ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 240, 2014-10-27 10:00

דוד רותם: בוקר טוב.

דוד רותם: אני פותח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד רותם: אנחנו נעסוק היום ברביזיות על חוק הגיור של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

דוד רותם: הגברת סטרוק, את הגשת רביזיות.

אורית סטרוק: כן, מודה.

דוד רותם: יש לך עשר דקות לנמק את כל הרביזיות שאת חתומה עליהן.

אורית סטרוק: אין לי אותן לפני.

אורית סטרוק: האם מישהו יכול לחלק את החומר?

אורי מקלב: רביזיה זה לא חומר, זה בקשה להצבעה חוזרת על החוק, את לא חייבת דווקא את החומר.

אורי מקלב: זה לא הסתייגויות.

אורי מקלב: זה רביזיה כללית למה ביקשתם הצבעה חוזרת, מה הבעיה שלך בחוק, למה את חושבת שההצבעה שהתקבלה היא הצבעה לא נכונה, ואת רוצה לנסות להשפיע עלינו אחרת מהפעם הקודמת.

אורי מקלב: לא עלינו, על אחרים.

אורית סטרוק: זה היה תרגום ללשון מובנת לכל אחד.

דוד רותם: כן.

דוד רותם: עשר דקות – את כל הרביזיות שלך.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק שמונחת לפנינו לא היתה צריכה לבוא לעולם בכלל משתי סיבות.

אורית סטרוק: ההצעה מנסה לקדם גיורים דרך חברי כנסת נכבדים, ככל שיהיו, שנבחרו לתפקיד הזה, בשעה שהשאלה של גיור היא שאלה שמונחת לפתחם של רבנים, של הרבנות הראשית, של רבנים בכלל.

אורית סטרוק: וכאשר חברי כנסת חושבים שהם יכולים להכריע במחלוקות הלכתיות בין רבנים זה סוג של יוהרה שאין לה מקום, זה בהחלט מפר את האיזון שצריך להיות קיים בין הרשויות השונות האלה, ולכן מלכתחילה לא היה מקום להצעה הזאת.

אורית סטרוק: יותר מכך, אם כבר צריכה להיות מוגשת הצעת חוק שמסדירה את הגיור במדינת ישראל, היא צריכה להיות מוגשת על-ידי השר או סגן השר שעוסקים בדבר, כמובן בתיאום עם העולם הרבני, ואכן כך קרה.

אורית סטרוק: יושב פה לצדך סגן השר הרב אלי בן-דהן, שהגיש הצעת חוק ממשלתית בעניין הזה, ונעשו פה מהלכים פוליטיים מכוערים על מנת לקדם ולהעדיף את הצעת החוק הפרטית על פני הצעת החוק הממשלתית בנושא.

אורית סטרוק: הצעת החוק הפרטית הזאת הלכה ונהייתה גרועה עם הזמן, כאשר בשלב האחרון שלה הוסף לה סעיף שכולנו זוכרים, בסעיף 18, שנועד לקדם את מעמדם של הרפורמים והקונסרבטיבים בחקיקה הישראלית, דבר שלא היה קודם לכן.

אורית סטרוק: הסעיף הזה הוכנס על מנת לקבל שתי אצבעות נוספות של מפלגת העבודה.

<קריאה: - - -

אורית סטרוק: לנו בהחלט.

אורית סטרוק: לא תא, אלא יש לנו ציבור שלם וגדול, ציבור של היהדות הנאמנה, ויש לנו רבנים של הציונות הדתית, שהם אומרים לנו, כולם, בשום פנים ואופן לא לתת יד להצעת החוק הזאת, שתביא לפילוג בעם ישראל, לקרע בעם ישראל, להפיכה של החברה היהודית בארץ לפלגים-פלגים, שאחד לא מקבל את הגיור של השני ואחד לא מתחתן עם השני ולהקמת ספרי יוחסין.

אורית סטרוק: כל הדברים האלה טמונים פה בהצעת החוק הזאת שעלולה לעבור כאן בוועדה, ומהטעם הזה הגשתי את הרביזיה.

אורית סטרוק: כידוע ניסינו להציג הצעת החלטת ממשלה, שהיא הרבה-הרבה פחות גרועה מהצעת החוק הנוכחית, והיה מסוכם במשך מספר חודשים שהחלטת הממשלה היא זו שתעלה להצבעה, והיא היתה יכולה למנוע את הקטסטרופה שהצעת החוק הזאת עומדת להטיל עלינו.

אורית סטרוק: ברגע האחרון, אחרי חודשים של גרירת רגלים, ראש הממשלה הודיע שהוא כביכול, כאילו, מתוך רצון להיטיב עם החרדים, הוא נסוג בו מהחלטת הממשלה.

אורית סטרוק: החרדים יודעים היטב שזה לא מטיב אתם בכלל, כי ברגע שהחלטת הממשלה יורדת הצעת החוק האיומה הזאת עולה על סדר-היום.

אורית סטרוק: החרדים מבינים את זה היטב.

אורית סטרוק: ראש הממשלה פה לא נותן שום מתנה לחרדים, אלא הוא נותן מתנה לחבריו הרפורמים.

יריב לוין: למה שר הדתות לא חותם על הבקשה הזאת ולא מציע את זה לממשלה, עם כל הכבוד?

אורית סטרוק: טוב ששאלת.

יריב לוין: בואו נאמר את האמת, זה בתחום המנדט שלו.

יריב לוין: פתאום שר הדתות לא במשחק?

יריב לוין: באמת, נו, עם כל הכבוד.

אורית סטרוק: חברי הטוב יריב לוין, למרות שנכנסת לדברי, אני מודה לך על ההערה, אני גם אסביר למה שר הדתות לא חותם על החלטת הממשלה.

יריב לוין: צריך להעמיד את הדברים על דיוקם.

אורית סטרוק: אני אסביר למה שר הדתות לא חותם על החלטת הממשלה, כי גם החלטת הממשלה היא גרועה.

יריב לוין: הבנתי...

אורית סטרוק: היא רק פחות, הרבה פחות גרועה מהצעת החוק.

יריב לוין: כששר הדתות בא ואומר לראש הממשלה: אני לא מביא את זה, אתה תביא את זה.

יריב לוין: זה לא עובד ככה.

יריב לוין: אתם רוצים לעמוד מאחורי החלטת הממשלה, שיביא אותה שר הדתות.

יריב לוין: לא רוצים לעמוד מאחוריה, אז אנחנו נמצאים כאן.

יריב לוין: זה המצב.

אורית סטרוק: לא היינו מתגלגלים למקום הזה - - -

יריב לוין: אל תהפכו את הסדר והאחריות, ואל תפילו אותה על ראש הממשלה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אתה מגן על זכות הדיבור שלי?

אורית סטרוק: אני מזכירה לך שלי קשה לצעוק כמו אחרים, ואני מצפה שתגן על זכות הדיבור שלי.

אורית סטרוק: לא היינו מתגלגלים למקום הזה ולא היינו מתגלגלים להצעת החלטת הממשלה הזאת לולא הפרה ברורה ובוטה של סיכומים קואליציוניים.

אורית סטרוק: אדוני יושב-ראש הקואליציה לשעבר, ברכותי על היום הראשון שלך - - -

יריב לוין: תחזרי על המשפט הזה עוד פעם.

יריב לוין: ..

אורית סטרוק: ברכותי על היום הראשון שלך כחבר כנסת חופשי - -

שולי מועלם-רפאלי: מחוץ לתפקיד.

אורית סטרוק: - - אבל כיושב-ראש הקואליציה לשעבר אתה הפרת סיכומים קואליציוניים כאשר אפשרת לקדם את החוק הזה מהקריאה הראשונה לשנייה ולשלישית בנוסח הנוכחי הזה שלו.

יריב לוין: לצערי הרב היחידים שהפרו את הסיכום זה אתם, מה לעשות.

יריב לוין: אתם הבאתם במו ידיכם למצב הזה.

אורית סטרוק: הצעת החוק הזאת, אם היא תעבור – אם ראש הממשלה חשב, אדוני היושב-ראש, שכאשר הוא מסיר את החלטת הממשלה מסדר-היום הוא אומר: ידי לא נגעו בדבר הזה, זה לא אני, זה רק הקואליציה, אז אנחנו יודעים מאוד יפה פה בחדר הזה שעל הצעת הזאת חתום בראש ובראשונה הליכוד, כי יריב לוין הסביר לכולנו רק אתמול שהוא, כיושב-ראש הקואליציה, שירת בעיקר את ראש הממשלה, אז ראש הממשלה הוא זה שחתום על הצעת החוק העגומה הזאת.

יריב לוין: כך הייתי אמור לעשות לדעתי, לא?

אורית סטרוק: נכון.

אורית סטרוק: אני רק אומרת: כיוון שעשית את זה עבורו ובשמו, ראש הממשלה הוא שחתום על הצעת החוק האיומה הזאת - - -

יריב לוין: עשיתי את זה על-פי הסיכומים שהגענו אליהם בהנהלת הקואליציה, כולל עם סיעתכם.

אורית סטרוק: הוא לא יכול להעמיד - - -

יריב לוין: אל תברחו מאחריות.

אורית סטרוק: הוא לא יכול להעמיד פנים כאילו שאין לו דבר - - -

דוד רותם: יריב, אני מבקש לא להפריע לה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: תודה.

אורית סטרוק: - - - כאילו שאין לו דבר וחצי דבר עם הצעת החוק.

אורית סטרוק: אנחנו בבית היהודי נעשה כל מה שאפשר כדי למנוע מהצעת החוק הזאת לעבור לקריאה שנייה ושלישית ולהיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל, משום שזה יירשם לדיראון עולם.

אורית סטרוק: והחוק הזה – אני רוצה להגיד לך, אלעזר שטרן, היוזם הראשוני של החוק – החוק הזה הוא מזמן-מזמן לא חוק שטרן, הוא "חוק יריב-כבל", כך ייקרא שמו, משום שהסעיף הכי משמעותי שנכנס לתוכו בדיון הקודם הוכנס על-ידי חבר הכנסת איתן כבל, כדי לרכוש את שני הקולות של מפלגת העבודה.

אורית סטרוק: אני קוראת לחברי הוועדה להצביע בעד הרביזיה, ולאחר מכן נגד הצעת החוק, ולהוריד את החוק הרע מסדר יומה של הכנסת.

אורית סטרוק: זה לא תפקידה של הכנסת לחוקק חוקים כאלה בכלל, ואסור לה לחוקק אותם בצורה גרועה כזאת בפרט.

אורית סטרוק: עמדתי בזמנים?

דוד רותם: כן.

אורית סטרוק: ממילא אין פה עניין למשוך זמן, כי בסוף השאלה היא לא כמה זמן נמשוך פה, אלא מה יקרה רגע אחד אחר-כך.

קארין אלהרר: או, איומים.

דוד רותם: מה יקרה רגע אחד אחר-כך?

עדי קול: שלום, דודו.

עדי קול: מה שלומך?

דוד רותם: מצוין.

יריב לוין: אני יכול להתייחס בקצרה?

דוד רותם: כן.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: רבותי, הסוגיה שמונחת בפנינו היא באמת סוגיה שיש מעטות חשובות כמוה, בעיני – וזו היתה דעתי למן היום הראשון – טוב שהנושא הזה מובא לכנסת וחשוב היה לנסות ולהגיע לתוצאה שתאפשר לסיים אותו ולקדם אותו.

יריב לוין: הסכנה של ההתבוללות הפנימית בתוך מדינת ישראל היא סכנה עצומה שרובצת לפתחנו, ומי שאיננו מבין שמוכרחים לטפל בה, לטעמי איננו מבין את המציאות שאנחנו מתמודדים אתה.

שולי מועלם-רפאלי: לכן צריך לקדם גיורים רפורמיים, יריב?

יריב לוין: רגע אחד.

יריב לוין: רגע אחד.

אורית סטרוק: אם אתה חושב שאתה יכול לעשות גיור בלחיצת כפתור - - -

יריב לוין: רבותי - - -

אורית סטרוק: אתה, יריב לוין, תצביע בעד החוק, ובזה מישהו יהפוך ליהודי?

יריב לוין: רבותי, אני - - -

<קריאות: - - -

דב ליפמן: - - -

אורית סטרוק: לא, בשביל זה יש רבנים.

דוד רותם: רק שנייה אחת, אני רוצה שיריב יענה.

שולי מועלם-רפאלי: האם יריב לוין מכיר את כל הקשור בנושא, הרב ליפמן?

שולי מועלם-רפאלי: בחייך.

דב ליפמן: תלמדי את המקורות, ואז תדברי.

יריב לוין: רבותי, אני לא רב ולא מתיימר להיות מומחה לגיור, ואני אומר לכם בצורה הברורה ביותר: בעיני הגורם שהיה צריך לטפל בכל הנושא הזה הוא הרבנות הראשית, בשביל זה היא קיימת.

יריב לוין: לצערי - - -

<קריאות: - - -

יריב לוין: לצערי הרב - - -

שולי מועלם-רפאלי: יש הצעת מחליטים - - -

יריב לוין: רבותי, בואו נעשה סדר בכל הדברים.

יריב לוין: לו היה ניתן פתרון הולם לסוגיה הזאת על-ידי הרבנות הראשית לא היינו בכלל פה מהיום הראשון.

יריב לוין: ולו בכל השנתיים שהחוק הזה מתגלגל במסדרונות הכנסת היה ניתן פתרון כזה והיה מספיק זמן - - -

שולי מועלם-רפאלי: למיטב הבנתנו הוא התגלגל גם בכנסת הקודמת - -

יריב לוין: רבותי תנו לי לסיים.

שולי מועלם-רפאלי: - - לפי דברי יושב-ראש הוועדה.

יריב לוין: נכון, ובכנסת הקודמת.

שולי מועלם-רפאלי: אז איפה הייתם, יריב?

שולי מועלם-רפאלי: ולא היינו פה לעצור אתכם.

יריב לוין: רבותי, לו היה הדבר הזה נפתר במסגרת הרבנות הראשית, כך היה הכי טוב.

יריב לוין: ואני קורא גם מכאן, גם עכשיו, עוד לא מאוחר, שהנושא הזה ייפתר ויוסדר כפי שצריך על-ידי הרבנות, כפי שצריך היה להיות מהיום הראשון.

אלי בן-דהן: תן לזה צ'אנס.

יריב לוין: עם זאת, אני מוכרח לומר שאי-אפשר לעשות הסדר כזה בלי שיש הסכמה רחבה ובלי שנגיע למצב שבו יש הסכמה לפחות של חלק משמעותי מתוך הממסד הרבני, כדי שנוכל להגיע לתוצאה שכולם יכולים לחיות אתה ותשיג את המטרה.

אורית סטרוק: זה בוודאי.

אורית סטרוק: זה מה שעומדים לעשות.

אורית סטרוק: זה בדיוק מה שעומדים לעשות.

יריב לוין: חברת הכנסת סטרוק.

יריב לוין: חברת הכנסת סטרוק.

דוד רותם: אורית, את מפריעה כל הזמן.

אורית סטרוק: הוא גם הפריע לי.

אורית סטרוק: אנחנו מסתדרים בינינו, זה בסדר.

יריב לוין: ולכן הציפייה היתה, וזו היתה גם הציפייה של ראש הממשלה, ובצדק, שיביא בפניו השר הממונה, שר הדתות, ביחד עם סגנו, ידידי הרב בן-דהן, שאין בקיא ממנו בנושאים האלה, הצעה שאפשר יהיה לעמוד מאחוריה, שמבטאת הסכמה רחבה, ושתביא פתרון לעניין הזה באמצעות החלטת ממשלה.

יריב לוין: לצערי הרב זה לא קרה.

יריב לוין: זה לא קרה לא משום שאין הצעה, ולא משום שאין הצעה שהרב בן-דהן היה שותף מרכזי בגיבוש שלה, ולא משום שאין הצעה שחלקים גדולים גם של הממסד הרבני – והממסד הרבני לאו דווקא המקל – יכולים לחיות אתה ומקבלים אותה.

יריב לוין: זה לא קרה משום שבסופו של דבר השר הממונה, שמבחינת ראש הממשלה חייב להיות זה שסומך את ידיו על ההצעה ומביא אותה בפני הממשלה, אומר: אני לא יכול לעשות את הפעולה הזאת.

יריב לוין: אני אולי אתמוך בהצעה, אולי אני חושב שהיא לא כל-כך רעה, אבל אני לא יודע לסמוך את ידי ולהביא אותה בשמי כשר הממונה.

אורית סטרוק: לא רוצה, לא לא יודע.

יריב לוין: את יודעת מה, לא רוצה.

יריב לוין: משכך המצב, מאחר שהשר הממונה בתחום שנוגע לליבת העבודה של ענייני משרדו אומר לראש הממשלה: אני לא אביא את ההצעה הזאת בפני הממשלה בשמי, לא משאיר הדבר הזה לראש הממשלה שום ברירה והוא לא יכול – ואני חושב שכל אחד מבין את זה – להביא את ההצעה הזאת לאישור הממשלה.

אורית סטרוק: למה הוא לא יכול?

אורית סטרוק: אנחנו לא מבינים.

יריב לוין: מכיוון שזה המצב.

אורית סטרוק: אנחנו לא מבינים.

אורית סטרוק: תסביר למה הוא לא יכול.

שולי מועלם-רפאלי: למה ראש הממשלה לא יכול להביא - - -

יריב לוין: מאחר שראש הממשלה איננו מביא לממשלה הצעות שהשר הממונה איננו מביא אותן בשם משרדו וסומך את ידו עליהן.

יריב לוין: כך זה עובד, וכך זה צריך לעבוד, וזה מובן לגמרי.

אורית סטרוק: אם אנחנו כאלה פורמליסטים - - -

יריב לוין: מאחר שזה המצב, אני אומר לכם ואני מזהיר פה: אנחנו עלולים למצוא את עצמנו במצב שבו תהליך החקיקה הזה שיתבצע בכנסת יסתיים בתוצאה שתהיה תוצאה הרת אסון, שתביא תוצאה שהממסד הרבני על כל הקשת שלו לא יוכל לחיות אתו, שתביא לתוצאה של פירוד בתוך העם ובסוף גם תעמיק את ההתבוללות שגם כנגדה אנחנו רוצים להיאבק, וזה היסוד, כל הרעיון של התהליך הזה.

יריב לוין: ואני אומר לכם: שם אנחנו נמצאים.

יריב לוין: ואני חוזר על הקריאה שלי עוד פעם: שר הדתות באמצעות סגנו – אני אומר שוב, אני לא מכיר שום אדם בבניין הזה שמכיר את הנושא הזה, בקיא בו, והייתי גם אומר, בעל ניסיון, ידע ואני חושב שגם אומץ כדי להוביל מהלך כזה ולהביא לסיומו המוצלח – זו האחריות שלכם, ואתם צריכים להביא לסיומה.

יריב לוין: אסור היה להגיע למצב שאנחנו נמצאים בו.

אורית סטרוק: מי דחף אליו?

יריב לוין: לכן, רבותי, אני חושב, ובעניין הזה אני גם פונה לחבר הכנסת שטרן ואומר לו: עשית דבר חשוב כאשר העלית את הנושא הזה על סדר-היום, עשית בהחלט מאמץ גדול להגיע להבנות, אבל ידידי חבר הכנסת שטרן, אין שום טעם ואין שום היגיון ויהיה לא נכון באיזה מהלך כוחני על חודו של קול כזה או אחר להעביר החלטה שאף אחד בממסד הרבני לא מוכן לעמוד מאחוריה.

יריב לוין: ולכן אני אומר לכם שוב: אני אצביע היום בעד הרביזיות, למרות העובדה שאני מצר מאוד על כך שאנחנו לא מצליחים להגיע לסיכום בעניין הזה, ולמרות שאני אומר שוב וחוזר ואומר: אדוני סגן שר הדתות, זה רובץ לפתחכם, זה המשרד שאתם אחראים עליו, זה התחום בממשלת ישראל שאתם מופקדים עליו.

יריב לוין: אתם מוכרחים למצוא לעניין הזה פתרון מוסכם, ויפה שעה אחת קודם.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, בבקשה, אני מאוד מבקשת, כיוון שגם יריב וגם אני מסכימים שאין מי שמבין בנושא הזה יותר מסגן שר הדתות, שנשמע אותו ושהוא יסביר לנו גם את נזקי החוק וגם את ההבדלים בינו לבין החלטת הממשלה, שמשום מה יריב רק אמר שלא יכול היה ראש הממשלה לשים אותה על סדר-היום.

אורית סטרוק: אני חושבת שזה מאוד חשוב לטובת הדיון שנשמע את סגן שר הדתות.

דוד רותם: אנחנו נשמע אותו.

דוד רותם: הרב גפני, גם אתה הגשת רביזיה?

אורי מקלב: יהדות התורה הגישה רביזיה.

דוד רותם: דבר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש - - -

דוד רותם: יש לך עשר דקות.

משה גפני: חלק מהזמן זה אורי מקלב.

משה גפני: אני חצי והוא חצי.

דוד רותם: חמש כל אחד מכם.

אורי מקלב: שמונה ושתיים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הנושא שעליו אנחנו מדברים הוא ציפור הנפש ליהדות מאז ומתמיד.

משה גפני: היהדות מעולם לא היתה דת מסיונרית, לא היתה דת כמו הנצרות, שהיא מבקשת שכולם יהיו נוצרים.

משה גפני: אנחנו לא מבקשים שאנשים יהיו יהודים.

משה גפני: אנשים יכולים להיות אזרחי המדינה.

משה גפני: אנחנו נמצאים פה במדינה שהמדינה הזאת, הרוב בה הוא יהודי, אבל יש בה מיעוטים.

משה גפני: אנחנו נמצאים במדינה שרוב אזרחיה הם יהודים, אבל יש בה אזרחים שאינם יהודים ואזרחים נאמנים למדינה והם עושים כל מה שנדרש מהם.

משה גפני: מה שהולכים לעשות עכשיו זה חוק שהמציאות שלו תהיה שכדי להתקבל לארגון שותי הבירה יהיה הרבה יותר קשה מאשר להתקבל ליהדות.

משה גפני: המשמעות של העניין שרוצים עם החוק הזה להפוך את כל העניין של היהדות למין דבר שאין לו כל ערך.

משה גפני: הנושא של הגרות, כפי שאמרתי, הנושא הזה שנמצא ביהדות כדי להמיר, שאדם ממיר את דתו והופך להיות יהודי, צריך להיות קשה.

משה גפני: זה לא דבר שהוא קל.

משה גפני: נכון שצריך לעשות את זה במאור פנים, אם אדם באמת רוצה להתגייר, וצריך לעשות את זה בדרך שנעימה לאנשים, אבל זה לא דבר פשוט, זה לא דבר שעושים אותו בהינף יד.

משה גפני: אי-אפשר שלהתקבל לחבורות שונות, כפי שאמרתי, למועדון שותי הבירה, צריך קריטריונים יותר נוקשים מאשר ביהדות.

משה גפני: אני מבין שהכול פה הצגה אחת גדולה.

משה גפני: הכול הצגה – התנועה עושה הצגה, אין לה שום דבר אחר לענות בו, מכיוון שבנושא המדיני היא כבר לא שווה שום דבר.

משה גפני: כולם יודעים שכל הנושא הזה, כבר אין לו שום ערך רלוונטי.

משה גפני: יושבת ציפי לבני בממשלה, כשראש הממשלה אומר שהוא לא הולך לשום תהליך מדיני, ואף אחד לא מבין למה היא יושבת שם, אז יש לה אג'נדה, ברית חדשה, ברית תאומים היא עשתה עם יאיר לפיד.

משה גפני: יאיר לפיד כבר אין לו מה לעשות, מע"מ אפס כבר מיצינו, כבר כולם יודעים שאין לזה שום ערך, אז הוא חבר לציפי לבני כדי לטפל בעניין הזה של הגיור.

משה גפני: יושבים פה אנשים שהם נגד החוק, אבל אין להם ברירה והם אומרים לי – אני לא יכול להגיד שמות, מכיוון שאחרת אני מאבד את האמינות שלי – אני לא יכול.

משה גפני: אני לא יכול, בגלל שיש לי מצביעים רוסים, שהם דורשים את החוק הזה.

משה גפני: אני לא יכול – ואני כמובן לא אומר שמות – אני לא יכול מכיוון שאין לי ברירה, הוא מתחרה אתי במקום אחר.

משה גפני: אני מכיר את הבניין הזה, בבניין הזה באמת יש הרבה הצגות.

משה גפני: הצגה כזאת עוד לא ראיתי.

משה גפני: יושבים פה אנשים שהם בעד החוק והם יצביעו נגד ויש פה אנשים שהם נגד החוק בכל הכוח, והם יצביעו בעד.

משה גפני: פשוט לא להאמין.

משה גפני: על מה אנחנו מדברים?

משה גפני: אנחנו מדברים על 1% או 2% מס הכנסה לכאן או לכאן, שבזה באמת חבר כנסת מצביע לא בדיוק על-פי מצפונו אלא על-פי החלטת קואליציה.

משה גפני: הנושא הזה של הגיור, שהוא בלב לבו של העם היהודי - - -

יריב לוין: אין פה החלטת קואליציה.

משה גפני: מה?

מרב מיכאלי: אין פה החלטת קואליציה.

משה גפני: אמרתי על 1% או 2%.

אלי בן-דהן: הקואליציה חצויה.

מרב מיכאלי: אגב, אין פה אף אחד שהוא - - -

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני חוזר על מה שאמרתי - - -

אברהם מיכאלי: התכוונת קואליציה אד-הוק למטרה מסוימת.

משה גפני: אם היה דיון על 1% מס הכנסה למעלה או למטה, אני מבין, יש החלטת קואליציה.

משה גפני: בסדר, אז בן-אדם חושב שזה לא נכון, אבל הוא מצביע.

משה גפני: דבר שהוא באמת חשוב, אבל הוא לא קריטי.

משה גפני: כאן המצב הוא הפוך.

משה גפני: כאן אנחנו מדברים על הדבר הכי קריטי, ואנשים בעד מצביעים נגד ואנשים נגד מצביעים בעד.

משה גפני: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אני אומר לך את זה בלב שותת דם, אנחנו נמצאים על פרשת דרכים כשאלעזר שטרן לוקח את האחריות על עצמו לחתוך את העם היהודי.

משה גפני: מה שהולכים לעשות פה עכשיו – לא יסולח, פשוט לא יסולח.

משה גפני: הולכים לחתוך את העם היהודי.

משה גפני: אנחנו לא נדע מי יהודי ומי גוי.

משה גפני: האם ייתנו לאיזה רב באיזה יישוב קטן, שאין לו התמצאות בעניין הזה, האם ייתנו לו לעשות דברים?

משה גפני: האם מישהו היה מעיז פה להביא הצעת חוק על איזה נושא שאין לו בו הבנה ואין לו בו מושג שהוא יכול?

משה גפני: האם תהיה לו סמכות לעשות את זה?

משה גפני: על הגיור אפשר, על היהדות אפשר.

משה גפני: ומתגייסים כל האנשים הליברלים, שלא ייתנו בשום פנים ואופן להגיד מילה על בית המשפט, לעשות משהו נגד בית המשפט, גם אם שופט טעה, פה הם ייתנו כר נרחב לכל אחד שאין לו שום הבנה בעניין של גיור.

משה גפני: הולכים לחתוך, לקרוע את העם היהודי.

משה גפני: לקרוע.

קארין אלהרר: למה אתה צועק?

דוד רותם: למה אתה חושב שצריך לדון בכל החוק הזה מחדש?

משה גפני: רק רגע, היתה פה שאלה מאוד רצינית.

משה גפני: שאלו אותי למה אני צועק - -

מרב מיכאלי: כי לבו שותת דם.

קארין אלהרר: אין שאלה בכנסת שלא שותתת דם.

קארין אלהרר: אין נושא.

משה גפני: - - זאת שאלה שאני באמת צריך לתת עליה תשובה.

משה גפני: אמר מי שאמר שמתי שכואב, צועקים.

משה גפני: ולי כואב, ואני צועק.

משה גפני: אתם יכולים לצחוק.

משה גפני: אצלכם כל הפוליטיקה הרי היא צחוק.

משה גפני: באתם לפה לצחוק.

משה גפני: אתם עושים כל מיני דברים של צחוק, בגלל שאתם מחר לא פה, אבל אני פה - -

קארין אלהרר: הלוואי ויכולנו לצחוק כמו שאתה צוחק, גפני.

משה גפני: - - הציבור שלי פה.

משה גפני: הוא היה פה תמיד והוא יהיה פה הלאה.

משה גפני: ואני יודע מה יקרה עם העם היהודי.

משה גפני: אתם תצחקו, ואתם חושבים שתקבלו מזה מנדטים - -

קארין אלהרר: גפני, העם בישראל - - -

משה גפני: - - העם בישראל לא טיפש.

קארין אלהרר: העם היהודי הוא לא רק שלך.

משה גפני: העם היהודי הוא של כולנו, אתם מנסים להרוס אותו.

קארין אלהרר: אז תתנהל כאילו זה של כולנו.

משה גפני: אתם מנסים להרוס אותו.

משה גפני: אני מנסה לשמור עליו.

משה גפני: העם היהודי הוא של כולם.

משה גפני: יש מי שמנסה לפגוע בו.

דוד רותם: גפני, אתה כבר עובר את הזמן שלך.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לקיים דיון מחדש.

משה גפני: עברנו פגרה, עברנו זמן שבו היו דברים על סדר-היום, השתנו דברים, התרחשו דברים, אני חושב שמן הראוי לא לעשות את זה במחטף, לחזור ולקיים את הדיון הזה בוועדה.

משה גפני: צריך להביא דברים נוספים, יש דברים שקרו במהלך החודשים האלה, יש גם התרחשויות שאי-אפשר להתעלם מהן ויש גם התרחשויות פוליטיות שגם עליהן צריך לדבר.

משה גפני: אי-אפשר שלא לדבר על העניין הזה, אבל בעיקר הנושא האידיאולוגי הפרקטי שנוגע לקיומו של העם היהודי, ולכן אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, אתה איש פתוח, ליברלי, אני מבקש ממך לקיים דיון נוסף על העניין הזה בוועדה, על מנת שנמצה את ההליך.

משה גפני: גם אם הולכים לעשות חורבן כזה נורא, לפחות שישמעו פעמים נוספות את הדברים שהתרחשו במהלך החודשים האחרונים.

משה גפני: אני מודה לך על ההקשבה.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, אני רק אשלים משהו שחבר הכנסת גפני לא התייחס אליו בגלל שהוא לא היה כשהמנמקים הקודמים של הבית היהודי הסבירו מדוע הם מתנגדים, מבקשים את הרביזיה, והאשימו בצורה ישירה או עקיפה גם את הנציגות החרדית.

אורי מקלב: לא ידעת, אז לא התייחסת.

אורי מקלב: לכן אני, ברשותך, כן אתייחס לדברים האלה.

אורי מקלב: אנחנו, יהדות התורה, בשונה מהבית היהודי לא צריכים להתפתל ולהסביר מדוע תמכנו, באיזה חלקים אנחנו כן תומכים, באיזה חלקים אנחנו לא תומכים.

אורי מקלב: ביושר ובעקביות מתחילת הדיונים, והשתתפנו בכולם, אמרנו שאנחנו מתנגדים לחוק הזה - -

אורית סטרוק: גם אנחנו.

אורי מקלב: - - לחוק הזה, להצעת הממשלה, בגלל שלעיני כל ישראל נאמר על-ידי המציעים למה הם חותרים בחוק הזה.

אורי מקלב: אותנו לא מעניין האם מערך הגיור ייכנס לתוך החוק ואותנו לא עניין מה מעמדם של רבני או דייני רשות הגיור.

אורי מקלב: אנחנו שמענו למה רוצים להגיע המציעים, לאותם אנשים שרשות הגיור של היום, שהיא המקלה ביותר בכל התקופות שהיו במדינת ישראל בנושא הגיור, לאלה שרשות הגיור לא מקבלת אותם, לא מקבלת אותם לעם היהודי.

אורי מקלב: דייני רשות הגיור, אני אומר כאן לכל הציבור, גם לחברי הכנסת שלא יודעים היום, כל הדיינים שם הם מאנשי הציונות הדתית.

אלי בן-דהן: רובם.

אורי מקלב: רובם ככולם.

אורי מקלב: המנהלים, האווירה, אווירה של פשרנות, אווירה של קבלת עם ישראל.

אורי מקלב: אתה נמצא בדיוני רשות הגיור, בבתי הדין האלה, ואותם אלה שלא רוצים לגייר, מבקשים המציעים שגם אלה יוכלו להתגייר.

אורי מקלב: זאת המטרה.

אורי מקלב: לכן מהרגע הראשון התנגדנו לחוק הזה ולחוק הזה אנחנו מתנגדים היום בלי להסביר מדוע יש דברים שאני מסכים ויש דברים שאני לא מסכים.

אורי מקלב: אמרתי לכם כאן בוועדה: אל תלכו על פשרות, בסופו של דבר לא תוכלו לחיות עם החוק הזה.

אורי מקלב: אל תסכימו, תתנגדו, ויש לכם הכוח והיכולת והסמכות, בשביל זה אתם חברים בקואליציה.

אורי מקלב: אני לא חבר בקואליציה.

אורי מקלב: אני מניח שרוב מחברי באופוזיציה, ואני פונה כאן לחברי באופוזיציה, שחלקם יתמכו בחוק הזה, כשהם ראו אתמול את הכותרת שראש הממשלה כדי לעשות שקט בקואליציה נתן מאות מיליונים ליהודה ושומרון, זה צבט לכם בלב, לתשתיות.

אורי מקלב: לא זה מה שצבט לי בלב, ההסכם שהגיעו אליו עם הבית היהודי, צבט לי בלב למה בדבר הזה ידעו להעמיד את הדברים, שאם לא, אין קואליציה, ובחוק הזה לא ידעו להעמיד את הדברים.

אורי מקלב: אתם, אותם חברים בקואליציה, אותם שרים, אותם ראשי מפלגה, למה בחוק הזה ידעתם לקבל?

אורי מקלב: הוא ראה והריח והרגיש איפה הדברים שלכם נחרצים ואיפה הם לא נחרצים, איפה הם מגמגמים.

אורי מקלב: אני יודע שאולי זה לא פופולרי – מה שהחרדים מתנגדים לו, סימן שאנחנו צריכים לתמוך בזה.

אורי מקלב: אני יודע שיש כאלה שחושבים כך.

אורי מקלב: זו לא פגיעה בחרדים כפי שצוטט אתמול מהשר אלי בן-דהן, יש לי כאן הציטוט שהחרדים יסבלו מזה.

אורי מקלב: כולנו נסבול.

אורי מקלב: העם היהודי – ייחודו בכך שהוא עם אחד.

אורי מקלב: אין עוד עם שיכול להגיד שכולו אחד, מההתחלה.

אורי מקלב: רק בעם היהודי כולם אומרים "שמע ישראל, ה' אלוקינו, ה' אחד", שהוא אחד.

אורי מקלב: ואתם רוצים לקעקע את הדבר הזה, שהוא יהיה עם אחד – יהיה יהודי סוג א' ויהיה סוג ג', שאף אחד לא יחשוב שיהיה אחרת.

אורי מקלב: יבדקו בדיוק איפה הגיור של היהודי הזה נעשה, לא יהיה אחד.

אורי מקלב: גם היום עושים את זה, אבל נניח שבסופו של דבר מקבלים בהסכמה שהגרות שנעשית היום בארץ היא גרות שתהיה מקובלת על כולם.

אורי מקלב: אני אומר את זה גם לישראל ביתנו, פחדתם לאורך כל השנים, כשהיינו שותפים אתכם בקואליציה.

אורי מקלב: לא רציתם להביא חוקים גם בנושא הגיור, כשמאוד מעיק עליכם הנושא הזה, לא רציתם שתהיה גרות שהיא רפורמית.

אורי מקלב: על זה עמדתם בתוקף.

אורי מקלב: עכשיו כאן זה יהיה לפי ההשפעה, לפי מי שמעורב, לפי מי שמציע, זאת המטרה שלכם.

אורי מקלב: אנחנו הרי יודעים למה באמת החוק הזה קיים.

אורי מקלב: איזה סעיף אתם מכירים?

אורי מקלב: חבר הכנסת שטרן, "ידיד ישיבות ההסדר", הוא זה שדרש שמי שיוכל לגייר זה אחד שיש לו עשר שנות ותק כראש ישיבה.

אורי מקלב: אתה יכול להגיד לי ביושר למה?

אורי מקלב: למי התכוונת?

אורי מקלב: בחוק מי יכול להצטרף, להיות חבר בבית דין לגיור?

אורי מקלב: אחד שיש לו שנות ותק כראש ישיבה.

אורי מקלב: מה עניין ראש ישיבה לבעל הלכה?

אורי מקלב: אנחנו מעריכים.

אורי מקלב: צריך להגיד לי מה זה ראשי ישיבות?

אורי מקלב: ד"ר לפיזיקה יהיה בפקולטה לרפואה, וזה נקרא שאתם תומכים ביושר?

אורי מקלב: תגידו מראש למה אתם חותרים.

אורי מקלב: אני לא אקח ממך את ההערכה שלי, דיברתי אתך גם בוועדות.

אורי מקלב: אני מעריך אותך על כך ששחקן יחיד במגרש מלהט ב-11 שחקנים של הבית היהודי ועושה מה שהוא רוצה בעניין הזה.

אורי מקלב: זה לא משנה ממה זה נובע, ממשקעים מהציונות הדתית, לא ממשקעים.

דוד רותם: תודה.

אורי מקלב: בסופו של דבר, כפי שאמר חבר הכנסת גפני וכפי שאנחנו אומרים, אנחנו לא פוקחים את העיניים?

אורי מקלב: מפלגת התנועה, שנמצאים בה אנשים כמו ציפי לבני, כמעט ראש ממשלה וראש תנועה גדולה, עמיר פרץ, עמרם מצנע – מאיר שטרית, זה מה שמעניין אותו?

אורי מקלב: זה על סדר-היום?

אורי מקלב: זה ההישג שיש בתנועה מכל ההישגים?

אורי מקלב: במצב הביטחוני הם כבר טיפלו, הם כבר הסכימו, הם כבר סידרו אותו?

אורי מקלב: את המצב הכלכלי כבר סידרתם?

אורי מקלב: את המצב המדיני כבר סידרתם?

אורי מקלב: זה הדגל.

אורי מקלב: זה הדגל של מפלגת התנועה, הדגל של התנועה הרפורמית?

אורי מקלב: זה הדגל?

אורי מקלב: אתם מייצגים אותה פה אולי בעזרת כל מיני חרדים שאולי מטעים אתכם או חרדים לשעבר שמטעים אתכם בעניין הזה.

אורי מקלב: אתם לוקחים את הליבה של היהדות, של העם היהודי וגם אותה אתם רוצים לקעקע.

דוד רותם: תודה רבה.

אורי מקלב: תן לי רק עוד משפט אחד.

דוד רותם: משפט אחרון ואתה גומר.

<אנדרו סאקס: למה תמיד הרפורמים?

<אנדרו סאקס: מה עם הקונסרבטיבים?

אורי מקלב: ניתן לכם את הזכות בעניין הזה.

אורי מקלב: אני אומר לחבר הכנסת שטרן, אתה משחק במשחק הפוליטי במלחמה על הקרדיטים, על יחסי ציבור בתוך הציונות הדתית, על מספר מועט של אנשים.

אורי מקלב: ההשפעה של הדבר הזה באה להקל על אנשים מעטים מאוד, שלא בכדי ולא סתם רשות הגיור ובתי הדין לגיור היום לא מקבלים אותם.

אורי מקלב: אתה משחק בשלמות של העם היהודי עם המשחקים הפוליטיים האלה.

אורי מקלב: יש דברים שאפשר, יש חוקים שאפשר, גם אם הם לא נעימים, להכניס למגרש הפוליטי כשיש מחלוקות, ויש, גם אנחנו חיים בפוליטיקה, אנחנו יודעים שיש דברים שבהם כל אחד רוצה לקבל את הקרדיט, המלחמה על הזכות, על דעת הקהל, אבל לא בדבר הזה.

אורי מקלב: דיבר הרב גפני מדם לבו, זה לא סתם, אנחנו רואים למרחוק, אנחנו רואים את השנים האלה, אנחנו רואים מה שיהיה כאן בעם היהודי.

אורי מקלב: תודה.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: האם אני יכול לעבור להצבעה?

אורית סטרוק: מה פתאום.

אברהם מיכאלי: איפה הרביזיה שלי?

אורית סטרוק: א', מיכאלי עוד לא דיבר, וסגן שר הדתות, שהבטחת שהוא ידבר, עוד לא דיבר.

שולי מועלם-רפאלי: הרב אלי לא דיבר בסוף.

אברהם מיכאלי: אני יכול ללכת אם אתה רוצה.

דוד רותם: תדבר.

דוד רותם: תדבר.

אורי מקלב: מה הבהילות?

אברהם מיכאלי: מי מדבר?

דוד רותם: מיכאלי, דבר.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש - - -

דוד רותם: יש לך עשר דקות לנמק את כל ההסתייגויות שלכם.

אברהם מיכאלי: לך אישית ידועה ההיסטוריה, לא של החוק הזה, אבל של משהו דומה.

אברהם מיכאלי: בקדנציה הקודמת התנהלנו ביחד כדי להביא לשינוי שמפלגתך בזמנו יזמה.

אברהם מיכאלי: השינוי שהיה מדובר בו אחרי הרבה מאוד דיונים הוסכם.

אברהם מיכאלי: בהתנהלות שלנו כל הזמן ידעת שיש בכל הדבר הזה "כללי משחק".

אברהם מיכאלי: כפי שאף אחד היום לא יעיז לאשר משהו ברפואה שמומחה ברפואה לא מעורב בו, והוא זה שיקבע אם זה נכון או לא נכון לעשות שינוי דרסטי מסוים, אתה כל הזמן ידעת שאי-אפשר לעשות פה שינויים ללא הסכמה או מעורבות של הרבנות הראשית לישראל, במיוחד נשיא בית הדין הרבני הגדול, וכל הזמן - - -

דוד רותם: שיגיע להסכמות.

אלעזר שטרן: הוא מומחה?

אלעזר שטרן: בהשכלה שלו, רק שאלתי.

אברהם מיכאלי: אלעזר, אתה לא שם לב שאתה לא מנסה לעשות שינויים קטנים, אתה מנסה לזעזע פה מערכות שלמות במדינת ישראל.

אברהם מיכאלי: אולי משחקים בך כל הגופים הרפורמים שיושבים פה ומחאו לך כפיים אחרי הדיון הקודם.

אברהם מיכאלי: אתה צריך להבין שמשחקים בך, אתה לא מתכוון לזה.

אברהם מיכאלי: אני יודע שלך יש כוונות אחרות, אבל אותם אנשים שמשחקים בך, לצערנו ראש הממשלה פוחד מהם.

אברהם מיכאלי: ראש הממשלה בפעם הקודמת, על השינויים שהסכמנו, ראש הממשלה בסוף נעמד ולא רצה להתקדם.

אברהם מיכאלי: מה לעשות, בך משחקים, ואותם גופים שמשחקים בך מנסים לצערנו כבר הרבה מאוד שנים לשנות את היהדות.

אברהם מיכאלי: אי-אפשר למכור סובארו כמרצדס, אין מה לעשות.

אברהם מיכאלי: היהדות שהיא עתיקת יומין התנהלה בצורה שהיא התנהלה.

אברהם מיכאלי: אלה שמנסים לדחוף אותך, להוציא את הרבנות הראשית מהתמונה – מה זה שייך מה ההשכלה שלו?

אברהם מיכאלי: מי שנבחר מפלג אחר בעם ישראל, ההשכלה שלו לא היתה נמדדת?

אברהם מיכאלי: אני לא מבין.

אלעזר שטרן: דובר על ראש ישיבת הסדר - - -

אברהם מיכאלי: תסלח לי, אני אומר כרגע, נשיא בית הדין הרבני הגדול – היית מעיז להביא לפה אפילו תקנה קטנה לשנות סמכויותיו של נשיא בית המשפט העליון?

אברהם מיכאלי: זו הצביעות שלכם.

אלעזר שטרן: לא הביאו?

אברהם מיכאלי: לא הביאו כלום, לא הביאו שום דבר.

אברהם מיכאלי: אל תערבב עכשיו שמחה בשמחה.

אברהם מיכאלי: מה שהביאו אתמול זה בכלל לא שייך.

אברהם מיכאלי: אתמול הביאו משהו שאתה כחבר כנסת צריך היית לשמוח על זה, כי מדובר פה על הפרדת רשויות שעליה התחנכנו וגדלנו בדמוקרטיה.

אברהם מיכאלי: אתה פוגע פה במערכת שלמה של אמון בעם ישראל, ברבנים הראשיים, שהם אמורים לנהל את המערכת הזאת, כי אחרת אתה בא ואומר: אני נהייתי רב ראשי, אני נהייתי פה אדמו"ר, אני נהייתי פה זה שמחליט איך כדאי או לא כדאי לעשות.

אברהם מיכאלי: אם אתה משנה את כללי המשחק האלה, בסוף לא יהיה כלום.

אברהם מיכאלי: אתה היום משנה משהו, מחר מישהו אחר יבוא וישנה משהו אחר, כי אין מישהו ששומעים לו ואין מישהו שמתנהלים על-ידו.

אברהם מיכאלי: לכן אני אומר לך שהחוק הזה הוא חוק שמביא להרס טוטלי וגמור בעם ישראל לגבי מסגרות.

אברהם מיכאלי: אני לא מדבר כרגע על תיקון כזה או תיקון אחר.

אברהם מיכאלי: קראנו פה בדיון האחרון שקיימנו פה, אדוני היושב-ראש, את התגובה של הראשון לציון, הרב הראשי לישראל.

אברהם מיכאלי: הוא שלח את תגובתו.

אברהם מיכאלי: נכון, בזמנו, הרב בן-דהן, דיברנו על זה, לתת לו להעביר את זה בקריאה הראשונה זו היתה טעות.

אברהם מיכאלי: יכולתם את הווטו שלכם להפעיל אז, ואז לא היו מעיזים להתקדם, אבל אז אמרנו: בסדר, נשנה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

אברהם מיכאלי: זו אולי טירונות פוליטית קצת לצערנו מה שהתגלה בהמשך, כי כרגע הם מנופפים בזה ומשתמשים בזה נגדנו, נגד הבית היהודי ונגד המפלגות שאנחנו כרגע מייצגים אותן, ש"ס ויהדות התורה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אתה מבין בזה, אתה הרי יודע כמה הדברים האלה רגישים, לכן אני פונה אליך אישית: אסור לקדם דרך הוועדה את הדבר הזה כרגע, אסור להביא לכך שבהורדת ידיים בסוף נהרוס את התשתית שעם ישראל מתנהל על-פיה כבר דורות.

אברהם מיכאלי: זה לא משהו של פוליטיקה מקומית.

אברהם מיכאלי: תודה.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: הרב אלי.

אלעזר שטרן: אתה תיתן גם לי באיזה שלב?

דוד רותם: אתה גם רוצה לדבר?

אלעזר שטרן: באיזה שלב.

דוד רותם: אני אתן גם לך לדבר.

דוד רותם: גם את רוצה?

דוד רותם: את הגשת רביזיות?

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: אני מחכה בסבלנות שיגמרו אלה שהגישו את ההסתייגויות והרביזיות.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, תרשו לי בדקה או שתיים, קודם כול קצת לפתוח את היריעה יותר.

אלי בן-דהן: רוב הציבור לא יודע, אבל אכן אי-אפשר להתעלם מכך שיש בישראל עשרות אלפי איש שחיים בתוכנו כיהודים והם אינם יהודים, הם עלו לארץ מכוח זה שאבא שלהם יהודי או הסבא שלהם היה יהודי.

אלי בן-דהן: הם חיים כאן בתוכנו כיהודים.

אלי בן-דהן: במהלך השנים בממוצע מתגיירים בין 1,500 ל-2,500 בכל שנה.

אלי בן-דהן: אני יודע שיש אלה שטוענים שהמספרים לא מספיק גדולים, אבל בוודאי המערכת עושה מאמץ גדול מאוד לטפל בכל מי שמגיע אליה ומגלה רצון להתגייר – גם להתגייר.

אלי בן-דהן: השאלה הגדולה שעומדת פה בפנינו היא איך אנחנו גורמים לכך שאנשים רבים יותר, או יותר נכון – ובעניין הזה אני פמיניסט – איך אנחנו גורמים לכך שנשים רבות יותר יבואו ויתגיירו.

אלי בן-דהן: למי שלא מבין, כיוון שעתידו של העם היהודי תלוי בנשים ולא בגברים, אנחנו צריכים לעשות מאמץ גדול לגרום לכך שתבואנה יותר נשים להתגייר.

אלי בן-דהן: ישנן שאלות לא מעטות איך עושים את זה.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת שטרן העלה מחשבה ורעיון שגיבש לחוק, שאם נוסיף רבנים מגיירים, אז אולי יהיו גם יותר מתגיירים.

אלי בן-דהן: לאף אחד אין ודאות מוחלטת שאכן הפתרון הזה הוא פתרון ישים ויצליח.

אלי בן-דהן: אנחנו לא בטוחים בזה.

אלי בן-דהן: אני כן אומר שאסור לנו למשוך את ידינו מלנסות.

אלי בן-דהן: אבל, וכאן אני רוצה לומר את עמדתי בעניין.

אלי בן-דהן: גם אם אנחנו חושבים שהדרך לגרום לכך שיבואו יותר מתגיירים זה להוסיף רבנים מגיירים, חייב הדבר להיות באיזה פיקוח ובאיזה מערכת מסודרת עם כללים ולא במצב שבו אין פיקוח ואין כללים.

אלי בן-דהן: יריב, אני מצדיק אותך בשני דברים מרכזיים.

אלי בן-דהן: קודם כול, אתה צודק שמי שהיה צריך להוביל את זה זה המשרד לשירותי דת.

אלי בן-דהן: אבל אתה, יריב, גם יודע שהכנתי הצעת חוק ממשלתית, ולצערי, אני אומר בכאב, אין לנו רוב בוועדת השרים לחקיקה להביא אותה, כי גם הליכוד לא תומך בהצעת החוק שלנו.

אלי בן-דהן: זו הצעת חוק שלי, שאני מדבר עליה, הצעת חוק שהוסכמה על-ידי הרבנים הראשיים לישראל.

יריב לוין: מי אמר שהליכוד לא תומך בהצעה הזאת?

יריב לוין: היא לא הובאה לדיון בוועדת השרים.

יריב לוין: תביא אותה לוועדת השרים ונראה אם יש לה רוב.

יריב לוין: לא עשיתם את זה.

אלי בן-דהן: אני מוכן להביא אותה.

משה גפני: אל תעשו את זה כאן, כי החוק הזה הולך להיות מריבות בין הסיעות בקואליציה.

משה גפני: תעזבו, לא בעניין של הגיור - - -

יריב לוין: הרב גפני, מה היה עד עכשיו?

אורית סטרוק: - - - זקני צפת לא זוכרים.

שולי מועלם-רפאלי: יריב, כל יום יש משהו חדש.

משה גפני: יריב, דבר כזה עוד לא היה.

אלי בן-דהן: חבר'ה, אני לא הפרעתי לכם.

משה גפני: דווקא היום אנחנו בעד המריבות שם.

אלי בן-דהן: גם הדבר השני שאתה אומר, יריב, ובצדק, שצריך להביא פתרון מוסכם, אני מסכים אתך.

אלי בן-דהן: אבל אני רוצה שהדברים יהיו ברורים.

אלי בן-דהן: כשאני אומר "פתרון מוסכם", אין לנו ברירה, אלא הפתרון שמוסכם גם על הרבנים הראשיים לישראל.

אלי בן-דהן: אני מודה שעשינו ניסיונות אתה ואני.

אלי בן-דהן: ניסינו.

אלי בן-דהן: אני חושב שזה לא מספיק.

אלי בן-דהן: אני חושב שצריכים להתאמץ עוד יותר.

אלי בן-דהן: אני מאמין שבסופו של דבר נוכל להגיע לפתרון, אבל בוודאי ובוודאי שאם הפתרון יהיה מוסכם עלי ועליך, או על אלעזר ועלי, ולא יהיה מוסכם על-ידי הרבנים הראשיים, הוא יהיה פתרון בעייתי.

אלי בן-דהן: וכאן אני עונה לשאלתך למה שר הדתות לא חותם על הצעת המחליטים, שכפי שאמרה חברתי, אורית סטרוק, באמת היא הצעה אחרי הרבה מאוד שעות שבילינו יחד חבר הכנסת שטרן ואני ועוד קבוצה מצומצמת שעסקה בהכנתה של הצעת המחליטים.

אלי בן-דהן: בסופו של דבר שר הדתות הוא גם הממונה והאחראי על הרבנים הראשיים לישראל.

אלי בן-דהן: שר הדתות כשר הדתות לא יכול להביא הצעה לממשלה שהרבנים הראשיים שהם תחת משרדו מתנגדים לה.

אלי בן-דהן: זאת בעיה מובנית, ולכן שר הדתות לא יכול - - -

יריב לוין: אז אתם רוצים שראש הממשלה יביא הצעה - - -

אלי בן-דהן: לא, לא, לא.

יריב לוין: זה מה שאתם מציעים.

שולי מועלם-רפאלי: יריב, נביא הצעה שמקובלת על הרבנים.

אלי בן-דהן: יריב, רק רגע.

שולי מועלם-רפאלי: יריב, בואו נביא הצעה שמקובלת - - -

יריב לוין: לטענת חברת הכנסת סטרוק ראש הממשלה לא מביא את ההצעה לממשלה.

אורית סטרוק: לא, אני באה בטענה ש - - -

יריב לוין: אני לא מניח שההמלצה - - -

אורית סטרוק: - - - תוך הפרת סיכומים קואליציוניים.

אלי בן-דהן: יריב, אתה יודע לבד שעל ההצעה הזאת חתומה שרת המשפטים.

יריב לוין: אני יודע, אבל הדבר הזה לא תקין.

אלי בן-דהן: לא ביקשנו מראש הממשלה שהוא יביא, אלא שרת המשפטים והסברתי לך למה.

אלי בן-דהן: אני חושב שזה דבר מובן והגיוני.

אלי בן-דהן: שר הדתות, כמי שאחראי על תפקודה של הרבנות הראשית לישראל וממונה עליה, לא יכול להביא דבר שהרבנים הראשיים מתנגדים לו.

יריב לוין: גם לא ראש הממשלה.

יוני שטבון: בגלל זה צריך לעשות הכול שזה יוסכם על הרבנות הראשית.

אלי בן-דהן: אני חוזר לנושא המרכזי שדיברתי עליו קודם.

אלי בן-דהן: אם רוצים להביא חוק, צריך להביא אותו שיהיה מוסכם על הרבנים הראשיים וגם הצעת מחליטים צריכה להיות מוסכמת על הרבנים הראשיים, כדי שיהיה סיכוי לקבל אותה.

יוני שטבון: לטובת המתגיירים עצמם.

אלי בן-דהן: אני אסיים ואומר גם את זה.

אלי בן-דהן: אני רק רוצה לציין עוד דבר.

אלי בן-דהן: צריך לזכור שנוסח החוק הזה שאנחנו לא מסכימים לו, ניהלנו עליו שעות רבות של התדיינויות.

אלי בן-דהן: אפילו הרב דרוקמן, שמונה על-ידי ראש הממשלה, והתבקש על-ידו להביא נוסח מוסכם, גם הוא לא הצליח להביא נוסח מוסכם שהיה מקובל על חבר הכנסת שטרן.

אלי בן-דהן: זה לא שלא היו ניסיונות.

אלי בן-דהן: פה השקענו שעות וימים ולילות.

אלי בן-דהן: מה לעשות, אפילו הרב דרוקמן לא הצליח להגיע לנוסח מוסכם.

דוד רותם: לא פלא שהוא לא הצליח.

אלי בן-דהן: לא יודע.

אלי בן-דהן: אני רוצה לסיים בשתי מילים לחבר הכנסת שטרן.

אלי בן-דהן: אני לא יודע מה אחרים אומרים.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר שכיוון שביליתי אתו שעות רבות מאוד סביב החוק הזה, אני אומר בצורה ברורה: אני מאמין בלב שלם שמה שאלעזר רוצה זה באמת את טובתו של העם היהודי.

אלי בן-דהן: אולי לא כל הפתרונות שלו מוסכמים על-ידי, אבל בוודאי ובוודאי כוונתו טובה ואמיתית.

אלי בן-דהן: לכן אני אומר, אלעזר, כיוון שאני יודע שזאת כוונתך, אתה יודע מה ההבדל בין הצעת המחליטים לחוק הזה.

אלי בן-דהן: הצעת המחליטים היתה תמיכה רחבה ברבני הציונות הדתית, תמיכה רחבה מאוד.

אלי בן-דהן: אתה יודע את זה היטב, ולכן הסכמנו ללכת עליה למרות שהרבנים הראשיים לא הסכימו עליה בפה מלא.

אלי בן-דהן: על החוק הזה אין הסכמה משום רב.

אלי בן-דהן: אפילו הרב סתיו, יושב-ראש רבני צהר, שכולם מבינים ויודעים איפה הוא נמצא, גם הוא מתנגד לחוק הזה.

שולי מועלם-רפאלי: הוא רוצה את הצעת המחליטים.

אלי בן-דהן: נכון.

אלי בן-דהן: גם הוא הצהיר בפומבי שהוא נגד החוק הזה.

אלי בן-דהן: אני אומר לך, אלעזר, החוק הזה, אם יתקבל, אני אומר לך כמי שבאמת נמצא בשטח, לא יהיו רבני ערים שיקימו הרכבים.

אלי בן-דהן: החוק הזה יישאר אות מתה.

אלי בן-דהן: שום רב עיר לא יקים הרכב.

אלי בן-דהן: גם אם יהיה רב עיר אחד הוא לא ימצא שני רבנים שיהיו אתו ביחד.

אלי בן-דהן: ולכן חבל ללכת למהלך כזה שהוא מנוגד לכלל רבני ישראל, ואני מציע שוב לשקול לחזור חזרה להצעת המחליטים.

אורי מקלב: השכנוע שלך צריך להיות שכנוע ערכי, לא שכנוע טכני.

אלי בן-דהן: יש דברים שאני מצליח, יש דברים שאני לא מצליח.

דוד רותם: תודה רבה, רבותי.

אורי מקלב: לפני שאתה ניגש להצבעות אנחנו נבקש התייעצות.

דוד רותם: אני רוצה לעבור - - -

אורי מקלב: לא, לא.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים התייעצות סיעתית לפני שאתה ניגש להצבעות.

דוד רותם: התייעצות סיעתית?

דוד רותם: על מה?

דוד רותם: את רוצה לדבר?

מרב מיכאלי: כן, גם אלעזר ביקש לדבר.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: אני מקשיבה פה לחברי ולחברותי ואני חוששת שנפלה טעות.

משה גפני: אם אפשר, למיקרופון, בגלל שאני במתח לשמוע מה את אומרת.

מרב מיכאלי: בצדק.

מרב מיכאלי: אני אומרת שאני שומעת את חברי וחברותי ואני חוששת שנפלה פה טעות, כי תורה מסיני, למיטב ידיעתי, ניתנה לעם ישראל, לא לבית היהודי ולא לממסד הרבני, בכל הכבוד, ואתם יושבים פה ומציגים מצג שווא כאילו אתם דואגים לעם היהודי ולעם ישראל ואתם היחידים שדואגים לעם ישראל - -

משה גפני: אף אחד לא אמר את זה.

מרב מיכאלי: - - לא כן היא, משום שאילו הייתם דואגים לעם ישראל, אז לא היינו צריכים בכלל למעמד הזה ולא היו נוצרות כל הבעיות שבשלהן החוק הזה בכלל עולה על השולחן ובכלל לא היינו נמצאים בוויכוח הזה ובקרעים שאגב כבר נקרעו, ולכן אנחנו כאן.

אורי מקלב: את בכוונה אומרת עם ישראל ולא העם היהודי?

אורי מקלב: את אומרת עם ישראל סתם או שאת מתכוונת לזה?

מרב מיכאלי: אני אומרת "עם ישראל".

אורי מקלב: "העם היהודי" את לא אומרת.

מרב מיכאלי: אני אומרת "עם ישראל" וגם אתם אומרים "עם ישראל", בכל הכבוד.

אורי מקלב: לא, אני אומר "העם היהודי" במקרה הזה.

דוד רותם: לא, לא, לא.

דוד רותם: אני לא מרשה להפריע לה.

מרב מיכאלי: הדברים שנאמרים כאן חושפים לצערי את ההיפוך המאוד מסוכן בהיררכיה.

מרב מיכאלי: לפי דעתם של חברי הכנסת, הממשלה, ראש הממשלה, כולם כפופים לרבנים ולהסכמת הרבנים.

שולי מועלם-רפאלי: כשהם כפופים לבית המשפט העליון אין היפוך היררכיה, מרב, רק בכפיפות לרבנות הראשית פתאום ההיררכיה מתהפכת?

שולי מועלם-רפאלי: ראה זה פלא.

אורית סטרוק: מרב, ההלכה כפופה לרבנים - -

דוד רותם: לא, לא, לא.

דוד רותם: סליחה.

דוד רותם: אורית, אני לא מסכים.

אורית סטרוק: - - לא הכנסת כפופה לרבנים.

אורית סטרוק: הכנסת לא יכולה לבוא ולהחליט עניינים שבהלכה במקום הרבנים, עם כל הכבוד.

מרב מיכאלי: אולי במדינת הלכה הגיוני שכנסת וממשלה כפופים לרבנים, אבל מדינת ישראל איננה מדינת הלכה, היא מדינה דמוקרטית, ולכן יש - - -

שולי מועלם-רפאלי: היא מדינה יהודית ודמוקרטית.

משה גפני: במדינה דמוקרטית, מה צריך להישאר מהיהדות?

משה גפני: מה?

שולי מועלם-רפאלי: אם כל-כך שומרים על מעמד בית המשפט העליון, בואו נשמור גם על מעמד הרבנות הראשית לפחות כסמל של מדינה יהודית.

משה גפני: יפה, אז תגיד את זה.

שולי מועלם-רפאלי: אז בואו, בואו נתקדם.

אברהם מיכאלי: זה השלב הבא.

משה גפני: מרב, מה יישאר מהיהדות במדינה הדמוקרטית שאנחנו חיים בה כאן במזרח-התיכון?

קארין אלהרר: לא מהיהדות - - -

משה גפני: למה לקחנו מהערבים את ארץ-ישראל?

משה גפני: לא היינו כאן.

משה גפני: למה לקחנו מהם את זה?

מרב מיכאלי: בכל הכבוד, מר גפני, היהדות היא לא רק שלך.

משה גפני: לא שלי, שלך, תגידי - - -

מרב מיכאלי: אני מצטערת, יש כל מיני סוגים של יהדות.

משה גפני: תגידי מה יישאר מהיהדות לפי זה.

משה גפני: מה יהיה במדינה הזאת?

משה גפני: יבואו הערבים – דרך אגב, אני מחכה שהם יבואו – יבואו הערבים ויטענו: למה אתם יושבים פה?

משה גפני: הייתם באירופה, הייתם באמריקה, למה באתם לכאן?

דוד רותם: אנחנו יודעים שאתה מחכה להם.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת גפני, אל תיקח את הדיון לשם, בואו נישאר ביהדות של מדינת ישראל.

משה גפני: למה אני כאן ולמה את כאן, אנחנו יודעים.

משה גפני: אני שואל - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: הוא אמר שנשאר גפילטע פיש, ומה אנחנו המרוקנים?

דוד רותם: אני לא רוצה לקרוא לך לסדר, אבל אני תיכף אעשה את זה, כי אתה מפריע.

משה גפני: לא שמעתי.

משה גפני: מה?

משה גפני: מה אתה הולך לעשות?

דוד רותם: לקרוא לך לסדר.

משה גפני: לא, לא, אל תעשה לי את זה.

משה גפני: רק זה חסר לי.

מרב מיכאלי: אני מסכימה עם החברים שלי שהכנסת לא צריכה לקבוע מי יגייר ואיך יגייר.

מרב מיכאלי: ולכן מן הראוי היה שיבוטל לגמרי החוק שמחליט מי יכול לגייר ולא לגייר.

מרב מיכאלי: זה הדבר הנכון.

<קריאה: אין חוק כזה.

שולי מועלם-רפאלי: אין חוק.

מרב מיכאלי: הפקודה המנדטורית - - -

יובל שטייניץ: זה כל הסיפור.

יובל שטייניץ: יצא המרצע מהשק – בלי רבנות, בלי כלום.

מרב מיכאלי: הפקודה המנדטורית היום נותנת - - -

משה גפני: ראש העדה הדתית בכל דת.

מרב מיכאלי: הפקודה המנדטורית שהפכה לחוק היא חוק לכל דבר ועניין במדינת ישראל והיא קובעת מי ייגר ומי לא יגייר.

מרב מיכאלי: כל זמן שאתם משאירים את המצב הזה על כנו, שיש חוק שקובע מי יגייר, החובה שלנו כמחוקקים זה לדאוג לאלה שאין להם מי שיגייר אותם, ואנחנו לא צריכים להיות, מר גפני, דת מסיונרית, אבל למי שמבקש ומתדפק על דלתות ושערי עם ישראל ורוצה להיכנס, לא לתת לו בשום אופן את האפשרות?

משה גפני: - - -

דוד רותם: גפני, פעם ראשונה.

משה גפני: מה הבעיה?

משה גפני: - - - גפני, פעם ראשונה אני קורא לך.

אורית סטרוק: הוא בא והוא מתגייר.

מרב מיכאלי: החובה שלנו כמחוקקים להתחיל לפתור את הבעיות שהחקיקה הקיימת יצרה.

מרב מיכאלי: הדבר הנכון יהיה באמת לבטל את החוק הקיים, אבל כל זמן שזה לא נעשה יהיה התיקון הזה, שהוא אגב מאוד מינורי, אנחנו עדיין מדברים בסך הכול על גיור אורתודוקסי, בכלל לא פתחנו עוד את הדיון על גיור לא אורתודוקסי.

מרב מיכאלי: כל הצעקות הגדולות הן עדיין בתוך מאבקי הכוחות הפנימיים שלכם – מי יותר אורתודוקסי, הכיפה הסרוגה או הכיפה השחורה, הכיפה בפתח-תקווה או הכיפה בבני-ברק.

מרב מיכאלי: בכל הכבוד, מאבק כוחות פנימי - -

דוד רותם: הכיפה השחורה היא תמיד יותר אורתודוקסית.

דוד רותם: ..

מרב מיכאלי: - - שהוא ממש בושה וחרפה, שאתם הופכים אותו למאבק על דמותו של עם ישראל.

מרב מיכאלי: החוק הזה הוא ממש המינימום של המינימום של המינימום, והוא חייב לעבור.

דוד רותם: תודה רבה.

דב ליפמן: מי שיושב פה יכול לחשוב שמדברים על ויכוח בין אלה ששומרים הלכה ואלה שלו, ויכוח בין הלכה לאלה שנגד ההלכה.

דב ליפמן: היה חשוב לי שיהיה בפרוטוקול שאנחנו מדברים במיוחד על גיור של זרע ישראל.

דב ליפמן: יש מספיק מקורות להסתמך עליהם, כולל ראשוניים, ואם אנחנו באמת דואגים לעתיד עם ישראל, נסמוך עליהם ולא ניכנס למאבק מי יותר קיצוני ומי יותר מחמיר, אלא נגיע למצב שכן מקילים לטובת עם ישראל על-פי ההלכה ועל-פי המסורת שלנו.

אברהם מיכאלי: מי יקבע את זה אם לא הרבנות הראשית?

דב ליפמן: חבל שיש דתיים וחרדים, כמו שמרב אמרה, שרק רוצים להראות שהם יותר דתיים או הם יותר קיצוניים, ולא באמת דואגים ומעמיקים בהלכה להביא את המקורות ולעשות מה שטוב לעם ישראל וטוב למדינת ישראל.

דב ליפמן: תודה.

דוד רותם: תודה רבה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, כפי שוודאי שמת לב, יש פה כל מיני התרחשויות וכדומה.

אורית סטרוק: אני מבקשת התייעצות סיעתית של הסיעה שלנו, ואני מבקשת שהיא תהיה לאורך - - -

דב ליפמן: אני אביא לכם את המקורות, אתם יכולים ללמוד אותם.

דב ליפמן: זה חשוב, כי רוצים הלכה, רוצים מסורת, רוצים בית יהודי.

דב ליפמן: אני אתן לכם ועכשיו אתם יכולים לעבור על זה.

שולי מועלם-רפאלי: הרב דב ליפמן, מפאת כבודך, אין מקום לדיבור הזה.

שולי מועלם-רפאלי: רק מפאת כבודך, לא מפאת כבודנו חלילה ולא מפאת כבוד הרבנים.

שולי מועלם-רפאלי: רק מפאת כבודך אין מקום לדיבור הזה.

דב ליפמן: - - - יש.

שולי מועלם-רפאלי: אין מקום לדיבור הזה רק מפאת כבודך.

שולי מועלם-רפאלי: בכל זאת אתה רב בישראל.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת התייעצות סיעתית ואני מבקשת שהיא תהיה מספיק ארוכה כדי שנוכל לקיים אותה עם כל הסיעה שלנו- -

קארין אלהרר: חמש דקות.

אורית סטרוק: - - ועם כל מי שאנחנו מתייעצים, הסיעה שלנו, כי הדברים הרי גורל.

דוד רותם: עוד שנייה אחת.

דוד רותם: אלעזר שטרן, יש לו זכות תגובה.

דוד רותם: אלעזר, בבקשה.

אלעזר שטרן: רצה יוני שיטבון.

יוני שטבון: רק מילה אחת שקשורה לעצם העניין.

יוני שטבון: אנשים דיברו פה בכנות, הלב של הדיון סביב חוק הגיור ובכלל המעמד של הרבנות הראשית בישראל, כמו שאמרה חברת הכנסת מרב מיכאלי ביושר, ובכלל הקשר בין דת למדינה וכמו שאמר חבר הכנסת ניצן הורוביץ, שהסיפור פה זה גפילטע פיש בסוף, זה כל הסיפור.

ניצן הורוביץ: גם כבד קצוץ.

יוני שטבון: או כבד קצוץ, לשיטתך.

יוני שטבון: זה כל הסיפור של היהדות במדינת ישראל.

יוני שטבון: סוגיה נוספת שרציתי להאיר – המתגיירים.

יוני שטבון: יש פה ודאי עכשיו הרבה מתגיירים שרואים אותנו בתקשורת או בסוגיות אחרות.

יוני שטבון: המתגיירים שיראו חוק או החלטה שאינה מקובלת על-ידי הממסד הרבני הרשמי של מדינת ישראל, על-ידי כנסת ישראל, אנחנו מרחיקים אותם כך.

יוני שטבון: לא נכון, גם לשיטת מי שחושב שהחוק הזה ראוי, והחוק הזה לא ראוי – לא נכון לקדם חקיקה או החלטה שלא תהיה בקונצנזוס הישראלי, אחרת נרחיק אותם מתגיירים כשלכם ולנו זה כל-כך חשוב.

יוני שטבון: תודה.

קארין אלהרר: למה "שלכם ולנו"?

קארין אלהרר: אתה יכול להסביר לי?

יוני שטבון: לגבי החוק.

קארין אלהרר: למה העם היהודי לא כמכלול?

יוני שטבון: אנחנו מדברים פה על העם היהודי, חברת הכנסת קארין אלהרר.

יוני שטבון: אנחנו מדברים פה על העם היהודי.

שולי מועלם-רפאלי: אולי תלמדי את המקורות שמציע חבר הכנסת ליפמן.

שולי מועלם-רפאלי: לא רק לנו כדאי, כדאי גם ביש עתיד ללמוד אותם, חברת הכנסת.

קארין אלהרר: ההתנשאות הזאת לא מקדמת אתכם יותר מדי.

שולי מועלם-רפאלי: דווקא כן.

שולי מועלם-רפאלי: דווקא כן.

קארין אלהרר: אנחנו נראה את זה.

דוד רותם: תודה רבה, יוני.

דוד רותם: יש פה בקשה להתייעצויות סיעתיות.

משה גפני: חבר הכנסת אורי מקלב, ביקש בשם סיעת יהדות התורה.

אורי מקלב: אני בשם ש"ס מבקש יומיים.

אלעזר שטרן: צריך קודם לסיים את הדיון.

דוד רותם: תנו לי לסיים את הדיון ולעבור להצבעה, ואז אפשר לבקש התייעצויות סיעתיות.

משה גפני: בסדר גמור.

אברהם מיכאלי: בינתיים אלעזר מושך את החוק...

דוד רותם: אלעזר לא מושך שום דבר.

דוד רותם: בבקשה, רבותי, אני עובר להצבעה.

אורית סטרוק: ביקשנו התייעצות סיעתית.

דוד רותם: התייעצות סיעתית על מה?

אורית סטרוק: אנחנו מתייעצים עם רבותינו.

אורית סטרוק: אנחנו מתייעצים התייעצות רחבה בתוך הסיעה שלנו, הדברים הרי גורל, ואני מבקשת שיינתן לנו מספיק זמן להתייעצות הזאת.

דוד רותם: אין שום בעיה.

דוד רותם: תקבלו.

דוד רותם: אתם רוצים התייעצות סיעתית?

משה גפני: כן, כן, אנחנו מבקשים.

אברהם מיכאלי: גם סיעת הליכוד.

יריב לוין: סיעת הליכוד יודעת את עמדתה.

יריב לוין: מאחר שיש לה פה ייצוג עצום, חבר כנסת אחד, היא תסתדר בלי התייעצות.

דוד רותם: רבותי, ההצבעה תהיה מחר בשעה - - -

אורי מקלב: מחר ב-11:45?

דוד רותם: עוד לא קבעתי, אולי היום.

דוד רותם: ביקשתם התייעצות סיעתית, תקבלו התייעצות סיעתית עד היום בשעה 13:00 ואז אני אצביע.

אורית סטרוק: אז אל תיתן לנו התייעצויות סיעתיות.

אורית סטרוק: זה לא רציני.

דוד רותם: היום בשעה 13:00 אני אכנס את הוועדה להצבעה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, עד 13:00 זה לא מספיק.

דוד רותם: אני מחליט היום.

אורית סטרוק: סליחה, זה לא רציני.

דוד רותם: תתקיים הצבעה על הרביזיות.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אני יכול לדבר שתי דקות?

דוד רותם: ב-13:00 רק ישיבת הצבעות, אין דיונים.

אלעזר שטרן: עכשיו אני יכול לדבר?

דוד רותם: כן.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אמרת לי שההצבעה תהיה מחר.

אורית סטרוק: עזוב, דודו, אל תיתן לנו התייעצות.

אורית סטרוק: אם זה יום אחד, אל תיתן.

משה גפני: מה זה?

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

<קריאות: - - -

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אמרת לי שההצבעה תהיה מחר.

אורית סטרוק: עזוב, שנייה.

אורית סטרוק: דודו, אל תיתן לנו התייעצות.

אורית סטרוק: אם זה עד 13:00, אל תיתן - - -

דוד רותם: את לא רוצה?

דוד רותם: את מוותרת על ההתייעצות?

אורית סטרוק: זה לא רציני, אי-אפשר לקיים התייעצות בצורה כזאת.

אורית סטרוק: אתה נותן לנו עד 13:00, אל תיתן.

קארין אלהרר: היתה לכם פגרה שלמה להתייעץ.

דוד רותם: אני אתן לכם עד 13:00, תכפילי את הזמן ואת תראי שיש לך מספיק זמן.

אורית סטרוק: תגיד שיותר נוח לך להצביע ב-13:00, זה עניין אחר.

אורית סטרוק: אתה לא נתת לי שום התייעצות סיעתית.

אורית סטרוק: ביקשתי זמן להתייעץ עם רבנים, לא עושים את זה עד 13:00, עם כל הכבוד לך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש התייעצות עד מחר.

אלעזר שטרן: דודו, אמרו שסתם מושכים את הזמן.

אלעזר שטרן: אני מוותר עכשיו.

אלעזר שטרן: ניפגש ב-13:00 להצבעות.

אלעזר שטרן: תודה.

דוד רותם: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש הצבעה מחר.

אלעזר שטרן: הוא כבר הודיע.

משה גפני: אמרו לי שההצבעה מחר.

אלעזר שטרן: הוא כבר הודיע.

משה גפני: לי הודיעו שההצבעה מחר.

דוד רותם: אני נועל את הישיבה.

דוד רותם: הישיבה הבאה תתקיים בשעה 13:00 להצבעות.