנה כמצוות מדינת ישראל ששואפת להיות מדינה נאורה ואור לגויים.

אבישי ברוורמן: לכן אנחנו נמשיך במושב הזה באותה רצינות, באותה אחריות ובאינטנסיביות.

אבישי ברוורמן: כבוד שר התחבורה ביקש ממני להשתתף בחלק גדול מן הישיבות ואני קיבלתי את בקשתו בברכה.

אבישי ברוורמן: הוא יוסיף לעבודתנו גם כבוד וגם תוכן.

אבישי ברוורמן: היום הוא נמצא בחנוכה של אירוע מסוים ולא יכול היה להשתתף בדיון.

אבישי ברוורמן: גם המנכ"ל מאחר.

אבישי ברוורמן: אבל אנחנו כמובן נמשיך בצורה מאוד אינטנסיבית.

אבישי ברוורמן: המטרה שלי לסיים את העבודה על הצעת החוק, אבל שכל דבר בה יהיה בצורה מתוקנת.

אבישי ברוורמן: כמובן יש את ההפרדה הברוכה בין הרשות המחוקקת והרשות המבצעת.

אבישי ברוורמן: בוועדה הזאת לא היה עיכוב ולו בחוק אחד.

אבישי ברוורמן: אני לא מאמין במשחקים של "פיליבסטר", אני לא מאמין גם בקטנוניות, לעתים, של משחקי קואליציה-אופוזיציה על שטויות, שלפעמים במליאה עושים רעש על קוצו של יו"ד.

אבישי ברוורמן: אני חושב שאנחנו צריכים להתקדם ברפורמה של שירותי הרכב ברצינות למען עם ישראל, כדי שהמחירים יופחתו, אבל לעשות את זה בתבונה, בהגינות ובאינטנסיביות.

אבישי ברוורמן: שום דבר לא יעוכב.

אבישי ברוורמן: אנחנו גם נדרוש מכם לעתים להגביר את קצב התנועה שלכם, כמובן תוך שמירה על חוקי התחבורה.

אבישי ברוורמן: ידידי חבר הכנסת וקנין לעתים יחליף אותי.

אבישי ברוורמן: כאדם שהיה אמון להעביר את חוק הטיס הוא יהיה מוכשר ביחד אתי גם להעביר את חוק התנועה בדרכים.

אבישי ברוורמן: אם כך, נמשיך היכן שהפסקנו.

אבישי ברוורמן: האם הבהרתי את דברי בצורה ברורה, מר פלור וגברת זוכוביצקי?

אבישי ברוורמן: שירה ברגמן, האם הבהרתי את עצמי היטב?

<שירה ברגמן: כן.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אם כך, אדוני היועץ המשפטי, איתי עצמון, אנא עדכן אותנו.

אבישי ברוורמן: דיקלה טקו ממלאת מקום מנהלת הוועדה, חבר הכנסת וקנין, מכובדי כולם, בבקשה.

<איתי עצמון: אדוני, אנחנו כרגע דנים בפרק י', שעניינו רישוי מוסכים ומנהלים מקצועיים של מוסכים.

<איתי עצמון: הוועדה דנה ואישרה חלק מן הסעיפים שבפרק הזה.

<איתי עצמון: לגבי סעיף 100, שעניינו רישיון להפעלת מוסך, הוגשה בקשה לדיון מחדש.

<איתי עצמון: אני מציע שעו"ד זוכוביצקי תמשיך מכאן ותסביר את הנושא ואת הבקשה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו דנים עכשיו בפרק י', שעוסק ברישוי של מוסכים ומנהלים מקצועיים של מוסכים.

<שרית זוכוביצקי-אור: סימן א' מדבר על רישיון להפעלת מוסך.

<שרית זוכוביצקי-אור: במסגרת סעיף 100 אנחנו קובעים את רשימת התנאים שצריך לעמוד בהם כדי לקבל רישיון להפעלת מוסך.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוועדה אישרה את הסעיפים, בין היתר את פסקה (א)(3), שקובעת שלרשות המוסך צריך לעמוד מנהל מקצועי.

<שרית זוכוביצקי-אור: במסגרת הזאת הוועדה אישרה שני אלמנטים נוספים.

<שרית זוכוביצקי-אור: הראשון, את הסמכות להעסיק יותר ממנהל מקצועי אחד כאשר מדובר במוסך גדול.

<שרית זוכוביצקי-אור: והשני, כללים בדבר ממלא מקום למנהל המקצועי.

<שרית זוכוביצקי-אור: במסגרת הסעיף שאושר למעשה נקבע סעיף מסגרת שמסמיך את השר לקבוע הוראות – כמובן בתקנות – בכל מה שקשור לממלא המקום.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מבקשים לפתוח את הסעיף הזה לדיון כדי לאפשר לנו לקבוע כבר עכשיו את תנאי מילוי המקום ואת תנאי הכשירות של ממלא המקום.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא לחכות לתקנות עתידיות אלא "לסגור" את כל ההסדר, שלדעתנו ראוי שיוסדר בחקיקה ראשית.

<שרית זוכוביצקי-אור: זאת הבקשה.

<איתי עצמון: לפי תקנון הכנסת יש לקיים קודם כול הצבעה על עצם הבקשה לפתיחת הסעיף ולאחר מכן יתקיים דיון לגופו.

<איתי עצמון: האם אדוני מאשר את הבקשה לפתיחת פסקה 100(א)(3) לדיון מחדש?

אבישי ברוורמן: מי בעד פתיחת הסעיף לדיון מחדש?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד – 2

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: שנינו בעד, אנחנו מאשרים את הדיון מחדש.

<שרית זוכוביצקי-אור: בעקבות החלטת הוועדה, אני קוראת תיקון לסעיף 100(א)(3).

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מבקשים למחוק את המילים, החל מ"או ממלא מקום אחד או יותר למנהל המקצועי" ועד הסוף, ולהוסיף את פסקה (4), שתסדיר את ממלא המקום, בנוסח הבא: אסביר.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מבקשים שבמסגרת הבקשה לקבלת רישיון מוסך יוצג שמו של ממלא המקום.

<שרית זוכוביצקי-אור: בעקבות הדיון האחרון קיבלנו את העמדה של איגוד המוסכים, שלפיה יש קושי למנהל המקצועי להיות נוכח במשך כל שעות פעילות המוסך.

<שרית זוכוביצקי-אור: הבנו גם את הקושי להעמיד ממלא מקום שהוא בעל הכשרה של מנהל מקצועי, שהוא בעל כתב הסמכה.

<שרית זוכוביצקי-אור: הסכמנו שלתקופת מילוי המקום, שתהיה תקופה קצובה, כפי שנראה בהמשך, יהיה אדם שהכישורים שלו, מחד, פחותים, אבל שיהיה לו מספיק ניסיון והיכרות עם המוסך הספציפי, מאידך, שיוכל למלא את מקומו של המנהל המקצועי בתקופה הקצובה שאנחנו נתיר.

<איתי עצמון: אנחנו מדברים על התנאים לקבלת הרישיון.

<שרית זוכוביצקי-אור: לכן כבר בשלב הזה אנחנו רוצים שיוצג לנו מי הוא ממלא המקום.

<שרית זוכוביצקי-אור: נקודת המוצא היא שהמנהל המקצועי לא יכול להיות נוכח במשך 365 ימים בשנה – לעתים הוא חולה, יש לו מילואים.

<שרית זוכוביצקי-אור: אין שאלה שזה נדרש.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים לדעת.

<שרית זוכוביצקי-אור: המנהל המקצועי צריך להבין, הוא האחראי לפעולות שמבוצעות במוסך, לתקינות הרכב שיוצא מן המוסך והוא דמות קריטית לעבודת המוסך.

<שרית זוכוביצקי-אור: לכן אנחנו חושבים שזה צריך להיות מוסדר באופן סגור בחוק.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: יש הערות?

אבישי ברוורמן: זה נראה לי טריוויאלי.

<אינגריד הר אבן: מאחר והסעיף הזה כבר נפתח לדיון מחדש, אנחנו מבקשים למחוק את האופציה שיהיו מספר מנהלים מקצועיים לפי מספר העובדים כי זה מאוד-מאוד מכביד.

<אינגריד הר אבן: זה מוסיף הוצאות וזה לא נדרש.

<אינגריד הר אבן: זה לא היה קיים עד עכשיו.

אבישי ברוורמן: מה את מציעה במקום זה?

<אינגריד הר אבן: אנחנו מציעים להוריד את "רשאי השר לקבוע".

<אינגריד הר אבן: מספיק מנהל מקצועי אחד למוסך.

<איתי עצמון: קביעת השר היא בתקנות כמובן.

<אינגריד הר אבן: נכון, אבל מחר בבוקר אתעורר עם תקנות שקובעות שעל כל 4 עובדים צריך מנהל מקצועי.

<אינגריד הר אבן: אנחנו לא נעמוד בזה מבחינה כלכלית.

<אינגריד הר אבן: זה לא היה עד עכשיו.

<אינגריד הר אבן: למה צריך את זה עכשיו?

<איתי עצמון: מה הטעם המקצועי לתוספת הזאת?

<איתי עצמון: אני מציע שמשרד התחבורה ישיב.

יצחק וקנין: גם אני חושב שזה מיותר.

אבישי ברוורמן: אבנר פלור, יש טעם בטענה הזאת.

<אבנר פלור: מבחינתנו, הכוונה בכך שיש יותר ממנהל מקצועי אחד מתייחסת לאותם מוסכים בהם יש יותר ממקצוע אחד.

יצחק וקנין: מה זאת אומרת?

יצחק וקנין: אם אתה מטפל גם בפחחות וגם במכונאות?

יצחק וקנין: אני מכיר את המאטריה.

יצחק וקנין: תחשוב שיש לך במוסך חשמלאות רכב, פחחות רכב ומכונאות רכב ואותו מנהל עבודה, שהוא האיש המומחה, יש לו את שלושת המקצועות.

יצחק וקנין: מה הבעיה שהוא יהיה המנהל המקצועי היחיד?

יצחק וקנין: הרי בסך הכול הוא נותן הוראות.

<אבנר פלור: הוא לא רק נותן הוראות.

<אבנר פלור: מבחינתי הוא בעצם מאשר את הרכב שיוצא עם התקינה הנדרשת, בהיבט של האם הרכב תקין או לא תקין, בטיחותי או לא בטיחותי.

<אבנר פלור: זה התפקיד של המנהל המקצועי מבחינת האחריות.

<אינגריד הר אבן: אין בעיית אחריות.

<אינגריד הר אבן: זה בעיית עלויות.

יצחק וקנין: אם הוא בעל מקצוע שיש לו תעודה גם לחשמלאות וגם למכונאות וגם לפחחות, יש לו את הסיווג המתאים לכך, מבחינת משרד התחבורה ומשרד הכלכלה שמנפיק את התעודות הללו, מה הבעיה?

יצחק וקנין: מה הבעיה שהוא יבחן את הרכב?

יצחק וקנין: הרי הוא בוחן את הרכב.

יצחק וקנין: הוא בוחן גם את החשמל וגם את המנוע ואת הכול.

יצחק וקנין: הוא רואה את הרכב גם מבחוץ.

<זאב פרידמן: זה לא הטלת דופי מקצועית.

<זאב פרידמן: זה שאלה של כמויות.

<זאב פרידמן: אם הוא מסוגל להשתלט, ניחא, אבל אם השר רואה שיש מוסך שבו מספר הרכבים שעוברים ביום אחד גדול מכוחו של אדם אחד הוא רוצה לקבוע את האופציה, שבמקרה כזה ניתן לדרוש אדם נוסף שיטפל ברכבים.

<זאב פרידמן: זו הכוונה.

יצחק וקנין: זה בוודאי מקובל עליי.

אבישי ברוורמן: זה מה שעשינו עם קציני הבטיחות.

<אינגריד הר אבן: אבל התקנות יהיו גורפות.

<אינגריד הר אבן: הן לא יהיו למוסך ספציפי.

אבישי ברוורמן: פירוש פרידמן הגיוני.

אבישי ברוורמן: האם פירוש פרידמן תואם לְמה שהתכוונתם, והאם הנוסח הזה עונה כדי שאינגריד הר אבן תהיה מרוצה?

<אבנר פלור: אולי תוכל לחזור שוב על הדברים, אם אפשר, בבקשה.

<זאב פרידמן: זה בא בעיקר לפתור בעיה של היקפים.

<זאב פרידמן: אנחנו מדברים על מומחיות.

<זאב פרידמן: זה עניין של כשירות.

<זאב פרידמן: אבל אותו מנהל צריך להשתלט על כל הרכבים שעוברים במוסך ולא תמיד הוא מסוגל לעבור על כל-כך הרבה רכבים.

<אינגריד הר אבן: איך אתה יודע שהוא לא מסוגל?

<אינגריד הר אבן: שנים רבות הוא היה מסוגל ועכשיו לא?

<זאב פרידמן: אני לא באתי לקבוע.

<זאב פרידמן: המשרד מבקש שהשר יבדוק ובמקרים שצריך הוא יגיד: אדוני, מוסך שמעביר 700 רכבים ביום – שיהיו בו שני מנהלים.

<אינגריד הר אבן: זה בדיוק חסם תחרותי.

<אינגריד הר אבן: מוסך שיש לו, לצורך העניין, 20 עובדים ומחר בבוקר יצטרך 4 מנהלים מקצועיים – הוא פשוט סוגר את העסק.

<אינגריד הר אבן: למה?

<אינגריד הר אבן: בשביל מה?

<אבנר פלור: קודם כול, אדוני היושב-ראש, היות שכפי שפתחת ואמרת אנחנו משתדלים ועושים הכול כדי שהחוק ייעשה על הצד הטוב ביותר, עם כמה שפחות הסתייגויות והערות, אז טרם הדיון קיבלנו הערות מחלק מן הנוכחים פה.

<אבנר פלור: עשינו עבודת הכנה.

אבישי ברוורמן: עבודת ההכנה שלכם תקל על כולנו.

<אבנר פלור: גם עם איגוד המוסכים, גם עם יבואני הרכב, גם עם איגוד הצרכנים וכולי.

<אבנר פלור: הם העבירו לנו חומר לפני הישיבה ואנחנו מוכנים עם תשובות לכל השאלות שיועלו פה.

<אבנר פלור: אני חושב שלגבי מספר העובדים, הכוונה כאן שמספר המנהלים המקצועיים ייגזר מסוגי המקצועות ומסוג העבודה שמבוצעת במוסך.

<אבנר פלור: קרי, אם זה מנהל מקצועי למכונאות והמוסך הוא גם בתחום המיזוג ובתחום החשמלאות והפחחות, הוא צריך מנהלים מקצועיים גם למקצועות האחרים.

<אבנר פלור: אני אומר מה הכוונה ותיכף אתייחס גם לניסוח.

<אבנר פלור: לכן, אדוני היושב-ראש, הכוונה שלנו כאן מבחינת מספר המנהלים המקצועיים מתייחסת בעיקר לסוג העבודה שמבוצעת במוסך.

אבישי ברוורמן: האם יש שיפור בניסוח שיכול לענות על ההערה של אינגריד הר אבן?

<אבנר פלור: כן.

<שרית זוכוביצקי-אור: לדעתי אפשר למחוק את המילים "או המעסיקים מעל מספר עובדים שקבע".

<איתי עצמון: אבל יש צורך להוסיף את סוג העבודה מכיוון ש"במוסכים מהסוג שקבע" לא נותן את המענה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אישרנו את סעיף קטן (ב), שקובע כי "השר יקבע סוגים של רישיונות להפעלת מוסך בהתאם לסוג הפעולות שיתבצעו במוסך.

<שרית זוכוביצקי-אור: ..".

<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה אלה הם הסוגים.

<שרית זוכוביצקי-אור: מוסך יכול לטפל למשל בפחחות, חשמלאות ומכונאות.

<שרית זוכוביצקי-אור: כל אלה הם סוגים ברישיון ולכל סוג צריך להיות מנהל מקצועי מתאים.

<שרית זוכוביצקי-אור: דרך אגב, נכון שאם יש מנהל מקצועי שיש לו מומחיות ביותר מסוג אחד אז הוא יענה על הדרישה, ואם יש לו רק חלק מן המומחיות והמוסך מטפל ביותר מסוג אחד אז הוא יצטרך להעסיק מנהל נוסף.

<שרית זוכוביצקי-אור: האם זאת הכוונה?

<אבנר פלור: כן.

<אינגריד הר אבן: אז זה עניין של סוג ולא של כמות.

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה שאיתי עצמון יקרא לפני ההצבעה את הנוסח עם עניין הסוג.

<איתי עצמון: אדוני, אם אני מבין נכון, הכוונה היא ש"השר יהיה רשאי לקבוע כי במוסכים מן הסוג שקבע יהיו כמה מנהלים מקצועיים", כאשר התיבה "או המעסיקים מעל מספר עובדים שקבע" – תימחק.

<שרית זוכוביצקי-אור: אפשר להוסיף "כי במוסכים מסוג שיקבע יהיו כמה מנהלים מקצועיים בהתאם לסוג הרישיון", בהתאם לסעיף קטן (ב).

<איתי עצמון: סוג הרישיון של המוסך, לא של המנהל.

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון.

<אינגריד הר אבן: סליחה, למה להשאיר את המילה "כמה" ולא לכתוב ש"יהיו מנהלים מקצועיים לפי סוג הרישיון"?

<אינגריד הר אבן: לא חייבים להיות כמה מנהלים.

<אינגריד הר אבן: הרי אם יש לו כמה הסמכות, די בזה.

<אבנר פלור: אבל מבחינה מקצועית, אם יש מנהל מקצועי בתחום הפחחות והוא עושה טיפול במכונאות, מה הפחח מבין במכונאות?

<אינגריד הר אבן: כל עוד יש לו הסמכה.

<דידי רוזנפלד: אם תכתוב "מנהל לכל סוג" זה פותר את הבעיה.

<דידי רוזנפלד: אז "יהיה מנהל מקצועי לפי סוג הרישיון", כי מנהלים לסוג הרישיון יכולים להיות רבים.

<דידי רוזנפלד: תשנה את המונח ל"מנהל", אז זה בסדר.

<איתי עצמון: לא, לפי סוג הרישיון של המוסך.

<דידי רוזנפלד: כן, אבל לא "מנהלים מקצועיים לפי סוג הרישיון" אלא "מנהל מקצועי לפי סוג הרישיון".

<קריאה: אחד יכול לשמש גם כמנהל מקצועי לכמה תחומים.

<איתי עצמון: הכוונה היא שיהיו כמה.

אבישי ברוורמן: אם נכתוב "מנהלים" יהיה עודף אנשים.

אבישי ברוורמן: נכתוב "מנהל לפי סוג", כי אם יש הרבה סוגים יהיו הרבה מנהלים.

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: אינגריד הר אבן, תודה.

אבישי ברוורמן: אני מניח שאת מסתפקת בהערה הזאת להיום...

<אינגריד הר אבן: נראה לך, כבודו?...

<איתי עצמון: אדוני, אתה מאשר את פסקה (3) עם התיקון ואת פסקה (4)?

<זאב פרידמן: בפסקה (4) נדמה לי שיש טעות סופר.

<זאב פרידמן: זה צריך להיות "סעיף 15א רבתי".

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון, הוא צודק.

אבישי ברוורמן: זאב פרידמן – בור סוד שאינו מאבד טיפה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אנחנו מתקנים את פסקאות (3) ו-(4) בסעיף קטן 100(א), כפי שהוצג.

אבישי ברוורמן: התיקון אושר.

אבישי ברוורמן: אנחנו ממשיכים הלאה.

<שרית זוכוביצקי-אור: פה אני מוסיפה הערה שהתקבלה מהיועץ המשפטי של הוועדה, ומקובלת עלינו, להוסיף את המילים: "או על סוגי פעולות".

<דידי רוזנפלד: מה את עושה למוסכים- - -

אבישי ברוורמן: רגע.

אבישי ברוורמן: מר רוזנפלד, מה קורה לך היום?

<אבנר פלור: יש רישוי.

<דידי רוזנפלד: לא, תקרא מה כתוב פה.

אבישי ברוורמן: מר רוזנפלד, אתה מקבל זכות דיבור רק באישור יושב-ראש הוועדה.

אבישי ברוורמן: אבקש קודם כול שתסבירו, אז נשמע הערות ואחרי כן נצביע, בבקשה.

<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה הסעיף הזה מחייב לעשות פעולות של תיקון רכב, אחזקה או בדיקה – אלה כל הפעולות שמבצעים במוסך, רק במוסך, והכוונה כמובן למוסך מורשה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מסמיכים את השר, באישור הוועדה, לקבוע מספר פעולות ונסיבות שאפשר לבצע לא במוסך.

<שרית זוכוביצקי-אור: התיקון הוא בעקבות הערות של הייעוץ המשפטי של הוועדה.

<שרית זוכוביצקי-אור: כדי לזרז אותנו בקביעת תקנות וכדי להכניס את ההסדר הזה לתוקף הכנסנו את עצמנו בסעיף קטן (ג) לסד של זמנים בקשר לתקנות.

אבישי ברוורמן: נשמע הגיוני.

אבישי ברוורמן: אני רואה מספר אנשים שמבקשים להעיר.

אבישי ברוורמן: בבקשה, עו"ד שניידר ואחרי כן ראיתי שגם עו"ד הר אבן רצתה להתבטא.

<אודי שניידר: בסעיף קטן (א) לדעתי חסרה פעולה נוספת, שהיא התקנה.

<אודי שניידר: לפעמים מתקינים מוצרי תעבורה.

<אודי שניידר: זה לא קשור לתיקון או לאחזקה או לבדיקה.

<אודי שניידר: צריך להוסיף גם "פעולת התקנה".

<איתי עצמון: "התקנה" לא באה בגדר "תיקון"?

<אבנר פלור: אני סבור שכן, אבל אם לא אז אין לנו בעיה להוסיף את זה.

אבישי ברוורמן: אין בעיה.

אבישי ברוורמן: תיקון שניידר.

אבישי ברוורמן: שניידר הוסיף לנו "התקנה" בנוסף לתיקון רגיל.

<אינגריד הר אבן: היינו מבקשים שהשר לא יהיה "חייב" אלא "רשאי" לקבוע בתקנות.

<אינגריד הר אבן: לא חייבים לקבוע פעולות שאפשר לעשות מחוץ למוסך.

אבישי ברוורמן: "חייב" או "רשאי" השר?

אבישי ברוורמן: לעו"ד עצמון יש הערה.

<אינגריד הר אבן: איתי עצמון יודע שאנחנו מעדיפים שהכול ייעשה במוסכים המורשים, לצמצם ככל הניתן את מה שעושים בחוץ.

<אינגריד הר אבן: אז הוא יהיה "רשאי" ולא "חייב".

<איתי עצמון: אבל גברתי, אני רוצה להתייחס.

<איתי עצמון: הסעיף הזה בעצם מובא בפעם השנייה לדיון בוועדה.

<איתי עצמון: הוא הוצג בדיון האחרון שהיה, אם אינני טועה, ב-14 ביולי.

<איתי עצמון: החשש שלי היה מפני תחולה גורפת מאוד של הסעיף.

<איתי עצמון: אם אדוני זוכר, דיברנו על סיטואציות שבהן יכול שיתבצעו פעולות שנקראות בגדר תיקון או התקנה או בדיקה של רכב שאדם עושה למשל באופן חד-פעמי או ללא תמורה או אם הוא למשל מחליף גלגל או כל פעולה אחרת שנעשית בנסיבות מסוימות ולא מצריכה לגשת למוסך.

<איתי עצמון: את הפעולות האלה אנחנו רוצים להמשיך לאפשר.

<איתי עצמון: הפעולות האלה הן שייקבעו בתקנות באישור הוועדה.

<איתי עצמון: לכן חשבתי שנכון יהיה לעשות את ה"לינקג'" בין האיסור בסעיף קטן (א), האיסור לתת "שירותי תיקון, התקנה, אחזקה או בדיקה של רכב, אלא במוסך", אבל שהסייגים ייקבעו עוד לפני שהסעיף הזה ייכנס לתוקף.

<איתי עצמון: זו מטרתו של סעיף קטן (ג), כלומר שכל הסעיף הזה נכנס לתוקף ברגע שיהיו תקנות שיעברו כאן בוועדה.

<אינגריד הר אבן: עד כניסת התקנות לתוקף מותר לתקן במוסכים לא חוקיים?

<אינגריד הר אבן: אז לא הבנתי כלום כבר.

<אינגריד הר אבן: זה הפועל היוצא ממה שאתה אומר.

<איתי עצמון: לא מצאנו דרך אחרת – וקיימנו דיון ארוך עם נציגי הממשלה – לסווג בצורה מדויקת יותר את הפעולות הללו.

<איתי עצמון: כי אחרת יכול להיווצר מצב שאדם יהיה חשוף לסנקציות מכוח החוק אם למשל הוא החליף גלגל.

<אינגריד הר אבן: אבל מעכשיו מותר לתקן במוסך לא חוקי, זה לא עבירה, כל אחד יעשה מה שהוא רוצה, ובעוד 10 שנים יהיו תקנות.

<אינגריד הר אבן: זה המסר שיוצא מן הוועדה הזאת עכשיו?

אבישי ברוורמן: אינגריד הר אבן, אמרת את שלך.

אבישי ברוורמן: הבקשה שלי מצוות היועצים המשפטיים, מאחר ולפעמים אתם דנים ביניכם ובין עצמכם, נאמרה פה הערה כבדת משקל ואתם לא שמעתם אותה.

אבישי ברוורמן: שרית זוכוביצקי, מה אמרה אינגריד הר אבן?

<שרית זוכוביצקי-אור: האמן לי ששמעתי.

אבישי ברוורמן: אז מה התשובה?

<שרית זוכוביצקי-אור: קודם כול, החוק הזה מטפל בבעלי הרישיונות.

<שרית זוכוביצקי-אור: זאת אומרת, מבחינתנו העבירה קיימת.

<שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, אדם שנותן שירותים ללא רישיון מוסך – זאת עבירה ללא קשר לסעיף הזה.

<שרית זוכוביצקי-אור: הסעיף הזה בעצם מרחיב.

<איתי עצמון: זה החלק הכללי של הצעת החוק.

<שרית זוכוביצקי-אור: בדיוק.

<שרית זוכוביצקי-אור: פה עשינו דבר שלא קיים היום.

<שרית זוכוביצקי-אור: היום אנחנו מטפלים בתאגידים שנותנים שירותים.

<שרית זוכוביצקי-אור: פה אנחנו מטפלים באדם שנותן שירותים ומחייבים אותו לא לתת שירות אלא במוסך.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה החלק המשלים.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה הכול.

<שרית זוכוביצקי-אור: הפיקוח שלנו על טיפול במוסכים שאינם בעלי רישיון קיים ואושר.

אבישי ברוורמן: הבעיה שעו"ד הר אבן העלתה, היא אמרה שברגע שאנחנו מתייחסים לתקנות יש כאן פרצה.

אבישי ברוורמן: האם הפרצה הזאת קיימת או לא?

<שרית זוכוביצקי-אור: לא.

<שרית זוכוביצקי-אור: עדיין זאת עבירה פלילית על-פי החוק.

אבישי ברוורמן: עבירה פלילית שעליה נכתב במקום אחר.

<איתי עצמון: על מי שנותן את השירות, לא על הלקוח.

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון, על נותן השירות אם הוא נותן את השירות לא במוסך מורשה.

<אבנר פלור: יש בהמשך התייחסות לנושא מוסך נייד.

<דידי רוזנפלד: אתה צודק שיש בהמשך, אבל פה כתוב- - -

<עוזי יצחקי: מוסך נייד שקיבל רישיון.

<דידי רוזנפלד: שיקבל רישיון, ברור, זו ההגדרה של מוסך נייד.

<דידי רוזנפלד: פה כתוב שאסור לתקן את האוטו אלא במוסך, נקודה.

<דידי רוזנפלד: זה יכול להתנגש עם מוסך נייד.

<איתי עצמון: יכול להיות שיש צדק בטענה.

<איתי עצמון: אני מסתכל כרגע בסעיף 2, סעיף ההגדרות, ויש הגדרה של "מוסך" ויש הגדרה של "מוסך נייד".

<עוזי יצחקי: רוצים להוסיף "או מוסך נייד"?

<עוזי יצחקי: זה מקובל עלינו.

אבישי ברוורמן: מקובל.

אבישי ברוורמן: תיקון רוזנפלד אושר.

<משה בר: תודה ליושב-ראש.

<משה בר: שמי משה בר, אני יושב-ראש עמותת "תנו יד לחירש ונכים למען נכים".

<משה בר: אני רוצה להעלות נושא, למה אנשים הולכים למוסכים לא מורשים.

<משה בר: לפני חודש נכנסתי לעשות תיקון ברכב, ב-4 גלגלים החליפו לי את הסנדלים של הברקסים.

<משה בר: במוסך "מרצדס" לקחו ממני 2,000 שקל בטענה שנדרשו 3 שעות עבודה, כאשר עבדו על האוטו רק 40 דקות ועשה את זה אדם מבוגר שבקושי זז.

<משה בר: גם לא יכלו להעלות את הרכב שלי על ה"ליפט" אז העלו אותו על ג'ק רגיל.

<משה בר: אם היו מעלים את הרכב על הליפט זה היה לוקח חצי זמן.

<משה בר: למה על דברים בטיחותיים כאלה אני צריך לשלם 2,000 שקל ל"מרצדס", כאשר אני אדם נכה?

אבישי ברוורמן: זה היה המוסך של רונן לוי?

<משה בר: זה גורם לכך שאנשים הולכים למוסכים לא מורשים.

<משה בר: מה עדיף, לנסוע בלי ברקסים או לגשת למוסך לא מורשה ולנסוע עם ברקסים?

<משה בר: אני רוצה להבין את זה.

אבישי ברוורמן: רבותי, שאל משה בר שאלה קשה.

אבישי ברוורמן: עוזי יצחקי, אתה יכול להשיב?

אבישי ברוורמן: הצטרף אלינו מנכ"ל משרד התחבורה.

אבישי ברוורמן: בירכתי אותך עוד בהיעדרך, ואת השר.

אבישי ברוורמן: אני יודע שהיית עסוק ואני שמח שהצטרפת.

<עוזי יצחקי: אני חושב שלכן אנחנו נמצאים פה, לכן פה עושים שינוי ורפורמה.

<עוזי יצחקי: הכוונה באמת להפחית מחירים, לפתוח את השוק לתחרות בכמה שיותר מוצרים, כמובן איכותיים ובטיחותיים.

<עוזי יצחקי: זה חלק מן התוצאה של הצעת החוק הזאת, שאנחנו נביא לשינוי.

<עוזי יצחקי: זה יהיה גם במוסכים מורשים.

<עוזי יצחקי: אני רוצה לבשר שאנחנו הולכים לצאת בקרוב גם בקמפיין תקשורתי גדול מאוד, להגביר את השקיפות בקרב הציבור ואת היכולת שלו לדעת כשהוא בא למוסך שיש לו אפשרויות, שיש לו אפשרות לקבל חלקים לא רק מקוריים אלא גם אפשרות להשוות מחירים.

<עוזי יצחקי: אנחנו פועלים בעניין הזה.

אבישי ברוורמן: מה שאנחנו עשינו ברפורמה במזון, שתהיה אפליקציה של שקיפות, יהיה גם במוסכים.

<משה בר: אני רוצה לומר עוד דבר.

<משה בר: במקרה אני נכנס עם רכב שהם לא יכולים להרים ואז אני רואה בדיוק מה נעשה.

<משה בר: היתה לי בעיה שהמצבר הלך לי וכאשר שיפצו לי את האוטו החליפו לי כבל לא תקין.

<משה בר: באתי לשם בשביל כבל ורצו 1,500 שקל עבור כבל מקורי.

<משה בר: החליפו לי כבל לא מקורי ב-407 שקל.

<משה בר: תבין את ההבדלים.

<משה בר: על חתיכת כבל קטן נגבים סכומים כאלה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שיש לנו בעיה במוסכים בישראל.

אבישי ברוורמן: אז את מי צריך לתלות?

אבישי ברוורמן: תן לנו את הכתובת.

אבישי ברוורמן: אני שולח לשם עכשיו 100 מפגינים.

אבישי ברוורמן: ..

<משה בר: כבוד היושב-ראש, אולי צריך להקים ועדה ציבורית שתבדוק את המוסכים ואת הכול, ותבדוק גם מי עושה את החוקים שעל כל דבר מחייבים אותך ב-3 או ב-5 שעות עבודה.

<משה בר: הם משאירים אותך בקבלה, אומרים לך: "לך ותחזור", תוקעים לך את האוטו 5 שעות או 10 שעות ו"דופקים לך את הצורה".

<עוזי יצחקי: איש יקר, זה המוסך היחיד במדינת ישראל?

<משה בר: אני מתקן ב"מרצדס" ליד הבית שלי.

<עוזי יצחקי: אז אתה בוחר לתקן במוסך הזה.

<עוזי יצחקי: תבחר מוסך אחר.

אבישי ברוורמן: משה בר, דבריך נשמעו.

אבישי ברוורמן: כאשר נגיע לפרק מוצרי התעבורה ניכנס לפרטים ונראה אם אפשר לחזק את הדברים שאמרת לכיוון האכיפה, האיכות והתחרות ושמירה על הצרכן בשיווי המשקל הנוכחי, שהוא די פרוע במוסכים, אבל נעשה את זה כאשר נגיע לפרק הרלוונטי.

אבישי ברוורמן: תודה על ההערה.

אבישי ברוורמן: רונן לוי, תגיב כאשר נגיע לפרק ההוא.

אבישי ברוורמן: אם כך, אנחנו יכולים להצביע, אחרי התיקון של גברת הר אבן ושל מר רוזנפלד.

<אבנר פלור: רק להבהיר, הכוונה למוסך נייד, לאותן פעולות שמורשות למוסך נייד.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

אבישי ברוורמן: נרשם בפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד – 2

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: הסעיף אושר.

<שרית זוכוביצקי-אור: בעקבות הערות שנשמעו טרם הדיון אני מוסיפה את המילים הבאות, שלא מופיעות בנוסח, וזה לאחר ששקלנו את הערות איגוד יבואני הרכב ואיגוד המוסכים.

<שרית זוכוביצקי-אור: בסוף סעיף קטן (א) יבוא: "זולת אם אין בישראל יותר מסוג אחד כאמור.

<שרית זוכוביצקי-אור: " תיכף אסביר.

<שמואל מלכיס: למה זה מנוסח בלשון שלילה?

אבישי ברוורמן: בבקשה הסבר, ואחרי זה שמואל מלכיס יאמר את הערתו.

<שרית זוכוביצקי-אור: מטרת הסעיף לחייב את המוסכים להציע מגוון של מוצרי תעבורה ללקוח.

<שרית זוכוביצקי-אור: זכות הבחירה נשארת בידי הלקוח.

<שרית זוכוביצקי-אור: כמובן אנחנו לא רוצים להחיל את החובה הזאת כאשר אין יותר מסוג אחד של מוצר תעבורה בשוק.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו גם לא רוצים להחיל את החובה הזאת כאשר המוסך נושא בעלויות התיקון.

<שרית זוכוביצקי-אור: בין היתר הוא נושא בעלות התיקון במקרה של תקלת בטיחות סדרתית ולכן במסגרת סעיף קטן (ב) החרגנו את העניין הזה מחובה להציע את המגוון.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו כוללים בסעיף הגדרות לסוגים השונים, ל"מוצר תעבורה מקורי", "מוצר תעבורה משופץ" ו"מוצר תעבורה תחליפי", כאשר למעשה התוצאה היא שכאשר מגיעים למוסך צריך להציע לפחות שניים מבין השלושה.

<שרית זוכוביצקי-אור: להציע.

<איתי עצמון: ההערה שנשמעה כאן, שיכול להיות שיש בה טעם, אולי צריך לנסח את הסעיף בלשון חיוב, כלומר לא "לא יציע" אלא "בעל רישיון להפעלת מוסך יציע ללקוח יותר מסוג אחד...".

<דידי רוזנפלד: יש עוד סוג שלא צוין כאן.

אבישי ברוורמן: דידי רוזנפלד, הערתי לך פעם ראשונה ופעם שנייה.

אבישי ברוורמן: פעם שלישית כרטיס אדום.

אבישי ברוורמן: תיקון עצמון מקובל.

<שמואל מלכיס: נראה לי שהסעיף מנוסח לא כהלכה, מן הבחינה הזאת שהוא היה צריך להיות מנוסח על דרך החיוב.

<איתי עצמון: זה מה שעכשיו ניסחנו.

<איתי עצמון: אמרתי שההערה שלך נכונה מאוד ועכשיו ננסח את זה באותה רוח.

<שמואל מלכיס: אני אומר שצריך להציע גם את כל מה שקיים בשוק.

<שמואל מלכיס: אין שום סיבה בעולם שיציעו שניים מתוך שלושה אם קיימים שלושה.

<שמואל מלכיס: זה נשמע לי לא הגיוני.

<שמואל מלכיס: יציע כל מה שקיים בשוק.

<קריאה: זה לא הגיוני, זה בלתי אפשרי.

<דידי רוזנפלד: אני חושב ששכחתם את החלק המשומש, שגם הוא חלק שניתן להציע.

אבישי ברוורמן: תרשמו את כל ההערות ותענו עליהן בהמשך.

<אודי שניידר: יש קושי עקרוני וקושי פרקטי.

<אודי שניידר: הקושי העקרוני הוא שמחייבים מוסך להציע יותר מסוג אחד של מוצרי תעבורה ומתערבים בחופש המקצועי של המוסך לבחור כיצד הוא יעבוד.

<אודי שניידר: בעצם בשם התחרות אומרים למוסך: גם אם אתה לא מאמין במוצר תעבורה מקורי, או אם מבחינה מסחרית לא כדאי לך להתעסק עם מוצרי תעבורה מקוריים אתה חייב להציע גם מוצרי תעבורה מקוריים, וגם ההיפך.

<אודי שניידר: זאת אומרת, מוסך שרוצה להציע רק מוצרי תעבורה מקוריים כי עליהם הוא סומך, אומרים לו: לא, אתה תעבוד גם עם מוצרים אחרים.

<אודי שניידר: במקום ליצור תחרות בין המוסכים יוצרים את התחרות בתוך המוסך עצמו.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: השאלה ברורה.

אבישי ברוורמן: איך, מה, וכמה זמן יחפש.

אבישי ברוורמן: שרית זוכוביצקי-אור תיכף תענה על הכול.

<יוסף סקורניק: אני מלשכת המסחר.

<יוסף סקורניק: בקשר לסעיף קטן (ב), אני חושב שצריך להיות ברור יותר שהכוונה היא שהמוסך נושא בלפחות 90% מעלות התיקון.

<אבנר פלור: זה כתוב בסעיף 42.

אבישי ברוורמן: נרשם.

אבישי ברוורמן: לשכת המסחר "מכוסה".

<אינגריד הר אבן: קודם כול, אנחנו מודים למשרד התחבורה שקיבל את התיקון שלנו.

<אינגריד הר אבן: אנחנו דיברנו על כך שאני לא יכולה להציע מה שאין לי.

אבישי ברוורמן: זה שלכם, שלכם, שלכם.

<אינגריד הר אבן: אבל המברך יצא מקלל.

<אינגריד הר אבן: למה?

<אינגריד הר אבן: פסיקת בתי-המשפט בעניין הזה, של איזה חלף אפשר להתקין ו"הנה מצאתי בקריית-שמונה משהו זול יותר מ-100 שקל", בתי-המשפט קבעו את המונח "בר השגה".

<אינגריד הר אבן: מוסך לא חייב להתקשר עם כל הספקים במדינת ישראל, לא חייב לנסוע לקריית-שמונה כדי להביא חלפים.

<אינגריד הר אבן: לכן בתי-המשפט קבעו את המונח "בר השגה".

<אינגריד הר אבן: "בר השגה" זה חיפוש סביר בקרב ספקי האזור שאנחנו עובדים איתם.

<אינגריד הר אבן: אני לא חייבת עכשיו למצוא ספקים מתחת לאדמה.

<אינגריד הר אבן: לכן אנחנו לא רוצים שייכתב "הקיים בישראל".

<אינגריד הר אבן: אנחנו רוצים את המונח "בר השגה", כפי שקבעו בתי-המשפט.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, מדובר כאן על הצעה.

<זאב פרידמן: לא מדובר כיצד יוצע ולא מדובר גם על המשמעות של ההצעה.

<זאב פרידמן: אפשר להציע לצרכן שני מוצרים בלי לתת לו שום הסבר מה ההבדל ביניהם ולהציג את המחיר.

<זאב פרידמן: המחוקק באופן כללי כבר הסדיר בעיות מסוג כזה, כמו למשל בתקנות הגנת הצרכן (גילוי פרט מהותי לגבי נכס בידי נותן שירות).

<זאב פרידמן: שם אומרים, כשאתה מציג למישהו אתה חייב לומר לו מה מהות המוצר, אם זה תחליפי, אם זה משופץ, אם זה משומש, אם זה מקורי, וגם את המשמעות של הדברים ולתת לו את זה בכתב.

<זאב פרידמן: אז אל"ף אני סבור שהתקנות האלה יחולו כאן, אבל בי"ת מכיוון שעושים כאן הסדר מסוים שהוא ייחודי לרכב כדאי לאמץ את אותן הוראות כאן.

<זאב פרידמן: אז גם כאשר אומרים לאדם: "תשפוט לך איזה חלק אתה רוצה", לפי מה צרכן הדיוט אמור לדעת מה עדיף לו?

<זאב פרידמן: האם המחיר מדבר כאן?

<זאב פרידמן: האם האיכות מדברת כאן?

<דידי רוזנפלד: אתה מצפה שכל בעל מוסך- - -

אבישי ברוורמן: מר רוזנפלד, בלתי אפשרי שתתפרץ.

<זאב פרידמן: אני סבור שחייבים להוסיף כאן משהו, לא רק בדבר ההצעה אלא בדבר אופן ההצעה.

<רונן לוי: אם אפשר עוד הערה אחת.

<רונן לוי: אנחנו מסכימים לכך שצריכה להיות כמובן איכות והתאמה, שיהיה ברור שמוסך לא ייכנס לפינה ויציע משהו שהוא לא מעוניין בו.

<רונן לוי: אם יש בארץ חלק שהוא לא באיכות והתאמה אתה לא רוצה לשים אותו, ואתה גם נותן את האחריות המקצועית אז זה צריך להיות ברור.

<רונן לוי: המוסך לא יישא עכשיו בעבירה פלילית על כך שהוא לא רוצה לשים חלק שלא מתאים לאוטו בהיבט של האיכות וההתאמה.

<רונן לוי: אולי הברקסים לא מתאימים, או כבר יש לו ניסיון עם משולשים שמתפרקים.

<רונן לוי: אלה דברים שקורים במוסכים בכל יום.

<רונן לוי: הוא לא רוצה להציע חלק לא מתאים.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אבנר פלור, שרית זוכוביצקי-אור, ואם צריך גם שירה ברגמן.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, חלק מן הנושאים שעלו פה נגעו לשאלה איך המוסך יודע על החלקים שמצויים בארץ.

<אבנר פלור: כפי שאמר המנכ"ל, הפרק הזה מתקשר גם לפרק של מוצרי תעבורה, שנדון בו בדיונים הבאים.

<אבנר פלור: יחד עם זאת, כבר לפני שנה הוצאנו נוהל שמחייב את כל יבואני חלקי החילוף לפרסם את החלקים שהם מייבאים, לרבות המחירים שלהם ועוד נתונים נוספים.

<אבנר פלור: כלומר, המידע הזה קיים באתרי האינטרנט של אותם יבואני חלקי חילוף.

<אבנר פלור: כבר היום גם המוסכים הכלליים וגם המוסכים שמורשים על-ידי היבואן כן מציעים הצעות של חלק מקורי ושל החלק התחליפי.

<אבנר פלור: כפי שאמרה שרית זוכוביצקי-אור, לא חייבנו את המוסך שיהיו לו כל החלקים הללו ולא חייבנו סוג מסוים של תחליפים מקריית-שמונה או מתל-אביב, אלא אמרנו שיציע ללקוח את אותם מוצאי תעבורה, שיהיה לו חופש בחירה והוא יחליט מה הוא רוצה או לא רוצה.

<דידי רוזנפלד: זה לא מה שכתוב.

אבישי ברוורמן: מר רוזנפלד, שוב בקריאת ביניים, שואל האם הניסוח של הצעת החוק עונה על רוח הדברים שאמרת עכשיו בעל-פה.

<אבנר פלור: כן.

<רונן לוי: הנוהל עצמו – אין לנו בעיה אתו.

<רונן לוי: כשאדם בא למוסך שלא יתלונן אחר-כך ויגיד: הוא לא הציע לי חלק מסוים שניתן למצוא רק בקריית-שמונה, והמוסך עכשיו הופך לעבריין כי הוא לא יודע שהחלק הזה קיים.

<רונן לוי: זה דבר אחד.

<רונן לוי: דבר שני, יכול לקרות שהחלק לא מתאים לאוטו ויש למוסך ניסיון אתו, לכן הוא לא רוצה להציע אותו.

<אינגריד הר אבן: אתה גם מחייב אותי להתקשר עם ספקים שאני לא רוצה לעבוד איתם.

<אינגריד הר אבן: מה, אני חייבת?

<אינגריד הר אבן: בגלל שיש אחד במדינה שמציע את זה אז אני חייבת להציע את זה?

<איתי עצמון: אבל לא מדובר על חיוב להתקשר עם ספק מסוים.

<איתי עצמון: מדובר על סוג.

<אינגריד הר אבן: אז מה, ואם רק ספק אחד מביא את זה?

<אינגריד הר אבן: אז עכשיו תחליט עם מי אני אתקשר, מי יהיו הספקים שלי?

<רונן לוי: לימדו אותנו שלא משלמים כסף למוסך אם יש איזה חלק משומש שמצאו בעכו והוא עולה פחות ואז הם לא משלמים.

<רונן לוי: לך תתחיל לחפש עכשיו.

<אבנר פלור: לגבי ההיבט המקצועי, אף אחד לא מחייב אם החלק לא מתאים.

<אבנר פלור: זה כתוב פה, אנחנו נראה בהמשך: אם החלק לא מתאים לרכב הוא לא יתקין אותו.

<אבנר פלור: כלומר, אף אחד לא אומר לו: תתקין חלק שלא מתאים בגלל שזה חלק תחליפי.

<אבנר פלור: זה לא כתוב.

<אבנר פלור: נראה בהמשך שהמנהל המקצועי מחויב להתקין חלק מתאים.

אבישי ברוורמן: מה שנאמר כאן לפרוטוקול יהיה ברור מאוחר יותר בכתובים.

אבישי ברוורמן: תודה.

<קריאה: אין לך את מה שהיה בצו על היבט של איכות והתאמה.

<קריאה: אתה אומר באופן כללי: "לא מתאים לרכב".

<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא הסעיף.

<אבנר פלור: בתשובה לדידי רוזנפלד, לגבי מוצר משומש – הוא שאל למה אין פה הגדרה של "מוצר משומש".

<אבנר פלור: אנחנו סבורים שהמשומש בעצם יכול להיות או תחליפי או מקורי, כלומר זה נכנס במסגרת אותם חלקים, אבל אם רואים לנכון שצריך אז אפשר- - -

<שרית זוכוביצקי-אור: "משומש" הוא לא סוג.

<אבנר פלור: כך לדעתנו.

אבישי ברוורמן: מה באשר להערה של עו"ד פרידמן?

<אינגריד הר אבן: לא השבתם להערה שלי, במחילה.

<אינגריד הר אבן: אני מבקשת שלא יירשם "אם נמצא בישראל" אלא שיירשם "בר השגה".

<אבנר פלור: המטרה של החוק הזה, שיהיה כמה שיותר שקוף וברור.

<אבנר פלור: ברגע שכותבים "בר השגה" – זה אלף ואחת פרשנויות, ואת משפטנית ויודעת מה זה.

<אבנר פלור: חייבים למקד מה בדיוק אנחנו רוצים, כי "בר השגה" כל אחד יפרש כפי שהוא רוצה.

<אינגריד הר אבן: אני רוצה להבין אם מחר בבוקר מוסך ברחובות חייב להביא חלק מצפת כי הוא קיים בישראל.

<אינגריד הר אבן: זה מה שאני רוצה לדעת.

<אינגריד הר אבן: ואם יש רק ספק אחד מתאים מי ישלם לי על עלויות ההובלה הללו?

<קריאה: איך הוא יידע עליו?

אבישי ברוורמן: דרור וגשל, אתה מנהל כאן שיחה פרטית.

אבישי ברוורמן: אתה נציג משרד המשפטים.

אבישי ברוורמן: תסביר לנו, אם כך, מה התשובה שאמרת לעו"ד הר אבן כדי שכולנו נחכים.

<דרור וגשל: יש פה שאלה באמת טובה, איך בעל מוסך יודע אילו מוצרים נמצאים בישראל.

<דרור וגשל: זאת שאלה שגם אני העליתי בדיונים.

<דרור וגשל: כדי לברר את השאלה הזאת העלינו את מר לוי על הקו בשביל לברר אתו האם בעל מוסך רגיל יכול לדעת אילו מוצרים נמצאים בישראל.

<דרור וגשל: התשובה שקיבלנו היא: "בטח" ולכן הכנסנו את הסעיף הזה.

אבישי ברוורמן: אם זה מתאים ללוי זה מתאים גם לכלל ישראל.

<רונן לוי: אבל מה שהוא שאל זה הטעיה.

<דרור וגשל: סליחה, אז תתקן אותי.

<דרור וגשל: כולנו היינו בשיחה הזאת.

<רונן לוי: אנחנו יודעים שיש חלקים שלא נמצאים שם.

<רונן לוי: יבוא עכשיו צרכן ויגיד: מצאתי חלק שלא נמצא במקומות האלה שעולה 100 שקל פחות.

<רונן לוי: אני לא רוצה להיות פלילי, זה מה שאני אומר.

<רונן לוי: זה לא שאי אפשר למצוא, 90% אפשר למצוא, אבל אי אפשר עכשיו ליפול ב-10% האלה.

<אבנר פלור: כלומר, אתה אומר ש-90% אפשרי.

<אבנר פלור: כרגע אנחנו מדברים על 10%.

<רונן לוי: עליך לזכור שיש גם ספקים – אם מצאתי חלק ייתכן שהספק ההוא מצפת לא רוצה לספק לי אותו כי אין לו עסק אתי או אני-לא-יודע-מה.

<אבנר פלור: כמה מקרים כאלה היו לך, שהיית צריך להגיע מצפת לירושלים?

<אבנר פלור: בואו נדבר על הפרקטיקה המעשית בפועל.

<אינגריד הר אבן: זה כל המקרים שחברות- - -

<קריאות: - - -

<רונן לוי: בפרקטיקה זה לא משנה.

אבישי ברוורמן: רק רונן לוי עונה ודבריך נרשמים לפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: אמרת להם קודם שזה בסדר.

אבישי ברוורמן: אם שלושה אנשים הגונים שמעו, סימן שאמרת.

אבישי ברוורמן: עכשיו אתה אומר: לא הבנתם את כוונתי, זה נכון ב-90%.

אבישי ברוורמן: כמה מקרים כאלה קורים?

<איתי עצמון: אתה מדבר על נסיבות שבעצם לא היו בשליטתו של בעל הרישיון להפעלת מוסך, כלומר שהוא ניסה להשיג את הסוג הנוסף של המוצר אבל הוא לא יכול להשיג אותו.

<רונן לוי: לא להשיג אלא להציע.

<רונן לוי: אסביר את זה.

<רונן לוי: כשאתה מגיע אלי יש לי 5 ספקים, או בתוכנה יש לי 50 ספקים.

<רונן לוי: זה מה שאני מציע.

<רונן לוי: בשלב הזה של ההצעה הוא מצא חלק שאני לא הצעתי, שנמצא למשל בצפת או במקום אחר, שאין לי אותו, לא ראיתי אותו.

<רונן לוי: מה קורה איתי עכשיו?

<רונן לוי: אנחנו לא בשלב ההשגה עכשיו.

<איתי עצמון: אבל זה לא חלק אלא סוג של חלק.

<איתי עצמון: למשל יכול להיות מנוע מקורי או מנוע משופץ.

<רונן לוי: לא מצאתי סוג כזה של חלף במקורות שאני עובד איתם ושעל בסיסם אני מציע את ההצעות.

<רונן לוי: מה קורה איתי אז?

אבישי ברוורמן: מה עושים במקרה שהחלק הוא בבאר-שבע או בצפת?

<רונן לוי: מה המצב המשפטי שלי?

<רונן לוי: זו השאלה שלי.

<קריאה: אתה עבריין.

<אבנר פלור: נמצאים פה יבואני חלקי החילוף, אולי הם יתנו מענה.

<יוסף סקורניק: בגדול, יותר מ-90% מן החלפים ידועים, הספקים ידועים, המקורות ידועים.

<יוסף סקורניק: אין לי פתרון להגיד – ובזה צודק מר לוי – שאם יש מישהו שמצא איזה חלק באיזה מקום בצפת והאחרים לא עלו עליו – זה לא הכלל.

<יוסף סקורניק: בכלל אני חושב, גם מר לוי יודע ומר דידי רוזנפלד יודע, כל נושא מאגר החלפים ידוע, היבואנים ידועים ואתר האינטרנט של המשרד מראה את זה גם, כל יבואן חייב להופיע שם.

<יוסף סקורניק: מר לוי נותן דוגמה על מישהו שהוא לא יבואן ויש לו איזה חלק והוא לא מופיע באתר האינטרנט.

<יוסף סקורניק: אין לזה פתרון.

<רונן לוי: אני בשלב ההצעה עכשיו, אני לא בשלב ההשגה.

<יוסף סקורניק: אבל כל היבואנים מוכרחים לפרסם על-פי החוק באתר שלהם את כל החלקים שהם מביאים וזה נגיש ואפשר להגיע אליהם, לא צריכה להיות בעיה.

<אסתי פלדמן: אז מישהו לא מילא את החובה שלו.

<רונן לוי: אם אני בשק"ם אני חייב להציע כל טלוויזיה שיש, גם אם אני לא יודע?

<רונן לוי: אני לא מבין.

<רונן לוי: אני פועל עם הספקים שלי של כל סוגי החלפים, לצורך העניין, ואצל הספקים האלה אין.

<רונן לוי: מה המצב המשפטי שלי?

<רונן לוי: איפה אני צריך לחפש חלק שאני לא מוצא אותו במקורות שלי בשביל להציע אותו?

<רונן לוי: זאת השאלה שלי, מה המצב המשפטי שלי?

<רונן לוי: אני מציע הצעת מחיר, במקורות שלי אין סוג אחר- - -

אבישי ברוורמן: ואז אתה פונה לצפת, וזה רחוק.

<רונן לוי: לאן אני צריך להגיע בשביל להציע עכשיו שני סוגים של חלקים?

<שמואל מלכיס: אבל לא מדובר פה בכלל על מחיר, לא מדובר פה שאתה מציע את ההצעה הזולה ביותר.

<שמואל מלכיס: מדובר פה על סוגים.

<שמואל מלכיס: אתה צריך להשיג יותר מסוג אחד בלבד, זה מה שנדרש ממך.

<שמואל מלכיס: מה אתם מיתממים ואומרים שחלק מסוים בצפת הוא הכי זול?

<שמואל מלכיס: אף אחד לא דרש את זה.

<רונן לוי: מי דיבר על זול?

<רונן לוי: רק אתה שמעת זול.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, אומר לכם את האמת, כל חברי הכנסת שיושבים פה לא מבינים את זה כרגע ולכן קשה לי להביא את זה להצבעה.

אבישי ברוורמן: עו"ד פרידמן, תסביר לי איך פותרים את המחלוקת.

אבישי ברוורמן: אומר מר סקורניק, אמר רונן לוי בשיחה עם שלושת אנשי משרד התחבורה שברוב המקרים זה תופס, אבל יש מקרים חריגים, נקרא להם "מקרי צפת-באר-שבע".

אבישי ברוורמן: איך את "מקרי צפת ובאר-שבע" מכניסים כאן כדי שלא יהיו בעיות?

<זאב פרידמן: מכיוון שבמשרד התחבורה קיים מאגר הספקים אפשר לחייב אותם להציע מתוך אותו מאגר, אלה שנמצאים במאגר, בתוך הרשימה המצומצמת הזאת, משם הם חייבים להציע.

<זאב פרידמן: אם לא מופיע שם- - -

<אינגריד הר אבן: מה, עכשיו נסגור את השוק?

<אינגריד הר אבן: רק מי שמופיע שם?

<זאב פרידמן: לא אמרתי.

<זאב פרידמן: כל אחד הרי מחויב על-פי הנוהל להכניס פירוט למאגר, כל יבואן חייב להיות שם.

<דידי רוזנפלד: ותוצרת הארץ?

<זאב פרידמן: אינגריד הר אבן, עדיף לך שחברת הביטוח תמצא לך חלפים במקומות נידחים?

<אינגריד הר אבן: אבל אם אני לא עובדת עם כל הספקים?

<זאב פרידמן: לא אמרתי עם כולם.

<זאב פרידמן: ברגע שיש חלפים, אם את לא מצאת חלפים אצל היבואנים האלה את חייבת בלאו הכי להציע את החלפים האלה.

<זאב פרידמן: מה את עושה אם את לא עובדת עם הספק ויש חלף כזה?

<אינגריד הר אבן: אז אני לא מציעה.

<זאב פרידמן: זה מה שהמחוקק רוצה, שזה לא יקרה, אז אין לך ברירה.

<זאב פרידמן: לפחות שתהיה לך הגנה מפני עבירה פלילית.

אבישי ברוורמן: אנחנו מתקרבים להתכנסות.

אבישי ברוורמן: מר מלכה ומר אנוך יעזרו לנו להתכנס ואז נצביע.

<רון מלכה: אני חושב שבלתי אפשרי בניסוח של הצעת החוק לכסות מאה אחוז ממה שמר רונן לוי מבקש, אבל יש גם עניין של סבירות.

<רון מלכה: כפי שאני מבין את הצעת החוק – ויתקנו אותי פה עורכי-הדין, אני לא עורך-דין – אני מבין שאני צריך להציע שני סוגים של חלקים: חלק חדש, חלק משומש, חלק מקורי, חלק תחליפי.

<רון מלכה: אין התייחסות לספק כזה או אחר, אין התייחסות למחיר כזה או אחר.

<רון מלכה: קודם כול, יבואני החלפים מחויבים בחוק להיות מרושיינים, כלומר הם לא יכולים סתם מחר בבוקר להחליט להביא קונטיינר של פילטר שמן לסוג מסוים של אוטו, הם לא יכולים.

<רון מלכה: הם צריכים לקבל רישיון קודם.

<רון מלכה: אז כל מי שחייב לקבל רישיון חייב להופיע באתר של משרד התחבורה.

<רון מלכה: כפי שאמר מר סקורניק, כל המקורות מופיעים.

<רון מלכה: אף אחד לא מביא איזה דבר באופן ספורדי.

<רון מלכה: אם מישהו "החליק" כך על משהו ספורדי, איזו פלטה בתוך איזה קונטיינר – על זה אין לנו שליטה.

<איתי עצמון: אבל מוצר משופץ הוא לא בהכרח מוצר שיוּבא לארץ.

<רון מלכה: מוצר משופץ הוא מוצר שמייצר אותו פה מי שיש לו רישיון של מפעל תעבורה, למשל אלה שמשפצים צלחות לוויינים – הם חייבים להיות מרושיינים.

אבישי ברוורמן: הסברת את זה.

אבישי ברוורמן: מילה למר אנוך ואחרי כן נתכנס.

<יעקב אנוך: חיכיתי בסבלנות אז אבקש להגיד יותר ממילה.

אבישי ברוורמן: אתה מקבל שלושה משפטים.

<יעקב אנוך: צריך להסתכל על העניין הזה מהעיניים של מי שעובד במוסך, מנהל את המוסך וחי במוסך.

<יעקב אנוך: קודם כול, מי שמנהל את המוסך ועובד במוסך – אותו מאמי-פאפי ביזנס – אין לו קשר בהכרח עם כל יבואני החלקים, גם לא עם רובם.

<יעקב אנוך: בדרך כלל הוא קשור לספק או שניים שאיתם הוא עובד.

<יעקב אנוך: זאת שגרת עבודתו.

<יעקב אנוך: מהם הוא מקבל את ההצעות, איתם יש לו הסדרים כספיים.

<יעקב אנוך: יש פה גם הסדר כספי.

<יעקב אנוך: זה לא שהחלק מתעופף מצפת לתל-אביב אלא צריך להעביר כסף.

<יעקב אנוך: אם אני לא ספק שלך אין בינינו הסדרים.

<יעקב אנוך: אני לא יכול להביא כל חלק שנמצא בכל מקום.

<יעקב אנוך: לכן המושג "בר השגה" לדעתי מכסה את הכול.

<יעקב אנוך: גם בתי-המשפט קיבלו אותו.

<יעקב אנוך: צריך להבין שאין מצב – אני מדבר בעיקר על המוסכים הקטנים, שלא תחשדו בי שאני מייצג אולי עניין של יבואנים כרגע – הם לא יוכלו להתקיים.

<יעקב אנוך: על-פי הצעת החוק הזאת הם יהיו עבריינים מרגע פתיחת המוסך בבוקר ועד רגע סגירת המוסך בערב.

<משה בר: היום בדור האינטרנט בלחיצה אחת יכולים לדעת הכול.

<משה בר: אם יש בעיה של משלוח אפשר להגיד ללקוח: יש עלות של משלוח, תשלם לנו את העלות.

<משה בר: אם צריך לשלם עבור החלק מיידית תן לנו לשלם.

<משה בר: היום עם הדואר אתה יכול בשנייה אחת להעביר את הכספים.

<משה בר: שיפסיקו לחפש לנו פה תירוצים.

<משה בר: הם פשוט מאוד עושים פה – סליחה על הביטוי – מאפיה מאורגנת כדי לעשוק את האזרחים.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו מגיעים לסיכום.

אבישי ברוורמן: אבנר פלור ושרית זוכוביצקי-אור, יש לכם עוד הערה?

אבישי ברוורמן: אם לא, ניגש להצבעה אחרי כל ההערות והנוסח הסופי שעונה על התיקונים.

<אבנר פלור: אין הערות.

<איתי עצמון: למעט התיקונים שדובר בהם קודם.

<איתי עצמון: יש לי איזה תיקון נוסח.

<איתי עצמון: יש כאן בעצם שלושה סוגים של מוצרי תעבורה: מקורי, משופץ ותחליפי.

<איתי עצמון: אני חושב שבהגדרה "מוצר תעבורה משופץ" צריך להבהיר ולומר שזה "מוצר תעבורה, בין אם מקורי ובין אם תחליפי", פשוט כדי לחדד את האבחנה בין שלושת הסוגים.

אבישי ברוורמן: ההערה מתקבלת.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אם כך, אני מעלה את הסעיף להצבעה.

אבישי ברוורמן: סעיף 103, עם התיקונים שהוכנסו בו, אושר פה אחד.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, לא קיבלתי תשובה על השאלה לגבי אופן הצגת האופציות לצרכן, ללקוח.

<איתי עצמון: היושב-ראש כבר הצביע על הסעיף, אבל אענה לך לגבי התחולה של דיני הגנת הצרכן ובכלל דינים נוספים.

<איתי עצמון: הנושא הזה עלה בחלק מן הישיבות.

<איתי עצמון: יהיה סעיף של שמירת דינים ואנחנו נזכיר במפורש גם את ההוראות לפי חוק הגנת הצרכן, דהיינו חוק הגנת הצרכן ותקנותיו.

<איתי עצמון: ברור שהחוק הזה לא גורע מתוקפם של אותם דינים.

<איתי עצמון: אני חושב שזה נותן לכך מענה.

<זאב פרידמן: רציתי שזה ייכנס לפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: דברי היועץ המשפטי של הוועדה נרשמו בפרוטוקול.

<איתי עצמון: ויירשם בחוק.

<אבנר פלור: והוא מחויב במסגרת הצעת המחיר גם לכתוב את מה שציינת.

אבישי ברוורמן: זה בסדר.

אבישי ברוורמן: אני מאשר.

<אינגריד הר אבן: סליחה, כבודו.

אבישי ברוורמן: עו"ד שרית זוכוביצקי-אור, את רוצה להגיד מילה ואחרי כן עו"ד הר אבן תגיב?

אבישי ברוורמן: זה טכני.

אבישי ברוורמן: מה כאן לא בסדר?

<אינגריד הר אבן: מה שלא בסדר הוא למה רק שתי ההוראות האלה חלות על מוסך נייד?

<איתי עצמון: כי אלה ההוראות הרלוונטיות.

<אינגריד הר אבן: לא כל ההוראות.

<אינגריד הר אבן: כל הסמכות, האחריות – יש פה 80,000 סעיפים על חובות שחלות על בעל רישיון.

<אינגריד הר אבן: למה רק שתי ההוראות הללו חלות על בעל רישיון למוסך נייד?

אבישי ברוורמן: תני לנו דוגמה אחת, להוציא את סעיפים 105 ו-106, להוראות שחלות על מוסך נייד.

<אינגריד הר אבן: למה אי אפשר לכתוב, אם בכלל צריך לכתוב, כי ברור שמוסך נייד הוא מוסך- - -

<איתי עצמון: לא, לפי ההגדרות זה לא כל-כך ברור ולכן ביקשתי להוסיף את הסעיף הזה.

<אינגריד הר אבן: אז אפשר לכתוב שכל הכללים החלים על מוסך חלים גם על מוסך נייד בשינויים הנדרשים.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא נכון.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאת אמרת בכל מקום, והם עשו את העבודה והפרטנית ואמרו שזה אך ורק סעיפים 105 ו-106, תני לנו דוגמה שזה לא חל ואז ה"קייס" שלך יהיה "קייס".

<אינגריד הר אבן: לדוגמה, זה שהמנהל המקצועי חייב להיות נוכח כל הזמן, בסעיף 115.

<איתי עצמון: זה לא רלוונטי.

אבישי ברוורמן: תני לנו דוגמה אחת.

אבישי ברוורמן: אם לא, אין לך "קייס".

<קריאה: מוסך נייד לא חייב.

<אינגריד הר אבן: למשל חובת נוכחות במוסך.

<שרית זוכוביצקי-אור: מוסך נייד זה רכב.

<אינגריד הר אבן: אז הוא לא צריך להיות שם?

<קריאה: לא.

<קריאה: הוא לא חייב להיות שם.

אבישי ברוורמן: אינגריד הר אבן, אין לך "קייס".

אבישי ברוורמן: אם יהיה לך, נעשה רביזיה.

<אינגריד הר אבן: פיקוח על ליקויים ברכב.

<אבנר פלור: כללנו את סעיף 105, שמתייחס להתקנת מוצר תעבורה שמתאים לרכב, וסעיף 106, שמתייחס להתקנה בהתאם להוראות יצרן.

<אבנר פלור: אלה ההוראות המקצועיות.

אבישי ברוורמן: אם תמצאי משהו, נתקן.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: סעיף 108א מאושר.

<שרית זוכוביצקי-אור: בסעיף 109 אנחנו מסדירים רישיון למקצוע.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני מזכירה שעל המקצוע הזה חלות ההוראות הכלליות שהוועדה כבר דנה בהן, באשר לרישום הפלילי, באשר לסמכויות להתלות רישיון וכולי.

<איתי עצמון: תנאים לקבלת רישיון.

<איתי עצמון: כל ההוראות.

<שרית זוכוביצקי-אור: לגבי ההוראות המקצועיות.

<שרית זוכוביצקי-אור: כל זה חל אוטומטית מכיוון שזה מקצוע בענף הרכב והוא חל גם על מקצוע מסוג מנהל מקצועי של מוסך.

אבישי ברוורמן: הסבר קצר, בבקשה.

<איתי עצמון: ואם תוכלי להתייחס לפסקה (2) של סעיף קטן (א): "הוא בעל רישיון נהיגה בתוקף מסוג שקבע השר".

<שרית זוכוביצקי-אור: אלה למעשה סעיפים שמבוססים על צו הפיקוח כיום, שמסדירים את התושבוּת, את ההכשרה המקצועית וההשכלה הרלוונטית, את הקורסים שעובר מנהל מקצועי.

<שרית זוכוביצקי-אור: אבנר פלור יסביר במה מדובר.

<שרית זוכוביצקי-אור: בין היתר, אנחנו דורשים שלמנהל המקצועי יהיה רישיון נהיגה משום שהוא נדרש לעשות נסיעות מבחן, וכמובן צריך להיות לו רישיון נהיגה מתאים לרכב שמטופל במוסך.

אבישי ברוורמן: למרות שמר רוזנפלד לא ברשות דיבור תתייחסו אליו כאילו היה ברשות דיבור.

<שרית זוכוביצקי-אור: בהתאם לסוג הרכב המטופל במוסך.

<איתי עצמון: אבל איך הוא יכול לדעת?

<איתי עצמון: אה, יודעים מראש.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני מזכירה שסוג המוסך זה סוג הרכב וסוג הפעולות.

<איתי עצמון: כלומר, "הוא בעל רישיון נהיגה בתוקף בהתאם לסוג הרכב המטופל באותו מוסך"?

<שרית זוכוביצקי-אור: לא "המטופל".

<שרית זוכוביצקי-אור: אולי "סוג הרכב שברישיון".

<איתי עצמון: "הרכב שהמוסך רשאי לטפל בו"?

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<שרית זוכוביצקי-אור: אבל יש חריגים.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה הכלל, אבל לפעמים יש חריגים.

<איתי עצמון: אתם מעדיפים להשאיר את זה בתקנות שהשר יאשר?

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון, כדי לאפשר לפתוח מקרים מסוימים.

<אבנר פלור: שזה לא יהיה חסם.

אבישי ברוורמן: הבנו.

אבישי ברוורמן: יש עוד הערות?

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, מדובר כאן באחת הפונקציות החשובות ביותר בניהולו של מוסך.

<זאב פרידמן: יש לו תפקיד לשמור גם על הבריאות שלך ושלי בכך שרכבים מסוכנים לא יעלו על הכביש.

<שמואל מלכיס: בטיחות.

<שמואל מלכיס: לא בריאות.

<זאב פרידמן: בטיחות.

<זאב פרידמן: זה שומר על שלומנו.

אבישי ברוורמן: בטיחות זה גם בריאות.

אבישי ברוורמן: האמן לי, אם אתה נוסע ברכב לא בטוח הלכה הבריאות.

<זאב פרידמן: המשמעות היא זו, שהגם שיש לשר, בכל מקום שבו הוא נותן רישיון, סמכות לשקול האם האדם הורשע או לא הורשע, אני סבור שהיה ראוי להוסיף כאן תנאי שהוא לא הורשע בחובות שמוטלות עליו במפורש בחוק.

אבישי ברוורמן: לעו"ד זוכוביצקי-אור יש תשובה, בבקשה.

<שרית זוכוביצקי-אור: התחלתי ואמרתי שעל הפרק הזה חלות ההוראות הכלליות שעליהן הצבענו ושם, לפי סעיף 7, אם יש הרשעה שמונעת ממנו אנחנו יכולים לשקול גם הרשעות פליליות.

<זאב פרידמן: מה שביקשתי הוא בניגוד לסמכות הכללית של השר, שכל פעם שהוא יפעיל אותה יגישו נגדו- - -

<איתי עצמון: של המנהל.

<איתי עצמון: לא של השר.

<זאב פרידמן: סליחה, של המנהל.

<זאב פרידמן: יגישו נגדו מייד עתירה לבג"ץ כי הוא מפר את חופש העיסוק.

<זאב פרידמן: אני סבור שכאשר יופיע תנאי שהוא לא הורשע לפי פרק זה כתנאי לקבלת הרישיון, ולהשאיר סמכות שיורית להקל עליו וכן לתת לו את הרישיון, זה ההסדר הנכון שצריך להשתמש בו.

אבישי ברוורמן: זה מונע עתירה לבג"ץ.

אבישי ברוורמן: מעניין מאוד.

<זאב פרידמן: אנחנו הרי מדברים על מקרים מצומצמים שבהם יהיה מישהו שנתפס בהרשעה, שזה דבר חמור.

אבישי ברוורמן: רבותי, אם זה כולל, טוב.

<עוזי יצחקי: יש בזה משהו.

<שרית זוכוביצקי-אור: זאת המסגרת המשפטית.

<זאב פרידמן: אם אדם חתם על רכב תקין כשהוא מולחם משני חלקים אני לא רוצה שהוא יהיה יותר מנהל.

אבישי ברוורמן: דרור וגשל, שמעת את הערת מר פרידמן.

אבישי ברוורמן: מה המלצתך?

<דרור וגשל: לדעתי הסעיף בסדר בנוסחו הנוכחי.

<דרור וגשל: אני שואל מה מפריע לזאב פרידמן בסעיף 7 ומה לדעתו לא מאפשר לעשות במסגרת הסעיף הזה ולכן צריך פה הוראה ספציפית.

אבישי ברוורמן: תסביר, עם דוגמה.

<זאב פרידמן: אני חושב שיש הבדל בין מקום שבו יש הסמכה כללית לשר לשקול מתי כן ומתי לא להפעיל את הסמכות לבין מקום שאתה אומר:

<זאב פרידמן: תנאי לקבלת הרישיון שלא הורשעת.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא השר.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה המנהל.

<זאב פרידמן: המנהל.

<זאב פרידמן: סליחה.

<דרור וגשל: אין פה תקנות.

<דרור וגשל: זה לא סותר.

אבישי ברוורמן: איתי עצמון יקרא עכשיו את סעיף 7 כדי שכל היועצות והיועצים המשפטיים, ויש פה בלי עין הרע רבים ורבות, יקראו ויגידו אם הערת פרידמן במקום, בבקשה.

<איתי עצמון: אני קורא את סעיף 7, שעניינו סירוב לתת רישיון.

<איתי עצמון: זה סעיף שאושר לפני כשנה.

<איתי עצמון: "המנהל רשאי לסרב לתת למבקש רישיון אף אם התקיימו לגבי המבקש התנאים לקבלת הרישיון, ובלבד שנתן לו הזדמנות לטעון את טענותיו, אם הוא" – דהיינו המבקש – "הורשע בעבירה פלילית או בעבירת משמעת שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי לעסוק במתן השירות לרכב או במקצוע בענף הרכב שלגביו ביקש את הרישיון, או שהוגש נגדו כתב אישום בעבירה פלילית כאמור וטרם ניתן פסק-דין סופי בעניין".

<איתי עצמון: אני חושב שהסעיף הזה כן נותן מענה.

<איתי עצמון: זה גם סעיף כללי שחל לגבי כל סוגי הרישיונות.

אבישי ברוורמן: אם כך, עו"ד פרידמן, אני מקבל את עצתו של היועץ המשפטי.

אבישי ברוורמן: אם אחרי שתשקול תחשוב שיש צורך ותשכנע אותו אגיש רביזיה.

אבישי ברוורמן: אם כך, אני מעלה את זה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – 1

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: הסבר קצר, בבקשה, ותגובות.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה סעיף שמדבר על תוכנית הבחינות.

<שרית זוכוביצקי-אור: לגבי הפטור אבנר פלור יוסיף.

<אבנר פלור: היום אנחנו מאפשרים, ככל שהוא ברמת השכלה גבוהה יותר אנחנו באים לקראתו.

<אבנר פלור: מה הכוונה?

<אבנר פלור: לדוגמה, אם יש מהנדס שרוצה להיות מנהל מקצועי בעל כתב הסמכה אז אנחנו פוטרים אותו מן הקורס התיאורטי למנהל מקצועי, אבל מבחנים הוא מבצע.

<אבנר פלור: בחלק מן המקרים, למשל לגבי הנדסאי או טכנאי, אנחנו פוטרים אותו גם מן המבחן.

<אבנר פלור: לדוגמה, הנדסאי אני פוטר ממבחן למנהל מקצועי.

<אבנר פלור: פה אנחנו רוצים לעגן את זה באופן מסודר.

<אבנר פלור: זה גם יתואם עם משרד הכלכלה וגם במסגרת מועצת המנהלים שקיימת היום.

<איתי עצמון: והכול ייקבע בתקנות, סעיף הסמכה.

<אבנר פלור: כן.

<אבנר פלור: טוב להכניס גם אנשי מקצוע.

<אבנר פלור: ככל שהרמה גבוהה יותר- - -

אבישי ברוורמן: אני חושב שאין פה בעיה.

אבישי ברוורמן: אני מאשר את סעיף 110.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה סעיף שבעצם מסדיר את עבודתו של המנהל המקצועי ואחריותו.

<שרית זוכוביצקי-אור: הנוסח היום בצו הפיקוח הוא נוסח כללי.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים לעשות אותו ספציפי ומדויק.

<שרית זוכוביצקי-אור: הרי ברור לנו, מחד, שהמנהל המקצועי אחראי על כך שהרכב במוסך יוצא תקין, ומאידך, הוא עצמו לא מתקן כל רכב שמגיע למוסך.

<שרית זוכוביצקי-אור: לכן הוא צריך לדאוג שהחובות שמוטלות עליו ועל המוסך יתקיימו.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה הסעיף הזה.

<שמואל מלכיס: זה מנוסח באופן מאוד לא ברור.

<שמואל מלכיס: מה זה "יפקח על עמידתם"?

אבישי ברוורמן: מר מלכיס, תמיד כשאתה מבקר אתה גם מציע לי שיפור.

אבישי ברוורמן: מה אתה מציע?

<שמואל מלכיס: המשפט "יפקח על עמידתם של העובדים העוסקים בטיפול בכלי הרכב" לא ברור.

<שמואל מלכיס: בְמה?

<שמואל מלכיס: יפקח על עמידתם בחובות החוקיות, או מה?

<שמואל מלכיס: כתוב "לרבות" כאשר לא כתוב קודם על מה.

<איתי עצמון: זה עניין יותר של לשון, של נוסח.

<איתי עצמון: אנחנו נתקן את זה.

<שמואל מלכיס: הסעיף מנוסח לא נכון.

<איתי עצמון: נתקן את זה בשלב הנוסח, אבל הכוונה ברורה, שהוא צריך לפקח על עמידתם של העובדים בהוראות.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא בתפקיד פיקוח.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא אחראי לכל מה שנעשה במוסך.

אבישי ברוורמן: מר מלכיס אומר שיש נושא, יש נשוא ואין מושא.

<שרית זוכוביצקי-אור: אבל המהות ברורה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו נתקן את זה בנוסח, אבל אני רק אומרת שמטרת הסעיף היא להסדיר.

<שמואל מלכיס: המטרה ברורה.

<שרית זוכוביצקי-אור: הנוסח יתוקן בהתאמה במקרה והוא לא ברור עד הסוף.

<שרית זוכוביצקי-אור: המנהל המקצועי תפקידו לפקח על כל מה שנעשה במוסך, כל ההיבטים המקצועיים שנעשים במוסך.

<שמואל מלכיס: תכתבי "כל ההיבטים המקצועיים".

<איתי עצמון: רגע, אדוני, אני רוצה בכל זאת להבין.

<איתי עצמון: כרגע כתוב "יפקח על עמידתם של העובדים העוסקים בטיפול בכלי הרכב במוסך".

<איתי עצמון: בהוראות הדין?

<איתי עצמון: בְמה?

<איתי עצמון: כי כתבתם "לרבות".

<דרור וגשל: העובדים גם צריכים לדעת לחבר נכון את הבורג בלחץ.

<דרור וגשל: יש הוראות שהן לא מקצועיות.

<דרור וגשל: הוא מכיר איך עושים את העבודה וצריך לפקח עליה.

<איתי עצמון: אז אולי "יפקח על עבודתם, לרבות עמידתם בהוראות".

<דרור וגשל: נכון.

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון, ברור.

<רונן לוי: אנחנו מציעים לאמץ את הנוסח הישן של הצו, במקום סעיפים 111 ו-112 ביחד, שהוא "עבודה במפעל תיעשה במיומנות מקצועית באחריות המנהל המקצועי".

<רונן לוי: כך אנחנו בעצם מכניסים גם את האחריות שלו על כל העבודה.

<רונן לוי: בסעיף 112 אנחנו רוצים לתת לו את האחריות רק על מה שהוא מתקן.

<איתי עצמון: עדיין לא הגענו לסעיף 112.

אבישי ברוורמן: אבל הוא הציע לחבר.

<רונן לוי: לא מפריע לנו שיהיה רשום גם שיפקח על עבודתם.

<רונן לוי: זאת ההצעה שלי.

<רונן לוי: זה גם יותר נכון.

<רונן לוי: זה גם מגדיל את האחריות הכוללת עליו.

אבישי ברוורמן: תרשמו את ההערה.

אבישי ברוורמן: לאור ההערה של מר לוי אני מציע שנקרא גם את סעיף 112 ואז יהיו לנו שתי אפשרויות: או שנצביע על סעיפים 111 ו-112 כלשון ההצעה המתוקנת, או שנאחד אותם כהצעת מר לוי.

<אינגריד הר אבן: אנחנו מבקשים שיהיה בפניכם נוסח הצו, מהיכן שרונן לוי קרא, סעיף 17א לצו.

<אינגריד הר אבן: הנוסח הישן הוא "עבודת המפעל תיעשה במיומנות מקצועית ובאחריות המנהל המקצועי", שזה כולל הכול, גם את הפיקוח על העובדים, גם את העבודה.

<אינגריד הר אבן: זה הרבה יותר רחב.

<איתי עצמון: משרד התחבורה מבקש לשנות את המצב הקיים.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים להיות יותר ספציפיים.

אבישי ברוורמן: אתם – בהרחבה, הם במשרד התחבורה – בפרטנות.

<שרית זוכוביצקי-אור: בדיוק, בגלל זה המילה "לרבות".

<שרית זוכוביצקי-אור: ברור שהכוונה שהוא אחראי על הכול, רק כשאתה נותן מין אחריות כללית כזאת אף אחד לא יודע לגזור אותה אחר-כך לחלקים.

<שרית זוכוביצקי-אור: כשבאים להעמיד לדין משמעתי או לדין מינהלי, של המינהל המקצועי, והוא אומר: "לא ידעתי שאני צריך לפקח על העובד, לא אמרו לי" – אנחנו אומרים לו: "חביבי, זה מה שאתה צריך לעשות, אתה צריך לפקח, לרבות כל הפעולות שאתה אחראי להן".

<שרית זוכוביצקי-אור: זה דבר אחד.

<רונן לוי: לא מפריע לנו.

<רונן לוי: אנחנו רוצים שזה יהיה ביחד עם- - -

<שרית זוכוביצקי-אור: הבנתי, אתה רוצה שתהיה האחריות הכוללת עם ה"לרבות" כדוגמאות.

<שרית זוכוביצקי-אור: אקרא את סעיף 112.

<שרית זוכוביצקי-אור: קראנו את ההערות של איגוד המוסכים וחשבנו שהן במקומן.

<שרית זוכוביצקי-אור: אקרא כבר נוסח מתוקן ואסביר מה עומד מאחורי זה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אסביר את הסעיף.

<שרית זוכוביצקי-אור: הנוסח המקורי אמר שהמנהל המקצועי יהיה אחראי לתקינותו של כל רכב שטופל במוסך.

<שרית זוכוביצקי-אור: ההערה המקצועית שהתקבלה היא שכאשר אדם למשל בא לתקן שמשה ובפועל יש איזו תקלה במנוע, המוסך לא בדק את המנוע כי התפקיד שלו לא כשהרכב נכנס לתקן שמשה לעשות בדיקה ולהגיד: "לא, לא, אתה אמנם באת לתקן את השמשה אבל בדקתי את הרכב והרכב לא תקין".

<שרית זוכוביצקי-אור: מבחינתנו צריך לדאוג שהפעולות שהמוסך עשה ברכב בוצעו בסדר, בהתאם להוראות המקצועיות, וזה תקין.

<איתי עצמון: זה הפעולות או זה החלק המסוים ברכב שאותו תיקנו?

<איתי עצמון: הפעולות יכולות להתבצע כפי שהתבצעו אבל החלק עצמו למשל לא תוקן כפי שצריך.

<איתי עצמון: יכול להיות מצב כזה?

<שרית זוכוביצקי-אור: לדעתי דבר גורר דבר.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה גם.

<שרית זוכוביצקי-אור: הפעולות שבוצעו ברכב ובחלקיו.

<שמואל מלכיס: אפשר לכתוב גם וגם.

<שרית זוכוביצקי-אור: אפשר, אבל לדעתי זה לא נדרש.

<אינגריד הר אבן: אבל לפעמים אנחנו מתקנים חלק מחלק.

<אינגריד הר אבן: איתי עצמון, זה לא מדויק.

<אינגריד הר אבן: מה שאנחנו עשינו – אנחנו אחראים, אין בעיה.

<שרית זוכוביצקי-אור: זאת אומרת, הפעולות שבוצעו ברכב.

<אבנר פלור: זה כולל את הכול.

<שרית זוכוביצקי-אור: לדעתי זה כולל.

<שרית זוכוביצקי-אור: אם נגעו בחלק אז תיקנו את החלק.

<שרית זוכוביצקי-אור: לדעתי זה כלול בפנים.

<איתי עצמון: נבדוק ברמת הנוסח לוודא שזה באמת תואם את הכוונה שעליה דובר כאן.

<שרית זוכוביצקי-אור: ברור שאם תיקנתם מנוע ויש – זה כפוף לעניינים מקצועיים.

<אינגריד הר אבן: אנחנו יכולים לחיות עם זה.

<אינגריד הר אבן: תודה רבה על תשומת הלב.

אבישי ברוורמן: אז אנחנו נשארים עם שני הסעיפים.

אבישי ברוורמן: אני מצביע על סעיפים 111 ו-112 עם התיקונים, כגרסת זוכוביצקי המתוקנת.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – 1

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: הסעיפים אושרו פה אחד.

<שרית זוכוביצקי-אור: אסביר.

<שרית זוכוביצקי-אור: כשמנהל מקצועי נוכח שרכב יוצא מן המוסך עם ליקויים שעלולים לסכן את התנועה אנחנו רוצים לאפשר לרשות הרישוי לבצע פעולות בהתאם לסמכות שלה לגבי רישיון הרכב לפי תקנה 108 לתקנות התעבורה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני רוצה להסביר את ההסדר הכללי.

<שרית זוכוביצקי-אור: החוק הזה לא מטפל ברישיונות רכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: פקודת התעבורה ותקנות התעבורה מטפלות ברישיון רכב, ויש סמכות לרשות הרישוי למסור הודעת אי-שימוש ברכב אם יש בו ליקויים שעלולים לסכן את התנועה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו למעשה "מתלבשים" על החלק הזה, על התקנות הרלוונטיות, תקנות 308 ו-310 וגם 307, על מנת לטפל בכלי רכב שהתברר שעלולים לסכן את התנועה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אסביר מה יקרה.

<שרית זוכוביצקי-אור: כאשר מנהל מקצועי מגלה שיש ליקוי שעלול לסכן את התנועה הוא מדווח לרשות הרישוי ואז נכנסות לפעולה תקנות התעבורה.

<שרית זוכוביצקי-אור: רשות הרישוי מפעילה בוחן.

<שרית זוכוביצקי-אור: הבוחן, לפי תקנה 307 לתקנות התעבורה, רשאי להזמין את הרכב לבדיקה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אחר-כך אם הוא מגלה שהליקוי עלול לסכן את הבטיחות הוא רשאי להוציא הודעת אי-שימוש על הרכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: אלה הכול סמכויות של רשות הרישוי.

<שרית זוכוביצקי-אור: דרך אגב, יש לו עוד סמכות אחת, במקום להוציא הודעת אי-שימוש הוא יכול לאפשר לבעל הרכב לתקן את הליקויים בתוך 48 שעות, לוותר על הודעת האי-שימוש, לראות שהרכב תוקן ולתת לרכב את הרישיון הקבוע.

<איתי עצמון: אדוני, אני מבקש להגיד כמה דברים ולהעיר.

<איתי עצמון: בדיונים הפנימיים שקיימתי עם נציגי הממשלה הייתי מוטרד קצת מהנוסח של הסעיף כפי שהתקבל בהצעת החוק בקריאה הראשונה, מכיוון שלא היה ברור בהתחלה מה הם אותם ליקויים בטיחותיים ברכב.

<איתי עצמון: לכן נוספה התיבה "העלולים לסכן את התנועה".

<איתי עצמון: שאלה נוספת שהטרידה אותי, ואני לא בטוח שניתן לה מענה, היא מה בעצם ייעשה במידע שיימסר.

<איתי עצמון: האם המידע הזה מועבר אחר-כך למשל למשטרה?

<איתי עצמון: אגיד למה אני חושש מהעניין הזה.

<איתי עצמון: למשל אם מגיע לקוח למוסך ואומרים לו: "דע לך שלפי החוק החדש אם לא תתקן את הליקוי שעכשיו הצבענו עליו אנחנו מחויבים לדווח", אדם עלול להיבהל מכך ולומר: "בסדר, תתקנו," למרות שלא בהכרח התיקון הזה נדרש.

<איתי עצמון: השאלה איך נותנים מענה לשאלות הללו.

<איתי עצמון: רק אזכיר, וזה גם תוקן בהתאם להערה שלי, שכל ההסדר הזה של דיווח על ליקויים, בעצם התוכן שלו יהיה בתקנות שיובאו לאישור הוועדה, ולכן בסוף נאמר "הכול בהתאם להוראות שקבע השר באישור הוועדה".

<איתי עצמון: אבל בכל זאת אני רוצה לשמוע התייחסות מנציגי משרד התחבורה לגבי מה ששאלתי.

<איתי עצמון: אבל זו גם עבירה פלילית.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו לא מוסרים דיווח למשטרה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו נוקטים פה בהליך מינהלי.

<אבנר פלור: הליך מינהלי.

<אבנר פלור: זה מה שעושים בפועל, וזה חשוב, וטוב שנביא לוועדה את התיקון.

<אבנר פלור: הרכב מוּרד מן הכביש.

<איתי עצמון: בתקנות תהיה רשימה של ליקויים בטיחותיים שעלולים לסכן את התנועה?

<שרית זוכוביצקי-אור: אני לא יודעת אם תהיה רשימה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו לא רוצים לצמצם את הסמכויות שיש לנו היום לפי תקנה 308.

<שרית זוכוביצקי-אור: שימו לב שמי שיפעיל את הסמכות של מסירת הודעת אי-שימוש זה רשות הרישוי ולא המנהל.

<שרית זוכוביצקי-אור: זאת אומרת, אנחנו רוצים לעבוד באופן מסונכרן מלא עם תקנה 308, ושם אין הגבלה.

<שרית זוכוביצקי-אור: למה אין הגבלה?

<שרית זוכוביצקי-אור: משום שמי שיקבע אם הרכב עלול לסכן את התנועה זה בוחן, כלומר זה בעל מקצוע שמקבל רישיון.

<איתי עצמון: אבל זה בשלב לאחר מכן.

<איתי עצמון: אנחנו כרגע מדברים על השלב שבו מנהל מקצועי של מוסך צריך לדווח.

<איתי עצמון: זה השלב שכרגע אנחנו עוסקים בו.

<שרית זוכוביצקי-אור: אז הוא מדווח ורשות הרישוי תפעיל שיקול דעת.

<שרית זוכוביצקי-אור: קודם כול, היא יכולה להפעיל שיקול דעת ולהגיד: "ראיתי את הדיווח ולא נראה לי שיש פה משהו".

<שרית זוכוביצקי-אור: אם היא חושבת שיש שם משהו אז היא תעביר את האינפורמציה.

<שרית זוכוביצקי-אור: רשות הרישוי היא לא איש מקצוע.

<שרית זוכוביצקי-אור: מי שהוא איש מקצוע זה בוחן.

<שרית זוכוביצקי-אור: לכן היא תעביר את המידע לבוחן והבוחן יחליט אם הוא רוצה לזמן את הרכב לבדיקה.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא יזמן את הרכב לבדיקה ושם יש שיקול דעת, הוא לא מייד מוסר הודעת אי-שימוש.

<שרית זוכוביצקי-אור: דרך אגב, אבנר פלור אמר שהוא גם עושה פרוצדורה מקדימה ואומר: "נודע לנו שיש ליקוי בטיחותי, תודיעו לנו אם תיקנתם".

<שרית זוכוביצקי-אור: זה ייתר בכלל את הצורך להזמין בדיקה על-ידי בוחן.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: עו"ד פרידמן, עו"ד שניידר, מר לוי ומר בר אחרון, בבקשה.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, אני סבור שיש בעיה בביטוי "העלולים לסכן את התנועה".

<זאב פרידמן: "תנועה" זה משהו מאוד מוגדר וספציפי.

אבישי ברוורמן: אתה מתכוון לתנועת העבודה או לתנועת החרות?

אבישי ברוורמן: ...

<זאב פרידמן: אני בהחלט חושב שצריך להסתכל גם על האנשים האחרים העושים שימוש בדרך.

<זאב פרידמן: אם הם ליקויים שאינם מסכנים אולי את התנועה אבל מסכנים את חיי הנהג, כמו למשל דליפה של חד תחמוצת הפחמן אל תוך חלל האוטו או כמו למשל תקלות שיכולות לפגוע בהולכי הרגל ולא בתנועה, אז אני חושב שהביטוי "עלולים לסכן את התנועה" מצומצם מדי.

<זאב פרידמן: אני מציע לומר לפחות "העלולים לסכן את הבטיחות", משהו כללי יותר.

אבישי ברוורמן: "בטיחות" מול "תנועה".

<שרית זוכוביצקי-אור: אגיד מה הקושי בשינוי הנוסח.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא סתם בחרנו את התיבה "העלולים לסכן את התנועה", משום שאנחנו רוצים לעבוד על-פי תקנה 308.

אבישי ברוורמן: כלומר, יש הלימה בשימוש במילה "תנועה" בעבר.

<שרית זוכוביצקי-אור: בדיוק, כי מי שמפעיל את הסמכות זה לא המנהל אלא רשות הרישוי והבוחן.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני לא נתקלתי בזה – לדעתי תקנה 308 עובדת כבר זמן רב – שהיו אבחנה ודקדוקים האם זה מסכן את התנועה או מסכן את הנהג.

<איתי עצמון: אני לא כל-כך בטוח שהשתכנעתי.

<איתי עצמון: בסעיף 17(ב) לצו הפיקוח על מצרכים ושירותים (מוסכים ומפעלים לכלי רכב) – זה בעצם ההסדר שקיים היום – נאמר כך: "נמצא במכלל בטיחותי ליקוי חמור המסכן את הבטיחות יודיע על כך המנהל המקצועי לבעל הרכב, ואם סרב בעל הרכב לתקן כנדרש יודיע על כך המנהל המקצועי לרשות הרישוי".

<זאב פרידמן: כך זה צריך להיות.

<איתי עצמון: כלומר, כאן כתוב "ליקוי חמור המסכן את הבטיחות".

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון, אבל בגלל שהיום בתקנה 308 יש ביטוי אחר – אנחנו רוצים להפעיל את המנגנון שם.

<איתי עצמון: אבל זה תקנות.

<איתי עצמון: אנחנו כרגע בחקיקה ראשית.

<איתי עצמון: יכול להיות שצריך לכתוב "ליקוי בטיחותי ברכב"---

<שרית זוכוביצקי-אור: "העלול לסכן את התנועה והבטיחות".

<אבנר פלור: נוסיף את "הבטיחות".

<שרית זוכוביצקי-אור: לא נראה לי שתהיה בעיה פרשנית בזה.

אבישי ברוורמן: בסדר, אז תיקון פרידמן, תוספת פרידמן, המילה "בטיחות" התווספה.

אבישי ברוורמן: עוד הערות, בקצרה?

<משה בר: חשוב שהבדיקות לא ייעשו במשרדי הרישוי היכן שעושים את הטסטים.

<משה בר: ראיתי מקרה, אדם שלא עבר טסט הגיע למוסכניק שלו והוא אמר לו: "לך תוציא אגרה חדשה ותשלם אותה" וביקש סכום של כסף ואז העביר לו טסט אפילו שהאוטו לא תקין.

<משה בר: אני מוכן להיבדק במכונת אמת על הנושא הזה.

<קריאה: יש רמאים.

<משה בר: הבוחנים במשרד הרישוי קשורים עם בעלי מוסכים.

<משה בר: הם מעבירים רכבים לא תקינים וזה עובר במשרד הרישוי.

<משה בר: כאשר משרד הרישוי מאשר – הרכב הופך להיות לתקין.

<משה בר: לכן צריך שיהיה גוף חיצוני שיבדוק את זה ולא משרדי הרישוי.

אבישי ברוורמן: כל הבעיה בגדול, ולא אתייחס אם זה נכון או לא נכון, כל בעיית השחיתות הישראלית, שקיימת בכל-כך הרבה גופים, אני חושב שהיא בעיה מורכבת מאוד.

אבישי ברוורמן: ככל שיהיו גופים סטטוטוריים בלתי תלויים זה יעזור.

אבישי ברוורמן: ההערה שלך נשמעה אבל אני לא יודע אם פה נפתור אותה.

<שמעון אלקיים: אני ראש תחום שירותי תחזוקה במשרד התחבורה.

<שמעון אלקיים: ברשותך, אני רוצה לענות למר בר ששאל את השאלה.

<שמעון אלקיים: היום מכוני הרישוי פועלים און-ליין וכל רכב שנכנס למבחן שנתי ומתחיל מבחן שנתי במכון מסוים מנוּע אוטומטית מלהיבחן במכון אחר אלא הוא חייב לחזור לאותו מכון.

<שמעון אלקיים: כך שאם הוא התחיל במכון מסוים והוא הולך למשרד הרישוי להוציא רישיונות, גם אם הוא הוציא רישיון חדש שאין עליו חותמת שכביכול היה במכון, הוא יגיע לכל מכון בארץ והוא פשוט לא ייקלט, יגידו לו לחזור לאותו מכון, רק שם הוא יכול לעבור מבחן.

<משה בר: כבוד היושב-ראש, זה לא נכון.

אבישי ברוורמן: משה בר, אני מציע שתשלח לי מכתב, עם העתק לחברי הכנסת, עם דוגמאות.

<משה בר: אשלח לך מכתב עם הכול.

<משה בר: זה קרה לי אישית.

אבישי ברוורמן: תשלח לי, ואם נכונה הטענה שלך נדון איך אפשר לתקן את זה.

אבישי ברוורמן: תביא את המקרה הפרטי שלך ואת כל הדברים.

<שמעון אלקיים: מתי זה קרה?

<משה בר: לפני בערך 4 שנים וחצי.

אבישי ברוורמן: תעביר את המכתב הזה לשמעון אלקיים, עם העתק אליי ולמנהלת הוועדה ושמעון אלקיים יענה לך תשובה.

אבישי ברוורמן: אם זה לא נכון, נדבר פה על התיקונים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<משה קירמאייר: סגרנו את הפרצה בחצי השנה האחרונה.

<משה קירמאייר: הוא מדבר על אירוע שאירע לפני 4 שנים וחצי.

אבישי ברוורמן: בבקשה, אז בואו נבדוק את זה.

<משה בר: אם זה תוקן, מצוין.

אבישי ברוורמן: כל הכבוד אם זה "נסגר", שאפו, מר אלקיים.

אבישי ברוורמן: אני מאשר את סעיף 113.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה להודיע, מכיוון שאני עובד כבר מהבוקר וצריך לאכול ארוחת צהריים, נסיים את הדיון בשעה 13:15 כי בשעה 13:30 יש לנו עוד ישיבה עם הממונה על ההגבלים העסקיים, ישיבה לא פשוטה, אז תנו לי רבע שעה לעיכול ואנחנו ניפגש כאן בישיבות הבאות.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה מסדיר את חובת הנוכחות של המנהל המקצועי ואת ההסדר שעשינו לאור בקשת איגוד המוסכים, שלפיו זו גזרה שקשה לעמוד בה, שהמנהל המקצועי יהיה נוכח במשך כל שעות הפעילות.

<שרית זוכוביצקי-אור: מצאנו פונקציה שהכשרתה פחותה מהמנהל המקצועי, שתהיה נוכחת במוסך עד 30 ימים בשנה.

<איתי עצמון: והוא לא יהיה בעל רישיון.

<איתי עצמון: מדובר על 30 ימים, בין ברציפות ובין במצטבר.

<איתי עצמון: נכון?

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

אבישי ברוורמן: מר רוזנפלד, בבקשה.

אבישי ברוורמן: מר רוזנפלד, למי שלא יודע – אני אומר לכל הצעירים פה שלומדים – הנוכחות שלו בוועדה מרשימה מאוד, כמעט כמו של עו"ד פרידמן, ובעוונותיו הוא גם מנכ"ל "שלמה סיקסט".

<דידי רוזנפלד: תודה.

<דידי רוזנפלד: יש לי הערה.

<דידי רוזנפלד: אני מכיר יותר ממנהל מקצועי אחד שנאלץ ללכת למילואים כמה פעמים בשנה ובכל פעם לפחות ל-20 ימים.

<דידי רוזנפלד: אז מה, הוא לא יהיה מנהל מקצועי?

<דידי רוזנפלד: ההגבלה של 30 ימים מטרידה אותי.

<רונן לוי: אנחנו רוצים לפתור את זה, שיהיה עד 60 ימים, ואחרי 30 ימים הוא יהיה חייב לדווח.

אבישי ברוורמן: אנחנו מדברים על הבעיה של המילואימניקים.

<רונן לוי: לא רק מילואים אלא גם ימי חופש וימי מחלה.

<רונן לוי: אבל יהיה דיווח אחרי 30 ימים.

אבישי ברוורמן: מה אתה אומר על זה, אבנר פלור?

<עוזי יצחקי: נשמע הגיוני.

<רונן לוי: תן אופציה.

אבישי ברוורמן: ההצעה של רוזנפלד את לוי אומרת שאנחנו מדברים בדרך כלל על 30 ימים אבל זה גם עד 60 ימים במקרים מיוחדים.

<אינגריד הר אבן: אבל אנחנו נדווח אחרי 30 ימים.

אבישי ברוורמן: אחרי 30 ימים לדווח, שאם באמת יש מחלה או שירות מילואים ממושך אז אנחנו בבית הלל ולא בבית שמאי.

אבישי ברוורמן: מקובל, אבנר פלור?

אבישי ברוורמן: תבדוק.

<אבנר פלור: מבחינת מספר הימים, אנחנו נגדיל את זה, בעקבות הבקשה, מ-30 ימים ל-45 ימים.

אבישי ברוורמן: קיבלתי.

אבישי ברוורמן: אנחנו הולכים בדרך האמצע.

אבישי ברוורמן: 45 ימים.

<רונן לוי: לפעמים, כידוע לך, מציעים שני סוגי חלפים ובסוף עושים פשרה.

אבישי ברוורמן: נכון, אף אחד לא חותך את התינוק של שלמה.

<אבנר פלור: לגבי ההודעה בנוגע לנוכחות, כפי שאמרנו, בעצם המנהל המקצועי או ממלא מקומו הוא האוטוריטה המקצועית הבכירה ביותר להוצאת הרכב מן המוסך בטיחותי ותקין, והיות וגם נתנו אופציה – נראה גם בהמשך – שיוכל להודיע במסגרת הדואר האלקטרוני על היעדרות של המנהל המקצועי אז אנחנו כן רואים לנכון שכאשר הוא נעדר יודיעו, ולא רק מעבר ל-30 או 45 ימים.

אבישי ברוורמן: בהחלט, מקובל.

<דידי רוזנפלד: בכל דקה שהוא חסר?

<דידי רוזנפלד: המנהל המקצועי יוצא היום בשעה 14:00.

<דידי רוזנפלד: המוסך ייסגר בשעה 17:00.

<דידי רוזנפלד: אתה באמת רוצה דיווח על זה?

<אבנר פלור: יש ממלא מקום שיופיע גם ברישיון המוסך.

<דידי רוזנפלד: עד כאן בסדר.

<אבנר פלור: יחד עם זאת, אתה צריך להבין שיש כאן בעיית פיקוח.

<אבנר פלור: כשאני מגיע למוסך לפקח אני צריך לדעת כמה זמן הוא נעדר.

<אבנר פלור: לפי מה אדע את זה?

<דידי רוזנפלד: מצד אחד אתה רוצה לתפוס את הגנב, ומצד שני אתה מקשה על כל הארץ.

<אבנר פלור: אבל מה אתה מציע?

<אבנר פלור: איך תפתור את בעיית הפיקוח כשאגיע לאותו מוסך?

<אבנר פלור: כמה זמן הוא נעדר, יומיים, שלושה, שבוע, שבועיים?

<אבנר פלור: ממתי אני סופר את 45 הימים?

<רפאל שחוח: תדבר בטלפון ותשאל.

<רפאל שחוח: מה הבעיה?

<רונן לוי: אם הוא נעדר שבועיים או חודש ברציפות הוא חייב לדווח.

<דידי רוזנפלד: הוא חייב לדווח לך אחרי תקופה של 30 ימים.

<אבנר פלור: אתם מציעים רק אחרי היעדרות של 14 ימים ברציפות?

<רונן לוי: אחרי היום ה-14.

<אבנר פלור: את זה הם מבקשים, זו הבקשה.

<רונן לוי: דיברנו שיהיה דיווח על כל שינוי, שתהיה אופציה גם להחליף מנהל מקצועי.

<רונן לוי: צריך שתהיה איזו גמישות.

אבישי ברוורמן: יש תשובה לגבי הדיווח?

<אבנר פלור: עוד רגע, אנחנו מתייעצים.

<שרית זוכוביצקי-אור: קודם כול, עניין הדיווח בכלל לא נמצא בתקנה 115 אלא בתקנה 116 ולכן עניין החובה לדווח על כך שנעדר המנהל המקצועי לא קשורה לתקנה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אם אין הערות נוספות אפשר קודם כול לאשר אותה ולהתקדם.

<שרית זוכוביצקי-אור: אפשר לדבר עכשיו על סעיף 116, אבל אולי כדאי שאקרא אותו.

<שרית זוכוביצקי-אור: פתחנו פה את סוגיית הדיווח.

<שרית זוכוביצקי-אור: היא סוגיה שמוסדרת בסעיף 116 שעוד לא קראנו.

<שרית זוכוביצקי-אור: רק אגיד את הקושי.

<שרית זוכוביצקי-אור: היינו ערים לכך שדיווח יוצר איזה קושי ולכן התרנו דיווח בדואר אלקטרוני.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה דבר פשוט, קל, עושים את זה בשניות, נהדר.

<שרית זוכוביצקי-אור: אם לא תהיה חובת דיווח יהיה קל מאוד לעקוף את חובת הנוכחות המקצועית, כי אם לא דיווחת היום תמיד אפשר להגיד "הרגע הוא היה פה".

<שרית זוכוביצקי-אור: קיבלנו הערה במסגרת דוח מקצועי של חברת "פרטו" שיש לנו קושי ממשי בנוכחות של מנהל מקצועי במוסך.

<שרית זוכוביצקי-אור: אחת התופעות שאנחנו מבקשים להתמודד איתן בחוק הזה היא היעדרות של מנהל מקצועי.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רואים במנהל מקצועי גורם חשוב.

<שרית זוכוביצקי-אור: ולכן, ראשית, קבענו ממלא מקום, ושנית, קבענו חובת דיווח פשוטה, קלה, בלחיצת כפתור.

<איתי עצמון: אבל איך אתם נותנים מענה לשאלה שעלתה כאן?

<איתי עצמון: אם אדם נעדר במשך 4 שעות באותו יום הוא צריך לדווח לכם?

<שירה ברגמן: או לדווח, או שלא ישחררו אותו.

<דידי רוזנפלד: זה לא הגיוני.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, אם אפשר למען הסדר, היות והנושא הזה מופיע בסעיף 116, נגיע אליו ונדבר שם ונתקן אם צריך בסעיף הרלוונטי.

<איתי עצמון: אדוני, אני מציע לא לאשר כרגע את סעיף 115 אלא לאשר אותם ביחד.

<אבנר פלור: למה?

<אבנר פלור: זה לא קשור.

<איתי עצמון: לאשר ביחד את שני הסעיפים.

<איתי עצמון: זה כן קשור.

<איתי עצמון: זה חריג לחובת הנוכחות.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא חריג.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה רק הודעה.

<אבנר פלור: אנחנו מתקנים את ה-45 ימים, ונגיע לזה.

<איתי עצמון: כלומר, אם אדם נעדר במשך 4 שעות הוא צריך לשלוח לכם מייל: "אני הולך להיעדר במשך 4 שעות"?

<שרית זוכוביצקי-אור: זה מופיע בסעיף 116 שעוד לא הגענו אליו.

<איתי עצמון: אני שואל עכשיו ברמה המהותית כי כאן נקבעת חובת הנוכחות.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

אבישי ברוורמן: מה אתה אומר, מר פרידמן?

אבישי ברוורמן: אתה תמיד מציל אותי כשיש כאלה שקלא ותריא.

<זאב פרידמן: אני מסכים שזה צריך להיות כך.

<זאב פרידמן: איתי עצמון, שים לב שהניסוח הוא על הנבצרות שלו.

<זאב פרידמן: אני בכלל לא בטוח שזה שאלת נבצרות.

<זאב פרידמן: לכן אני חושב שזה בכלל ייכנס לבעיה אחרת הרבה יותר עמוקה.

<איתי עצמון: "נבצר" זה במובן הרחב.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא רצינו להגיד למה, לא רצינו להגביל את זה.

אבישי ברוורמן: אפשר לחיות עם זה?

אבישי ברוורמן: אפשר לשלוח את האימייל הזה על היעדרות של 4 שעות?

אבישי ברוורמן: זאת הבעיה.

<דרור וגשל: צריך לשאול אותם.

<דרור וגשל: אנחנו חושבים שאפשר.

אבישי ברוורמן: לשלוח אימייל או לשלוח אס-אם-אס.

אבישי ברוורמן: למה לא אס-אם-אס?

<אינגריד הר אבן: כמה נצטרך לשלם לפקידים שישלחו את המיילים האלה כל יום?

אבישי ברוורמן: אני מאשר את סעיף 115, עם התיקון.

<שרית זוכוביצקי-אור: בסעיף 115א, אני כבר אומרת כדי להקדים את המאוחר, קיבלנו את ההערה של איגוד המוסכים.

<שרית זוכוביצקי-אור: קבענו בסעיף הזה תנאים לממלא מקום, שהם תנאים מקלים.

<שרית זוכוביצקי-אור: אלה תנאים פחותים מהתנאים שנקבעו להסמכת מנהל מקצועי.

אבישי ברוורמן: אז כבר ישבתם עם נציגיו של מר אנוך.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא מר אנוך אלא מר רונן לוי.

<שרית זוכוביצקי-אור: אלה הערות של המוסכים.

<שרית זוכוביצקי-אור: עשינו בדיקה מחודשת כדי להפחית את מספר הפיקוחים.

<שרית זוכוביצקי-אור: חשבנו שעשויים להיות מקרים שבהם גם התנאים המקלים האלה, מקרים מיוחדים- - -

<איתי עצמון: כלומר, כמובן ממלא מקום יכול להיות גם מנהל מקצועי בעצמו.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא לא ממלא מקום, הוא מנהל מקצועי.

<רון מלכה: יכול להיות שבמוסך גדול יהיו למשל שני מנהלים.

<שרית זוכוביצקי-אור: הם מוסרים את השמות בהתחלה, זה ברור.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא ממלא מקום.

<איתי עצמון: אם הוא רוצה להיות ממלא מקום?

<שרית זוכוביצקי-אור: אין צורך.

<איתי עצמון: אני שואל ברמה התיאורטית, אם יש שני אנשים שיש להם רישיון של מנהל מקצועי, אחד מהם הוא המנהל המקצועי של המוסך והשני – הם רוצים להעסיק שניים.

<איתי עצמון: זה אפשרי.

<שרית זוכוביצקי-אור: בסדר, הוא לא ממלא מקום.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא מנהל מקצועי.

<איתי עצמון: כי סעיף 115א מנוסח כך שברור שהוא לא יכול להיות בעל רישיון מנהל מקצועי של מוסך, הוא צריך להיות עם דרישות כשירוּת אחרות.

<שרית זוכוביצקי-אור: אבל הוא לא צריך להיות מנהל מקצועי.

<איתי עצמון: למשל, צריך להיות לו ניסיון של 7 שנים, שזו דרישה שלא נדרשת ממנהל מקצועי של מוסך.

<שרית זוכוביצקי-אור: ברור, אבל אנחנו לא נכנסים לסעיף הזה אם מופיע שֵם של מישהו שיש לו הסמכה לניהול מקצועי.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא לא ממלא מקום בהגדרה.

<אבנר פלור: איתי עצמון שואל האם מנהל מקצועי יכול להיות ממלא מקום של מנהל מקצועי, כאשר למנהל מקצועי יש את כל ההכשרות והוא עומד בכל התנאים והדרישות.

<אבנר פלור: זאת השאלה?

<איתי עצמון: כן.

<אבנר פלור: עקרונית כן.

<איתי עצמון: צריך יהיה להבהיר את זה בנוסח.

<אבנר פלור: בסדר, נעשה שיפור ניסוח.

<דידי רוזנפלד: שרית זוכוביצקי, יש שניים אבל רק אחד כתוב.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני מוסיפה את סעיף קטן (ב).

<שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, כל מה שקראתי עכשיו יהיה סעיף קטן (א).

<שרית זוכוביצקי-אור: בהתאם להערה שלכם.

<שרית זוכוביצקי-אור: אקרא מה אנחנו מציעים להוסיף.

<איתי עצמון: אולי תאמרי קודם ברמה המהותית.

<שרית זוכוביצקי-אור: ברמה המהותית, הסכמנו שיש מקרים ונסיבות שבהם אפשר יהיה להסתפק בממלא מקום שאין לו את מלוא הכישורים שמפורטים בסעיף קטן (א) בפסקאות (1) ו-(3), בין היתר בשים לב לסוג המוסך, למספר העובדים אם מדובר במפעל קטן מאוד, בהיקף העבודה אם מדובר במפעל שבאמת העבודה שלו מאוד-מאוד מצומצמת, וסוג פעולות אם מדובר בסוג פעולות זניח או קטן או בהיקף לא גדול.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו כן רוצים להסמיך את השר לקבוע תנאים מקלים, כמובן בתקנות, מהתנאים שמפורטים בסעיף 115א.

<רונן לוי: זה לא מה שסוכם.

<איתי עצמון: כלומר, את רוצה לקרוא איזה נוסח ראשוני?

<שרית זוכוביצקי-אור: יש לי נוסח ראשוני שעבדנו עליו.

<אינגריד הר אבן: נאמר שמורידים את ה-7 שנים וקובעים את זה לפי התעודה.

<שרית זוכוביצקי-אור: כל אלה יהיו קריטריונים שהשר יוכל להתחשב בהם כדי להקל על הדרישות החלות על ממלא המקום.

<איתי עצמון: בסעיף הזה נכניס גם את העיקרון שעליו שאלתי קודם לכן, שלפיו ממלא מקום יכול להיות כמובן גם אדם שמחזיק ברישיון של מנהל מקצועי של מוסך, או אדם שבעצם מתקיימים בו כל התנאים האלה שמניתם פה.

<דרור וגשל: להערה של היועץ המשפטי של הוועדה, אם יש לו רישיון מנהל מקצועי אז גם מתקיימים בו התנאים האלה.

<איתי עצמון: לא.

<איתי עצמון: לא בהכרח יש לו 7 שנות ניסיון.

<איתי עצמון: זה לא נכון.

<קריאה: אם הוא מהנדס מכונות הוא לא חייב 7 שנות ניסיון.

<דרור וגשל: אחרי התיקון אנחנו מורידים את ה-7 שנים וזה הופך ל-5 שנים.

<אבנר פלור: תיכף נדבר על זה.

<דידי רוזנפלד: תעלה את ה-5 שנים, אז זה בסדר.

<דידי רוזנפלד: ביקשנו ממשרד התחבורה, והם הסכימו, שהכישורים של ממלא המקום יהיו סוג 3.

אבישי ברוורמן: מה זה "סוג 3"?

<אבנר פלור: זה הסוג הגבוה במקצוע בתחום לימודי המכונאות.

<דידי רוזנפלד: זה ה-top, פרט למנהל מקצועי.

<דידי רוזנפלד: ואז לסוג 3 צריך ניסיון של 5 שנים.

<דידי רוזנפלד: אמרתי להם: אם הוא בסוג 3 אז ממילא יש לו כבר ניסיון של 5 שנים.

<דידי רוזנפלד: ברגע שהוא מחזיק רישיון סוג 3 כבר למחרת בבוקר הוא יכול להיות מחליף.

<דידי רוזנפלד: צריך לזכור שלא כל המוסכים הם מוסכים ענקיים.

<דידי רוזנפלד: יש גם מוסכים קטנים ואתם הולכים לסגור אותם.

אבישי ברוורמן: קיבלתי.

אבישי ברוורמן: ההערה של מר רוזנפלד היא שאם למישהו יש סוג 3 והוא מוסך קטן מספיק ניסיון של 5 שנים.

אבישי ברוורמן: מספיק שהוא סוג 3.

<איתי עצמון: זה יהיה במסגרת התקנות שבהן ייקבעו הפטורים.

אבישי ברוורמן: נרשם לפרוטוקול, מר רוזנפלד, שבמסגרת תקנות נדאג לכך, וזה נוגע למוסכים קטנים.

אבישי ברוורמן: סוג 3 וניסיון של 5 שנים מספיקים.

אבישי ברוורמן: תודה לך.

<שלמה שקד: אני מן האגף להכשרה מקצועית במשרד הכלכלה.

<שלמה שקד: סוג 3 זה היום.

<שלמה שקד: אני מציע לכתוב "הסוג הגבוה ביותר".

<איתי עצמון: אבל כרגע לא כתוב פה הסוג, לא נכנסים כרגע לסוגים.

<אבנר פלור: כתבנו "בהתייעצות עם שר הכלכלה".

<אבנר פלור: זה יהיה בתקנות.

<אבנר פלור: זה לא כתוב פה.

<איתי עצמון: זה לא כתוב בחקיקה הראשית.

אבישי ברוורמן: בתקנות נתייחס לְמה שאתה אומר.

<רונן לוי: אנחנו מסכימים לכך שזה יתוקן ל-5 שנים, ועם הסעיף החדש שהוספת תהיה גמישות, כלומר לא לעשות חסמים תחרותיים.

אבישי ברוורמן: כדי לא לפגוע במוסכים קטנים.

<רונן לוי: רק עוד מילה.

<רונן לוי: אני חושב שצריך לכתוב לא "השר" אלא "המנהל" במקום הזה.

אבישי ברוורמן: אולי זה באמת ברמה המקצועית.

<איתי עצמון: יהיו תקנות לעניין הזה.

אבישי ברוורמן: ההחלטה שלכם.

<אבנר פלור: דידי רוזנפלד ביקש שנפחית מ-7 שנים ל-5 שנים.

<אבנר פלור: זה מקובל.

<אבנר פלור: זה בסדר.

אבישי ברוורמן: "סגור".

אבישי ברוורמן: מר רוזנפלד, זה נרשם.

אבישי ברוורמן: כבר יש לך יותר תיקונים מאשר למר פרידמן.

אבישי ברוורמן: בסוף אתה תהיה הרב תניא, כמו רבן גמליאל... תודה.

אבישי ברוורמן: אם כך, אנחנו מצביעים.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד – 2

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: הסעיף אושר עם כל השינויים.

<איתי עצמון: בהקשר להערה שנשמעה קודם מעו"ד פרידמן, יכול להיות שהמונח "נבצרות" לא יהיה מתאים לכל המקרים, כי אם אדם יוצא מן המוסך מוקדם באותו יום עבודה – לא נבצר ממנו, פשוט הוא לא נוכח.

<איתי עצמון: הוא מודיע על כך שהוא אינו נוכח בעבודה באותו יום.

<שרית זוכוביצקי-אור: אגיד למה בחרנו במילים הללו.

<שרית זוכוביצקי-אור: בהתחלה רצינו לפרט את המקרים.

<שרית זוכוביצקי-אור: אחר-כך אמרנו: סליחה, זכותו של אדם להיעדר, הוא רק צריך לדאוג שיהיה לו ממלא מקום.

<שרית זוכוביצקי-אור: לכן השתמשנו במילה "נבצר".

<איתי עצמון: אבל במחשבה שנייה, יכול להיות שזו בחירה לא מוצלחת.

<שרית זוכוביצקי-אור: אפשר לומר "נבצר" או כל מילה אחרת שמעידה על היעדרות.

אבישי ברוורמן: רונן לוי, יש לך מילה נרדפת טובה יותר?

<רונן לוי: לא, אין לנו בעיה עם המונח.

<קריאה: היעדרות.

<שרית זוכוביצקי-אור: "נעדר המנהל המקצועי".

<רונן לוי: אין לנו בעיה עם ה"נבצרות" כי זה הופך את המנהל המקצועי להיות כמו נשיא המדינה.

<רונן לוי: ..

אבישי ברוורמן: אני אומר לכם שנשיא המדינה, וכתבו את זה, פשוט נתן אתמול נאום, אחרי כל הברבורים בכנסת שהוא הנאום הכי טוב ששמעתי פה במשך שנים, באמת.

<רונן לוי: אז אין לנו בעיה עם "נבצרות".

<רונן לוי: אנחנו מציעים להוסיף שזה יהיה כמה ימים רצופים, שבועיים רצופים או משהו כזה, שחובת הדיווח תהיה הגיונית.

<רונן לוי: בסך הכול מדובר על חובת דיווח.

<רונן לוי: אז מתי אתה מחייב לדווח?

<רונן לוי: שיהיה מינימום של שבועיים או חודש רצוף, שזה לא יהיה מוגזם.

<אינגריד הר אבן: ממילא אני מחויבת להחזיק ממלא מקום לפי תנאי הרישיון.

<דידי רוזנפלד: כלומר, גם אם יבוא הפקח- - -

<אבנר פלור: העניין הוא הפיקוח, כפי שאמרתי.

<אבנר פלור: כשאני מגיע לאותו מוסך אני צריך לדעת ממתי מתחילים 45 הימים.

<אבנר פלור: איך אני יודע את זה?

<אבנר פלור: אם הוא שולח לי הודעה במייל "מהיום אני נעדר" אז אני יודע ממתי לספור.

<יעקב יהודה רודד: ואם הוא נעדר רק ל-4 שעות?

<יעקב יהודה רודד: הוא יצא מוקדם יותר בשעתיים ולמחרת הוא בא לעבודה.

<דידי רוזנפלד: "האח הגדול" רוצה לדעת על כל חופשה של מנהל מקצועי?

אבישי ברוורמן: אם תראו שזאת בעיה אמיתית בשטח.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<שרית זוכוביצקי-אור: נחליף את המילה ל"נעדר" ונעשה התאמה בנוסח.

<איתי עצמון: "נעדר המנהל המקצועי מן המוסך".

אבישי ברוורמן: נעדר בגלל שאשתו לא מצא חן בעיניה, כי הילדים לא היו, כי הוא יצא למילואים, כי חלה, כי אדם קם בבוקר ואומר, כמו אריק איינשטיין: "אני נשאר במיטה, נמאס לי".

<שרית זוכוביצקי-אור: גם זה בסדר.

<דידי רוזנפלד: אבל לא בדקה הראשונה, אדוני היושב-ראש.

<דידי רוזנפלד: תגביל את זה.

אבישי ברוורמן: שרית זוכוביצקי, תשחררי אותו מכמה שעות.

אבישי ברוורמן: אי אפשר?

<דידי רוזנפלד: אתם באמת מתכוונים לספור ימים?

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

אבישי ברוורמן: אין להם מי שיספור, אין להם ספרנים.

<רונן לוי: אם תעשו את זה, אני תומך מהשנייה הראשונה.

<רונן לוי: אם אתם עושים את זה האיגוד יעזור לכם לממן את הדבר הזה.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה במקום שהמנהל המקצועי יהיה נוכח כל הזמן.

<רונן לוי: לפרוטוקול, אגבה מס מיוחד של הבודקים ונעביר אותו אליכם אם תעשו את זה.

<רונן לוי: שתהיה פה הבטחה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להזכיר שלמשרד התחבורה יש 10,000 מפקחים, לכן הם יכולים לעשות את זה.

<דידי רוזנפלד: אדוני היושב-ראש, הם התחייבו פה לספור לכל- - -

אבישי ברוורמן: רק למי שמגיע מהמוסכים שמתקנים את "שלמה סיקסט"...

<דידי רוזנפלד: זה בסדר, עם אלה אין לי בעיה, אלה אף פעם לא חולים ולא יוצאים לחופשה.

<דידי רוזנפלד: ..

אבישי ברוורמן: אני מאשר את סעיף 116.

אבישי ברוורמן: כמובן נושא השעות עוד יעלה.

אבישי ברוורמן: אם לקראת הסוף, כשנגמור לעבוד על הצעת החוק, על זה יעלו אלפי אנשים על הגדֵרות אז ארד מהדיווח על השעתיים.

אבישי ברוורמן: מה זה אומר?

<יוסף סקורניק: היום יש רק את הארגון בראשות רונן לוי, מחר יהיה עוד מישהו.

אבישי ברוורמן: למר רונן לוי אין תחרות?

אבישי ברוורמן: תתחילו לפתוח עוד ארגוני מוסכים, שתהיה תחרות.

אבישי ברוורמן: צריך לפרק את המונופול של רונן לוי...

<רונן לוי: דידי רוזנפלד ניסה ונכשל.

<רונן לוי: "שלמה סיקסט" ניסו ונכשלו, למרות שאנחנו ניסינו לייצג את המונופול שלהם.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שאין פה בעיה.

אבישי ברוורמן: אני מאשר את סעיף 117.

<איתי עצמון: אלה הוראות שנקבעו לגבי המועצה המייעצת לייבוא רכב ושיווקו ופשוט החלנו אותן כאן.

<שרית זוכוביצקי-אור: במקום להעתיק כאן.

<רונן לוי: הערה אחת, אני מבקש להוריד דווקא בפסקה 117(א)(1) את "שלושה עובדים של המשרד בעלי ידע וניסיון".

<איתי עצמון: אבל הסעיף אושר כבר.

אבישי ברוורמן: אני מאשר את סעיף 117א.

<איתי עצמון: הסבר קצר, ואם תוכלי להתייחס גם לעניין החלת הוראות חוק העונשין לעניין עובדי ציבור, מה המשמעות.

אבישי ברוורמן: בבקשה, משרד המשפטים.

<דרור וגשל: בעצם אנחנו נותנים פה לבוחנים תפקיד מעין שלטוני בהקשר הזה.

<דרור וגשל: בסך הכול הם אנשים פרטיים, הם לא עובדי מדינה.

<איתי עצמון: יכול שיהיו.

<דרור וגשל: ייתכן שהם עובדי מדינה, אבל ככל שלא יהיו עובדי מדינה אנחנו רוצים להחיל עליהם את כל ההוראות שמונעות קבלת שוחד וכל העבירות שנוגעות לטוהר המידות בהקשרים האלה.

<איתי עצמון: בחנתם האם להחיל הוראות מחוקים נוספים והחלטתם שלא?

<שמואל מלכיס: הן לא מונעות.

<שמואל מלכיס: הן מענישות.

<דרור וגשל: הן מונעות בהיבט שהן מרתיעות, וככל שהן לא מונעות הן מענישות.

<איתי עצמון: למה למשל הוחלט לא להחיל את חוק המתנות?

<דרור וגשל: חוק המתנות אין בו הפרדה בין זמן ביצוע התפקיד ובין זמן שבו אדם לא מבצע את התפקיד.

<דרור וגשל: בדרך כלל הוא נועד לחול על אנשי ציבור שמבצעים את תפקידם הציבורי ככלל ואוסר על קבלת מתנות לאורך כל חייהם בעצם, כל זמן שהם מבצעים את התפקיד.

<דרור וגשל: כלומר גם בבר-מצוות אסור להם לקבל מתנה אם ניתנה להם בתפקידם.

<דרור וגשל: לכן בהקשר הזה לא מתאים להחיל את חוק המתנות.

אבישי ברוורמן: אני מאשר את סעיף 118.

<שרית זוכוביצקי-אור: שוב עשינו סעיף החלה במקום להעתיק את ההוראות, את סדרי הדיון השונים שמוסדרים.

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: אני מאשר את סעיף 119.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מודה לכם.

אבישי ברוורמן: יש לי שתי הערות.

אבישי ברוורמן: הערה ראשונה, הישיבה הבאה תהיה ביום שלישי הבא.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מנציגי משרד התחבורה להגיע מוכנים לדיון הבא ולהעביר לוועדה במייל נוסח לדיון – אבנר פלור ושרית זוכוביצקי, אני מסתכל עליכם – בהקדם האפשרי כדי שהוועדה תפרסם אותו באינטרנט לכל מוזמני הוועדה.

אבישי ברוורמן: הערה שנייה, אנחנו נקיים בנוסף ליום שלישי דיונים לסירוגין, בימי ראשון או בימי חמישי.

אבישי ברוורמן: את לוח הזמנים לתקופה הקרובה תפרסם דיקלה טקו.

אבישי ברוורמן: אנחנו נגביר את קצב הדיונים, לא רק מפני שאנחנו רוצים לסיים אלא מפני שאנחנו אוהבים מאוד את העבודה של הוועדה ולמרות שאנחנו מעבירים גם את הרפורמות בערוץ 2 ובערוץ 10 וברשות השידור ובהגבלים העסקיים ובמזון, הרכב אצלנו בעדיפות גבוהה.

אבישי ברוורמן: תקבלו את סדר היום.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: הישיבה נעולה.