הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 149, 2014-10-27 09:30

אמנון כהן: בוקר טוב, שבוע טוב, שנה טובה, חודש טוב, יום טוב ומבורך.

אמנון כהן: אנחנו מברכים את המושב הזה, שיהיה מושב מוצלח.

אמנון כהן: בעיקר שלא תהיה תקלה תחת ידינו, כי אנחנו רוצים לעשות דברים טובים לעם ישראל.

אמנון כהן: שהקב"ה ינחה אותנו נכון.

אמנון כהן: כבוד המבקר, ברוך הבא לדיון הראשון של המושב.

אמנון כהן: אנחנו מאחלים גם לכם לצוות, שתהיה עבודה פורייה.

אמנון כהן: נקבל דוח חדש ביום רביעי.

אמנון כהן: לא מספיק יש לנו עבודה, אתה כל הזמן מביא לנו עוד עבודה, עוד דוחות.

אמנון כהן: .. מי שלא עובד, לא טועה.

אמנון כהן: אנחנו מברכים.

אמנון כהן: תמשיכו, תתמידו.

אמנון כהן: אנחנו נשתדל ליישם ולהביא לדיונים, לראות את הגופים המבוקרים שמתקנים.

אמנון כהן: אני מתכבד לפתוח את הישיבה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

אמנון כהן: על סדר-היום: הפיקוח על הקדשות יהודיים דתיים - דוח מבקר המדינה 64ג', עמ' 1119.

אמנון כהן: נמצאת גם אתנו כאן המנהלת הכללית של משרד המשפטים, עו"ד אמי פלמור.

אמנון כהן: אני מברך אותך על תפקידך הרם.

אמנון כהן: את פעם ראשונה אצלנו בוועדה.

אמנון כהן: אמנם את מספר חודשים במשרד.

אמנון כהן: לא הפרענו לך.

אמנון כהן: רצינו שתיכנסי, תלמדי את העבודה.

אמנון כהן: עם קים המנכ"ל הקודם עשינו כמה דברים טובים לטובת המשרד.

אמנון כהן: היו גם קשיים לפעמים מול משרדי ממשלה, ואנחנו היווינו גשר, קידמנו הרבה דברים, ואני בטוח שברגישות שיש לך, כי שרה אמרה לי שאת מקצוענית מאוד-מאוד ולוקחת דברים ברצינות, יחד נעשה דברים, נתקן דברים לטובת כל אלה שזקוקים לחקיקות, לנהלים, גם יש לנו מחר דיונים בנושאים שקשורים למשרד שלך, כמו ועדת זיילר, כל המשרד הזה.

<אמי פלמור: גם בזה אנחנו מעורבים באופן יום-יומי.

אמנון כהן: אני יודע שקשה להביא אותך יום אחרי יום, אבל הדיון מחר הוא חשוב.

<אמי פלמור: אנחנו נערכים לדיון הזה.

אמנון כהן: אותך אני צריך.

אמנון כהן: כשמנכ"לית באה, היא רואה את הראייה הכוללת המערכתית, ואפשר להתקדם באמת.

אמנון כהן: אייל גלובוס, אני ביקשתי שתגיע, שנלמד, ומפה נצא עם בשורה.

אמנון כהן: אביטל, סגנית.

אמנון כהן: כמובן, אנחנו מברכים אתכם.

אמנון כהן: יש לכם שליחות אמתית, לעשות את הדברים האלה, כי סך הכול נושא הקדשות, כאשר הציבור אומר, במקום שהוא יחלק את זה בעצמו או שיחלק את זה כירושה, מחליט לתת את זה למדינה, לטובת הציבור, הוא סומך על המדינה, שנעשה את עבודתו נאמנה, שנשמור על הנכס או על מה שהשאיר לנו, וכאן ראינו בדוח שלא כל כך היינו נאמנים לאותם אנשים.

אמנון כהן: יש פה עניין שלא נגעו בו הרבה זמן.

אמנון כהן: חלילה אני חושש מאוד, כי אין טיפול, אולי חלק מהנכסים עברו לידיים אינטרסנטיות, שהלכו לדברים אחרים.

אמנון כהן: זו לא המטרה של אותו אדם שייתן את הנכס או את הקרן שהוא רוצה לתת.

אמנון כהן: לכן נשמע, כמובן, את עיקרי הממצאים של הדוח.

אמנון כהן: נמצא אתנו עו"ד יעקובי.

אמנון כהן: שלחת אליי חומר מאוד ממצה, התכתבויות.

אמנון כהן: התרעמתי מאוד, למה הדבר לא בא לידי ביטוי, ואמרתי שאולי לא עשיתם כלום.

אמנון כהן: אז אתה שלחת לי.

אמנון כהן: אני מברך.

אמנון כהן: ראיתי שמבחינת

אמנון כהן: כם, עשיתם ככל הניתן.

אמנון כהן: נשמע כאן מהמנכ"לית, איך אנחנו מתקדמים ויוצאים לדרך.

אמנון כהן: המטרה היא לתקן, למצוא נוסחה ומצב שכל הנכסים יהיו ידועים לכם, יהיו גם בהישג יד של האזרחים, שיהיו באתר האינטרנט, שהצאצאים שלהם יידעו שהכול מתנהל כמו שצריך, ולהפך - הם ישמחו ואף ייתנו עוד יותר נכסים, כי כשיש ברדק, ויושב-ראש ועדת הביקורת המדינה יגיד לא לתת שום דבר לנאמנות במדינת ישראל, יש פה הפקרות מוחלטת, זה יכול ללכת לידיים חלילה זרות ולאינטרסים אחרים - ודאי אף אחד לא ייתן.

אמנון כהן: באמת רוצים לחזק אתכם, לראות את הכשלים, למצוא נוסחה לתיקון.

אמנון כהן: אנחנו נעקוב מספר דיונים עד שהדברים הללו יתוקנו.

אמנון כהן: ארז, אני מאחל לך בתפקידך הרם – השתדרגת ברוך השם.

אמנון כהן: פגשתי אותו מאז ברמה החברית; לא בוועדה לביקורת המדינה.

אמנון כהן: מאחל לך הצלחה.

אמנון כהן: עבדנו כמה שנים יחד, קידמנו כמה חקיקות יחד.

אמנון כהן: אנחנו מכירים אחד את השני.

אמנון כהן: אני מברך את עם ישראל שזכינו באישיות כמוך, איש מקצוען, עניין ציבורי מאוד חשוב לו וערכי, וטיפלנו בדברים שהיו מוזנחים הרבה שנים, ברגישות.

אמנון כהן: זה יוצא לדרך, גם נושא כפר שלם.

אמנון כהן: יישר כוח.

אמנון כהן: נלך בשלב הזה לכבוד המבקר, לדוח.

אמנון כהן: תחושתי היתה לא טובה כשקראתי את הדוח.

אמנון כהן: דיברתי גם עם הייעוץ המשפטי קשות, שהפקרנו את העניין כמדינה.

אמנון כהן: אמרתי: למה לא ידעתי מזה קודם?

אמנון כהן: אני פה מ-99'.

אמנון כהן: למה לא יידעת אותי כחבר כנסת?

אמנון כהן: ועדת כספים, יש לנו דיונים פה, דיברו שיש חוסר תקנים.

אמנון כהן: אנחנו לא צריכים לחכות לדוח המבקר.

אמנון כהן: אני שליח ציבור, ואני מרגיש שלא עשיתי שליחותי נאמנה, כי פקידות אמתית שאני סומך עליה לא האירה את עיניי.

אמנון כהן: הוא אומר שפנה לכמה חברי כנסת שהתחילו לעשות משהו, אבל זה נמשך שנים על גבי שנים, והדבר כרגע הוא בהפקרות, ואני מאוד חושש, מקווה שאף אחד לא ישתלט על נכסים מסוימים מבחינה אינטרסנטית, אפילו מחר, עשה מזה ביזנס.

אמנון כהן: יכול להיות.

אמנון כהן: ברגע שאין לך תיעוד, אתה לא יכול לדעת, כי עשר שנים אף אחד לא נגע – כך אומר הדוח.

אמנון כהן: בבקשה, כבוד המבקר.

אמנון כהן: אחר כך נפתח את הדיון למבוקרים.

יוסף שפירא: בוקר טוב, כבוד היושב-ראש, מנכ"לית משרד המשפטים, שאני שמח שאת נמצאת פה היום, הגב' אמי פלמור, ראש הרשות אייל גלובוס, הגב' שרייבר, מכובדיי כולם.

יוסף שפירא: הנושא הזה מוכר לי יותר משלושים שנה בהיבטים שונים.

יוסף שפירא: עוד כעו"ד טיפלתי בבוררויות – בדרך כלל הדברים הללו הלכו לבוררויות בין נצים, נקרא לזה כך, שהמחלוקת היתה זכויות בנכסים שהם בעצם נכסי הקדש דתיים.

יוסף שפירא: ולמה הלכו לבוררויות – מפני שהנכסים הללו או לא רשומים בטאבו, או רשומים על שם הקדש, אבל הם עוברים מיד ליד, ולא היתה שום בקרה וביקורת על העניין הזה.

יוסף שפירא: גם רשות המסים לא ידעה מכך.

יוסף שפירא: כשאין מספיק פיקוח, זה המצב בשטח.

יוסף שפירא: אמרתי לעצמי: אולי פעם, כשאהיה מבקר המדינה, אעשה על זה דוח... אז הנה הגענו.

יוסף שפירא: גם כשופט נתקלתי במקרים האלה של נכסים שיש מחלוקת בין אנשים לגבי הזכויות או לגבי אי-תשלום של צד אחד לצד שני וכו'.

יוסף שפירא: ובאמת כשנכנסתי לתפקיד, נפגשתי עם עו"ד אלון בכר, שהיה בתפקידו של גלובוס, וגם עם גברת שרייבר?

<אביטל שרייבר: היו פגישות עם נציגי מבקר המדינה בהקשר הזה.

יוסף שפירא: נכון.

יוסף שפירא: לכן ביקשתי מהחטיבה, שנעשה על זה דוח, ואכן הדוח מאשש את חששותיי.

יוסף שפירא: נשמע מה המסקנות.

אמנון כהן: מי נמצאים מהנציבות?

אמנון כהן: אפרת.

אמנון כהן: ואוצר אני צריך.

אמנון כהן: תכין לי תשובות טובות, כן?

אמנון כהן: בבקשה, חיו.

<יובל חיו: אדוני היושב-ראש, נציג בקצרה את עיקרי הממצאים.

<יובל חיו: רק אומר, בסיכום הדוח התנסחנו במילים: יש חולשה ממשית של מערך הפיקוח על ההקדשות היהודיים.

<יובל חיו: אני יכול לומר שטרם סיכום הדוח הזה ההתלבטות היתה בין האמירה: לא מתקיים כלל מערך פיקוח ממשי על המערך הזה, לבין חולשה ממשית.

<יובל חיו: בסופו של יום מילותיו הזהירות של מבקר המדינה ניסחו את הדברים באופן הזה, אבל בהחלט אפשר לדבר על מערכת שהיא נעדרת פיקוח ממשי, נעדרת כל המרכיבים שאמורים להוות את הבסיס לקיום פיקוח.

<יובל חיו: אנחנו בקצרה נציג את עיקרי הממצאים.

<יובל חיו: הגב' ציפי שלזינגר.

<ציפי שלזינגר: לפי נתוני הנהלת בתי הדין הרבניים, הממונה כיום על הנושא, בשנת 2011 היו רשומים אצלה יותר מ-700 הקדשות יהודיים דתיים, ושווים הכספי הכולל היה יותר משלושה מיליארד שקלים וחצי.

<ציפי שלזינגר: ההקדשות הם נכסים וכספים המועברים לניהולם של נאמנים שאמורים לשמר אותם, לנהלם ולפתחם כדי לממש את מטרות ההקדש, לפי רצונו של המקדיש.

<ציפי שלזינגר: להלן עיקר הממצאים שהעלינו: משנת 1993 לא הוקצתה בתקן של הנהלת בתי הדין הרבניים משרה למפקח על ההקדשות.

<ציפי שלזינגר: נוסף על כך, משנת 2005 אין מפקח על ההקדשות, למרות חשיבותו הרבה של התפקיד בשמירת האינטרסים של המקדיש ושל הציבור.

<ציפי שלזינגר: במהלך הביקורת חלה התקדמות בנושא, ואולם משרות הפיקוח שעליהן הוסכם, טרם אוישו.

<ציפי שלזינגר: נמצא כי כבר לפני כעשור הכין מנהל בתי הדין דאז מאגר מידע ממוחשב על ההקדשות, אולם מאז הקמתו הוא לא עודכן.

<ציפי שלזינגר: נוסף על כך, גם המידע שהוכנס בשעתו למאגר, לרבות המידע על הנכסים, לא הונגש לציבור מאז.

<ציפי שלזינגר: מזה כעשר שנים שהנהלת בתי הדין אינה נוקטת פעולות יזומות לאיתור נכסים לא ידועים של הקדשות, אף שלפי הערכותיה, קיימים נכסים רבים כאלה.

<ציפי שלזינגר: מצאנו גם כי הנהלת בתי הדין לא אכפה את נאמני ההקדשות להגיש לה דוחות שנתיים כנדרש.

<ציפי שלזינגר: יתרה מכך, גם הדוחות המעטים שהוגשו, לא נבדקו על-ידיה.

<ציפי שלזינגר: מצאנו כי אין הקפדה על רישום הזכויות של הקדשות בנכסי מקרקעין.

<ציפי שלזינגר: משום כך לא ניתן למנוע את חשיפת הנכסים להשתלטות מצד גורמים פרטיים.

<ציפי שלזינגר: נציין עוד, כי במהלך הביקורת גם מצאנו נכסי הקדשות שאינם משמשים עוד כהקדשות, אלא נעשה בהם שימוש פרטי.

<ציפי שלזינגר: כן העלינו כי הנהלת בתי הדין אינה מפקחת הלכה למעשה על הליך מכירת הנכסים של הקדשות.

<ציפי שלזינגר: כמו כן, היא אינה בוחנת כיצד מנוצלת התמורה שהתקבלה בעבורם.

<ציפי שלזינגר: גם באשר לקרנות הכספיות שהן הקדשות, מצאנו כי הנהלת בתי הדין כמעט אינה מקיימת פיקוח עליהן.

<ציפי שלזינגר: במצב דברים זה, אין לבית הדין הרבני כלים לאתר קרנות שאינן מנוהלות כראוי.

<ציפי שלזינגר: כמו כן מצאנו שורה של ליקויים בעניין מינוי נאמנים על נכסי ההקדשות: לא נקבעו תנאי הכשירות, ההשכלה וההכשרה הנדרשים לשם מילוי תפקיד זה; אין מאגר נאמנים פוטנציאליים; רשימת הנאמנים שמונו אינה מפורסמת לציבור כנדרש, ואין תעריף קבוע לתשלום שכר הטרחה לנאמנים במקרים המתאימים.

<ציפי שלזינגר: מצאנו גם כי בשנים האחרונות מונו נאמנים אשר עלולים להימצא במצב של ניגוד עניינים בנוגע להקדשות מסוימים.

<ציפי שלזינגר: במשך עשרות שנים פעל בבית הדין בירושלים הרכב דיינים מיוחד, שהוסמך לדון בענייני ההקדשות מכל הארץ, אך הוא פורק בשנת 2006.

<ציפי שלזינגר: מאז דנו כל ההרכבים בבתי הדין השונים ברחבי הארץ בנושאי ההקדשות, למרות שהדבר דורש ידע ומומחיות מיוחדת, ובניגוד להנחיה מעודכנת של הרב הראשי לישראל בעניין.

<ציפי שלזינגר: אף שחלפו שנתיים מפרסום טיוטת כללי ההקדשות, שאמורה להסדיר היבטים רבים של פעילותם, הנושא טרם הגיע לכלל סיום.

<ציפי שלזינגר: ליקוי נוסף שהעלינו הוא שלעתים מוסדות ציבור זכאים לקבלת זיכויים ופטורים שונים ממסים, המותנים בהצגת אישור ניהול תקין.

<ציפי שלזינגר: למרות זאת, אין שום גורם המוסמך להנפיק להקדשות אישור כזה.

<ציפי שלזינגר: בשנת 2012 החלו בהנהלה לסרוק את המסמכים שבתיקי ההקדשות למערכת מחשב, אולם התברר לנו כי גם מלאכה זו לא נעשתה בצורה מסודרת, כך שבפועל המסמכים מפוזרים תחת שמות הקדשות שונים ולא ניתן לאתרם לפי שם ההקדש.

<ציפי שלזינגר: לסיכום, ההקדשות הדתיים הם חלק ממגזר הצדקה במדינת ישראל.

<ציפי שלזינגר: נושא זה בעל חשיבות ציבורית רבה, שהיקפו הכספי המוערך מסתכם בכמה מיליארדי שקלים.

<ציפי שלזינגר: לא אחת תומכים ההקדשות בפעולות ממשלתיות בתחומי החינוך, הבריאות והרווחה.

<ציפי שלזינגר: הערנו כי הממצאים בדוח חמורים, והם מלמדים על חולשה משמעותית בפיקוח מצד הנהלת בתי הדין הרבניים על ההקדשות.

<ציפי שלזינגר: ציינו כי קיים חשש ממשי שגורמים בעלי עניין השתלטו על חלק מנכסי ההקדשות.

<ציפי שלזינגר: לפיכך מחובת משרד המשפטים והנהלת בתי הדין, הן כלפי המקדישים שתרמו מהונם למטרות ציבוריות והן כלפי האינטרס הציבורי, ליצור לאלתר מנגנונים שיבטיחו טיפול מיטבי בהקדשות ופיקוח נאות עליהם.

אמנון כהן: אמרת שבכובע השני הרב שלזינגר היה שם?

<אמי פלמור: הרב דייכובסקי.

אמנון כהן: מתי יהיה חדש?

<אמי פלמור: אנחנו מקווים שבמהרה.

<אמי פלמור: התפקיד הוא זמני, והוא בסך הכול מכוח היותי מנכ"לית משרד המשפטים והיות הנהלת בתי הדין הרבניים יחידת סמך במשרדנו.

<אמי פלמור: לכן עד שייבחר מנהל קבוע, אני אמונה על ההיבטים האדמיניסטרטיביים של ניהול בתי הדין.

אמנון כהן: אבל התהליך התחיל?

<אמי פלמור: יש שיח מתמיד.

אמנון כהן: עוד שנתיים-שלוש השיח ימשיך?

<אמי פלמור: אני מקווה מאוד שלא.

<אמי פלמור: אני עושה כמיטב יכולתי כדי לקדם את זה, אבל זה לא תלוי בי.

<אמי פלמור: שרת המשפטים מקדישה לו זמן רב וגם הרב יוסף מקדיש לכך זמן רב.

<אמי פלמור: כל המעורבים בנושא יודעים עד כמה הדבר מורכב.

<אמי פלמור: אנחנו מקווים שהדבר יסתיים בהצלחה בקרוב.

<אמי פלמור: אבל דווקא הנושא הזה, סמכויותיי רלוונטיות לגביו.

<אמי פלמור: לכן אני יכולה לומר שעם כניסתי לתפקיד כמנכ"לית אחד הדברים הראשונים שעסקתי היה למנות את ראש רשות התאגידים החדש כדי שאפשר יהיה גם להתקדם עם איוש המשרה הרלוונטית למפקח, כי סברנו שמן הראוי שהמפקח הקבוע החדש הוא שיבחר את בעל המשרה.

<אמי פלמור: אכן במשרד המשפטים הושלמו כל התהליכים, ונבחר האדם המתאים לתפקיד.

<אמי פלמור: הוא נבחר כסוג של מינוי לשנתיים הקרובות כדי לראות לאן הולך התהליך הזה.

<אמי פלמור: במקביל, עם כניסתי לתפקיד הזמני בבתי הדין, ביקשתי לדעת איך מתקדם הנושא גם בהנהלת בתי הדין הרבניים.

<אמי פלמור: לשמחתי, בימים אלה אמורה להתכנס ועדת האיתור בראשות הרב יוסף.

<אמי פלמור: אנו מקווים –בימים אלה, כוונתי לתחילת חודש נובמבר.

<אמי פלמור: אנחנו אחרי החגים, ואפשר להתחיל להשלים את התהליך.

<אמי פלמור: אנחנו מקווים שייבחר מועמד מתאים, ונצא לדרך.

אמנון כהן: מה יהיה תפקידו?

<אמי פלמור: פיקוח.

<אמי פלמור: מפקח מטעם הנהלת בתי הדין.

אמנון כהן: נש"מ אישר שתי משרות.

אמנון כהן: שתיהן הולכות לשם?

<אמי פלמור: לא.

<אמי פלמור: משרה אחת להנהלת בתי הדין, ואחת – לראשות התאגידים.

<אמי פלמור: הולך להיות שילוב של שני הגופים בגלל הרגישות המיוחדת, בגלל שהנושא אינו שגרתי אנחנו רוצים להיכנס לתהליך הזה בזהירות בשילוב התובנות והניסיון המקצועי שיש ברשות התאגידים מצד אחד, והסמכות המיוחדת שיש לבתי הדין הרבניים בנושא וההזדמנות שתינתן לאדם שפועל מטעם הנהלת בתי הדין להביא את עולם הידע ולהביא את ההבנה לגבי המורכבות של הניהול של ההקדשות האלה מבלי שהאחד יתנגח בשני אלא להפך; ייתנו שלם, שמביא את השילוב בין שני העולמות.

<אמי פלמור: אני מאמינה שהליכי ועדת האיתור הללו יסתיימו בחודש נובמבר הקרוב, ואפשר יהיה לצאת לדרך עם תוכנית עבודה מסודרת, איך להתחיל את המיפוי קודם כל של ההקדשות, ואיך צריך לפעול.

<אמי פלמור: מדובר בתהליך חדש וראשוני.

<אמי פלמור: הוקצה לזה גם תקציב בהנהלת בתי הדין הרבניים כדי לתת את הכלים, אם זה כדי לפתח מערכת מחשוב מתאימה, בין אם זה להיעזר בכוח אדם שצריך יהיה להיעזר בו כמיקור חוץ לצורך מיפוי הנכסים.

<אמי פלמור: אנחנו נשמח, כמובן, לשוב לעדכן איך הדבר הזה מתקדם ומתפתח.

<אמי פלמור: אני חושבת שיש הבנה בין שני הגורמים שיכולים רק לתרום אחד לשני, יש הבנה שזו הדרך- - -

אמנון כהן: אני מבין מהדוח שיש הזנחה של עשור לפחות.

אמנון כהן: יש פה הרבה עבודה.

אמנון כהן: תקן אחד, מה יעשה אותו אדם שיבוא?

אמנון כהן: הוא אדם אחד.

אמנון כהן: יש פה תיקים שלא נגעו בהם - רק כדי לנקות את האבק מהתיקים צריך עוד אדם.

אמנון כהן: אני לא מדבר על לפתוח את התיק, לטפל בו, בנושא הקרקע שלו וטבו, לא טבו, משפטי.

אמנון כהן: אולי במחשבה, לטפל בבעיה אמתי, אז אולי לשנתיים, לבחון, אולי להעביר חלק מהתקנים לכאן, למסד את הנושא, להכניס אותו למחשוב, לאתר הכול, לאבחן את הכול, לבדוק את הכול.

אמנון כהן: אולי חודש, לא אמרתי כלום.

אמנון כהן: אבל לעבות פה את העבודה, ואז שייכנס למסלול הנורמטיבי, כמו שבצד השני, ואז אתה רואה שהכול עובד, ואז אתה מעביר את התקנים חזרה, עושה שכל חדש.

אמנון כהן: אבל מפקח יבוא, יישב, יבוא עוד שנה, עוד שנתיים, שלוש, בינתיים הנכסים - ההוא ישתלט על זה, ההוא ישתלט על זה.

<אמי פלמור: אדוני היושב-ראש, אפשרת לי לומר את המשפט האהוב עליי – כי אמרת שיש פה הזנחה של עשרות שנים – והמשפט הוא: אני פה רק מ-1 בפברואר 2014, ולגבי בתי הדין הרבניים, הרבה אחרי.

<אמי פלמור: אני רוצה להבהיר קודם כל שעומדים להתמנות והמשרות שיועדו הן שתי משרות בכירות של שני אנשים רציניים, שמבינים שהם צריכים לעשות פה שינוי אמתי ומשמעותי בטיפול בנושא הזה.

<אמי פלמור: בגלל שיש פה שאלה של איך עובדים יחד ואיך ניגשים לזה, כל אחד מהם לא עומד לבד בעולם; כל אחד בא מגוף גדול שיש לו אמצעים ויש לו שותפים נוספים.

<אמי פלמור: כל אחד פועל מתוך מנגנון קיים שיכול לסייע לו.

<אמי פלמור: כפי שציינתי, יש תקציב תפעול לזה.

<אמי פלמור: למי שלא זוכר, יש עכשיו החלטת ממשלה, שהממשלה לא יכולה לגדול מבחינת כוח האדם שלה.

<אמי פלמור: נשאר פה נציג האוצר.

<אמי פלמור: אני מקווה שהוא רשם לפניו, שהפנמתי את המסר הזה.

<אמי פלמור: לכן היכולת שלנו להגיד לך כרגע: עכשיו נקצה עשרה תקנים לנושא הזה, היא לא ריאלית.

אמנון כהן: המנכ"לית, אני עובד עם האוצר שנים רבות.

אמנון כהן: ברגע שהאוצר רואה שאם הוא לא ייתן בתקופה מסוימת – לא אמרתי עשר שנים; לא תקנים קבועים - הוא הולך לאבד פה נכסים של ציבור במילוני, אולי אפילו מגיע למיליארד, בהכרח חשיבה כלכלית לתועלת הציבור, הוא יבין - צריך להגיש את זה נכון.

אמנון כהן: יש פה נכסים שאנחנו לא יודעים עליהם, ויש פה נכסים שיוכל להיות שעברו מיד ליד, כבר עושים על זה קופונים, ויכול להיות שיש נכסים של הקדשות שמשכירים אותם, מישהו עושה על זה קופון בכלל, ולא המדינה עושה על זה קופון אלא הוא עושה.

אמנון כהן: לכן, כשמישהו מקצועי יבחן את הסוגיה, ויביא לו מספרים בדוקים, שיש פה דברים שצריך לעשות עבודה, למשל סכום כלשהו, תן לי שנה, שנתיים לעשות את כל העבודה, ואני חוסך 3.5 מיליארד – זה מה שאנחנו יודעים; יש פה הרבה תיקים שלא נגענו בהם, שאנחנו לא יודעים עליהם.

<אמי פלמור: אני מתחייבת בפניך, כי אני עם שני הכובעים על ראשי, שאנחנו ניתן את הכלים לשני הגורמים הבכירים האלה, שיוצאים לדרך.

<אמי פלמור: ברגע שהם יציגו בפניי תוכנית עבודה, יידעו איך העבודה הזאת צריכה להיראות, הם יקבלו את הכלים לבצע אותה באופן שבו דוח הביקורת יחיה בשלום עם המעקב אחרי הביצוע.

אמנון כהן: אני רוצה לעשות וי על הסעיפים.

<אמי פלמור: אני אבהיר את זה.

<אמי פלמור: אני חושבת שאנחנו נמצאים היום בעולם של תכנון.

<אמי פלמור: אני לא יכולה לומר לך מה היקף הצרכים.

<אמי פלמור: אני כן יכולה לומר שלקחנו במלוא הרצינות את דוח מבקר המדינה, הבנו שצריך להקצות לזה שני תקנים בכירים, שיודעים כבר לנהל.

<אמי פלמור: אנחנו לא מביאים טירונים שלא ראו דבר מימיהם.

<אמי פלמור: אני לא יכולה לומר לגבי הנהלת בתי הדין הרבניים, כי עוד לא נבחר האיש; אני יכולה לומר לגבי הבחירה שלנו.

<אמי פלמור: עשינו עבודה מאומצת כדי למצוא אדם שיש לו היכולות, יש לו את הניסיון הניהולי, יש לו הכלים לייצר פה תהליך עבודה מובנה, מוסדר.

<אמי פלמור: יידרשו אמצעים – יינתנו אמצעים.

<אמי פלמור: אני לא יכולה לומר לך כרגע אם האמצעים יתבצעו באמצעות תקנים או בדרך אחרת.

אמנון כהן: מיקור חוץ, לא משנה.

אמנון כהן: העיקר שהעבודה תיעשה.

<אמי פלמור: לכן אני אומרת שלא צריך להסתכל על שני התקנים ולומר: זה רק שני תקנים.

<אמי פלמור: מדובר בשני גורמים בכירים בתוך המערכות שפועלים בהם, שיש להם יכולת להגיע למנהל, לדרוש ממנו סיוע, ולקדם את הנושא.

אמנון כהן: הבהרת את הנקודה נכון.

אמנון כהן: המבקר, בבקשה.

יוסף שפירא: אני רוצה להציע, אם כי לדעתי הדברים מובנים מאליהם, אבל צריך לדעתי לפנות לרשות המסים, שיש לה מחלקת מודיעין, מחלקת חקירות, כדי שאולי ייכנסו לעובי הקורה; אולי גם ייצאו בהודעה על גילוי מרצון על עבירות שנעשו פה במהלך השנים.

יוסף שפירא: גם מפסידים, גם משכירויות וגם מהעברות – מס רכישה, מס שבח וכדומה.

יוסף שפירא: אולי גם לשלוח לו העתק מהדיון הזה.

<אמי פלמור: אדרבא.

<אמי פלמור: לאור ההמלצות של מבקר המדינה, שכמובן אנחנו רושמים לפנינו, זה מחזק את הדגש ששמתי על הבכירות של האנשים שנבחרו.

<אמי פלמור: הם צריכים להיות מסוגלים להפעיל את כל הגורמים כדי באמת לקבל את המידע.

<אמי פלמור: זה לפעול באמצעות אחרים, ואחר כך לנתח ולקדם את הנושא בכלים שיהיו להם.

<אמי פלמור: בהחלט נרים את הכפפה הזאת.

אמנון כהן: בסיכום נכתוב להם, גם נעביר להם, שיהיו שותפים אתכם באיתור, יש כוח האדם שלו, ובשיתוף פעולה עם מכובדנו.

יוסף שפירא: לראות איפה לא נעשו עסקאות בגוש חלקה מסוים במשך עשרות שנים.

<אמי פלמור: אני מציעה שניכנס לא ברגל גסה לנושא אלא ברגל חכמה, בשכל, לא ממקום שבא ומצביע באופן בוטה על ביצוע עבירות או על דברים מסוג זה.

<אמי פלמור: אני חושבת שאנחנו צריכים קודם כל ללמוד את הנושא.

<אמי פלמור: המבקר נתן לנו את הפלטפורמה כדי לצאת לדרך הזאת.

<אמי פלמור: אני מתחייבת שהדבר הזה ייעשה במלוא הרצינות כולל איתור של עבירות שנעשו, אבל אני חושבת שהצורך הראשוני הוא לאו דווקא גילוי העבירות אלא יותר ההזנחה בניהול ובפיקוח.

<אמי פלמור: את הדבר הזה אנחנו ודאי יכולים להתחיל ולהקים בצורה חכמה ותוך שיתוף פעולה בין שני הגופים.

<יובל חיו: אפשר שאלה?

<יובל חיו: המשרות אושרו באפריל 2013.

<יובל חיו: חלפו חודשים רבים מאז.

<יובל חיו: נאמר פה שבחודש נובמבר צופים שכבר יהיה האדם.

<יובל חיו: זו הערכה ריאלית?

<אמי פלמור: ודאי.

<אמי פלמור: אני רוצה לומר בתור אחת שיש לה עכשיו לא מעט ניסיון עם התהליך של יצירת משרות ויציאה למכרז, וכל התהליכים האלה - מדובר בתהליך מובנה.

<אמי פלמור: במקרה גם היתה רפורמה בנציבות במהלך השנה האחרונה, שהיא רפורמה מבורכת וחשובה, כל דבר כזה הוא מעכב, אבל אצלנו במשרד למשל התחלף ראש רשות התאגידים.

<אמי פלמור: בגלל החשיבות שייחסנו למשרה הזאת ובגלל הבכירות שייחסנו למשרה הזאת חשבנו שמן הראוי קודם כל לבחור את הממונה, ורק אז לבחור את המפקח.

<אמי פלמור: מאחר שהתחלפו גם מנכ"לים במשרד המשפטים, חיכו שייבחר מנכ"ל.

<אמי פלמור: המנכ"ל בחר את ראש הרשות.

<אמי פלמור: ראש הרשות בחר את הממונה.

<אמי פלמור: כאמור גם הנהלת בתי הדין הרבניים, היתה תקופת מעבר.

<אמי פלמור: יש עכשיו ועדת איתור.

<אמי פלמור: היא כבר קבועה.

<אמי פלמור: עומד בראשה הרב יוסף.

<אמי פלמור: אנחנו רואים את הסוף.

<אמי פלמור: אני מתחייבת בפניכם שכבר יצאנו לדרך.

<אמי פלמור: העובדה שבמשרד המשפטים יש הגורם שיכול להתחיל להיערך לתהליך הזה, זה אומר שברגע שייבחר הגורם המתאים על-ידי הנהלת בתיה דין הרבניים, אפשר יהיה להתחיל לפעול.

אמנון כהן: אייל, שוב אני אאחל לך הצלחה.

אמנון כהן: מתי נבחרת?

<אייל גלובוס: ביוני האחרון.

אמנון כהן: אז למדת את העסק.

<אייל גלובוס: כן.

<אייל גלובוס: אני עובד ותיק של משרד המשפטים.

<אייל גלובוס: לפני כן הייתי מנהל האגף לסיוע משפטי במשרד.

אמנון כהן: אני קודם כל מאחל לך הצלחה בתפקידך הרם, החשוב, השליחותי.

אמנון כהן: יש פה שני הקדשות.

אמנון כהן: הפן האחר מטופל טוב, האזרחי יותר, ופה פן ערכי, מבחינתי הכול ערכי, כי אדם שנותן את הנכס שלו לטובת הציבור זה ערך עליון, ואני רוצה שאנחנו גם כפקידות וגם כנבחרי ציבור לא נפגע בערך הזה, כי אנחנו עלולים לפגוע, ואז אנשים יגידו: יש שם הפקרות, אני לא רוצה.

אמנון כהן: אני גם נזהר מאוד – לא הוצאתי הודעות לעיתונות שנבהיל מישהו חלילה.

אמנון כהן: המטרה שלנו לתקן, ואתה בתפקידך החדש צריך לראות מנקודת מבט, איך אנחנו רואים את התמונה בהתייחס לדוח מבקר המדינה, כך שהאיתור וההסדרה שלו מול מינהל מקרקעי ישראל אולי, קרקע שייכת, לא שייכת, כי אלה היו קרקעות ישנים יותר, לפני קום המדינה - איך מסדירים את הדברים האלה.

אמנון כהן: זה תהליך, זה עבודה, זה משפטים, זה ייעוץ משפטי.

אמנון כהן: זה הרבה עבודה.

אמנון כהן: לאחר מכן לראות, מה אנחנו מניבים מתוך זה.

אמנון כהן: יכול להיות שיש חלק מהנכסים שלא שמנו לב, אבל מישהו עושה על זה קופון לעצמו.

אמנון כהן: איך אנחנו אוכפים שהמדינה או הציבור ייהנו מזה.

אמנון כהן: אם יש מיסוי, המדינה.

אמנון כהן: אם יש פה פעולות משלימות, כמו שכותב מבקר המדינה, פעולות משלימות לחינוך ורווחה, ואנחנו כאילו מישהו אחר נהנה, פרטי.

אמנון כהן: איך אתה רואה בכובעך הרם, איך אנחנו הולכים להסדיר את הצד הזה, שנגיד: עשינו שליחותנו נאמנה?

<אייל גלובוס: כמו שאדוני אמר, אחד מכובעיי הוא רשם ההקדשות הציבוריים, ואני רוצה קודם להבהיר ששם באמת הדברים מתנהלים בצורה אחרת לגמרי: יש פיקוח, יש בקרה, התיקים נמצאים, הם סרוקים, הם פתוחים לעיון הציבור, כי זה חלק נכבד.

אמנון כהן: כמה עובדים מתעסקים בפן הזה אצלכם?

<אייל גלובוס: יש מחלקה, אמנם קטנה, של מספר עובדים בודדים שמתעסקים כרגע בנישה הספציפית הזאת, שכוללים גם עורכי דין, גם רואי חשבון ועובדי מינהלה, ועסוקים בכל ההיבטים השונים, לרבות- - -

אמנון כהן: כמה נכסים יש בצד הזה?

<אייל גלובוס: קשה מאוד להעריך את הנכסים, אבל גם, כנראה, מדובר במיליארדי שקלים בכל ההקדשות.

<אייל גלובוס: סכומים מאוד נכבדים.

אמנון כהן: זה בערך חצי-חצי?

<אייל גלובוס: אין לנו לגמרי כלים להעריך את הדברים.

<אייל גלובוס: אפילו לגבי ההקדשות הציבוריים קשה להעריך בדיוק את הסכומים.

אמנון כהן: אבל נכסים יודעים, שעל כל נכס לא פספסתי כלום?

<אייל גלובוס: כן.

<אייל גלובוס: חלק גדול מההקדש הוא להתחיל מההתחלה, ולאתר בכלל שזה הקדש.

<אייל גלובוס: תכף אסביר שגם עשינו פעולות בכיוון הזה בהקדשות הציבוריים, וחלק אחר הוא לאתר את הנכסים של ההקדש, ולראות בדיוק מה קורה.

<אייל גלובוס: לאחר שיש המסגרת, אפשר להתחיל לפקח.

אמנון כהן: איך עושים את זה בצד השני?

<אייל גלובוס: בצד השני זה קצת יותר מורכב, אבל כפי שאמרה המנכ"לית, הכוונה היא ללכת בשיתוף פעולה.

<אייל גלובוס: אנחנו בהידברות גם בנושאים אחרים, והרעיון הוא לשבת יחדיו.

<אייל גלובוס: יש שני גורמים שאמורים לשבת, למפות ולחשוב איך עושים יחדיו, לרבות חלוקת סמכויות בין הגופים השונים, לחשוב איך עושים את כל ההיבטים השונים שעליהם אנחנו מדברים.

<אייל גלובוס: לכן כרגע העבודה היא פחות עם הרגליים ויותר עם הראש, יותר לבנות את התבנית, לאתר ולראות מה צריך לעשות לעתיד.

<אייל גלובוס: יותר לראות את נקודות הדמיון, ואם יש גם נקודות שוני בין הסוגים השונים של ההקדשות, ולראות איך אנו מטפלים בסוגיה הזאת.

<אייל גלובוס: זה לא אומר שכרגע נהיה שנתיים רק בתהליך של מיפוי.

<אייל גלובוס: נתחיל בתהליך מיפוי, אבל תוך כדי המיפוי נתחיל להפעיל בשיתוף פעולה תהליכים של פיקוח ובקרה ואיתור.

אמנון כהן: בחנת דברים שכבר נעשו.

אמנון כהן: שלחו אליי במייל, יש אברהם קפלן, שעשה עבודות עוד ב-2007.

אמנון כהן: הוא עשה גם את העץ.

אמנון כהן: אולי יש לבחון – לא צריך ליצור משהו חדש.

אמנון כהן: לראות מה מתאים להיום.

אמנון כהן: אמנם עברו הרבה שנים, אולי משם אפשר לקחת, לשנות.

אמנון כהן: יש ניסיון שלכם בדרך המצטברת.

אמנון כהן: יש דברים על השולחן.

אמנון כהן: ממפים שם, לראות מה מהניסיון שלכם, ואז בונים משהו.

אמנון כהן: המטרה היא אולי, בראייה שלך כמערכת, תקופה מסוימת לעבות אותה מבחינת כוח אדם, לעשות את העבודה והכול, וברגע שיגיעו למנוחה ולנחלה, כמו אצלך – הכול ממוחשב, הכול כבר יודעים, ואז יודעים פחות או יותר מה הגודל שלך מבחינת נכסים, פה מבחינת גודל, ואתה אומר: מספיק פה תקן וחצי, לא יותר, רק לשמור ולטפל ולעשות חוזים חדשים או מכירות כך וכך.

אמנון כהן: זה מה שאני רוצה לשמוע פה, שאנחנו יוצאים לכיוון, כי אתה לא יודע כרגע כמה כסף תצטרך.

אמנון כהן: אחרי שהצוות יעשה את העבודה, נראה במה מדובר.

אמנון כהן: פה מדובר בכ700 נכסים, בכ-3.5 מיליארד.

אמנון כהן: יכול להיות שיש יותר.

אמנון כהן: יכול להיות שתגלו עוד, ורשות המסים, אחרי שתעשה עבודה מסונכרנת אתכם, תגלה עוד נכסים שבכלל לא ידענו עליהם, ומישהו עשה עליהם בינתיים קופון.

אמנון כהן: איך אתה מסתכל?

<אייל גלובוס: יש בהחלט כוונה להיעזר בדברים שנעשו בעבר, וכל גוף יתרום מהידע ומהניסיון שלו, וכרגע אנחנו לא בדיון על משאבים.

<אייל גלובוס: בשלב הראשון אנחנו צריכים להחליט מה גדר הסוגיה, ואיך אנחנו מטפלים בה.

<אייל גלובוס: לאחר מכן, אם נצטרך, נפנה למשאבים.

<אייל גלובוס: יכול להיות שנוכל גם עם המשאבים הקיימים שלנו.

<אייל גלובוס: תלוי בממצאים שיהיו ובהחלטות שיתקבלו.

<אייל גלובוס: יש לנו גם ניסיון שעשינו אצלנו עם איתור, בלי גופים חוקרים וכדומה, אבל עשינו פעילות שלנו לאיתור נכסים בהקדשים ציבוריים.

<אייל גלובוס: הצלחנו לאתר הרבה מאוד באוניברסיטאות השונות, אבל גם במקומות אחרים.

<אייל גלובוס: ייתכן שגם כאן נעשה את הדברים.

<אייל גלובוס: כמו שנאמר פה, כרגע צריך להתחיל עם הבסיס הקיים על-מנת, ולראות איך פועלים כדי לשמר את הקיים, כדי לאתר את זה.

<אייל גלובוס: כך אנחנו מתכוונים לפעול.

אמנון כהן: מה לוח הזמנים שאתה צופה?

אמנון כהן: אני רוצה לקבוע דיון מעקב.

אמנון כהן: רוצה שתעשו עבודה, לא רוצה להיות נודניק, כל שבועיים לקרוא לכם, אבל מה סביר אתה חושב – אני רוצה שתעשו עבודת מטה עם המנכ"לית ותבואו מוכנים עם המנגנון המקצועי שלכם, לומר: בשביל להסדיר את הנושא הזה, צריך שנתיים לתת פה דגש, משאבים לשנתיים כרגע, כמו שראיתי שהתייחסתם לשנתיים, ואחרי שיישרת קו – מתי אתה חושב שנגיע לשלב הזה?

<אייל גלובוס: השאלה לאיזה שלב אדוני מתכוון.

<אייל גלובוס: לשלב של לגמור הכול, יש תכנון של שנתיים.

<אייל גלובוס: לשלב של התקדמות משמעותית, אני מעריך שתוך מספר חודשים, לאחר שימונה הקולגה שיעבוד יחד עם האדון שלנו, שנמצא כאן אתנו, עו"ד יניב לוי, שיש לו ניסיון בתחום ומכיר את הנושא, ויש לו ניסיון של חטיבה בעמותות, לכן אני חושב שתוך מספר חודשים אפשר יהיה להתקדם.

<אייל גלובוס: ברור שלא להשלים את זה תוך מספר חודשים.

<אייל גלובוס: אני מקווה שתוך שנתיים אפשר יהיה להשלים את המהלך וליצור מערכת שונה לגמרי עם פיקוח ובקרה.

אמנון כהן: אתם תנחו את מי שייבחר לעבוד על-פי דוח מבקר המדינה, כן?

אמנון כהן: זו תוכנית העבודה.

<אייל גלובוס: התוכנית חייבת להיות תוכנית משולבת.

אמנון כהן: יש פה כמה נהלים ודברים שמבקר המדינה מציין מ-2011, שלא קיבל את האישורים הנדרשים.

אמנון כהן: כמובן, יש סיעור מוחות.

אמנון כהן: לכל אחד יש הערה.

אמנון כהן: המשפטנים יודעים לומר: לא כך אלא כך.

אמנון כהן: איפה עומדים הנהלים מ-2011?

אמנון כהן: למה זה לא מתקדם?

אמנון כהן: ארז.

<ארז קמיניץ: אולי אקדים.

<ארז קמיניץ: בניגוד לחבריי המכובדים שדיברו קודם לכן, אני קצת עם פרספקטיבה יותר ארוכה של זמן, לא יודע אם זה יתרון או חיסרון.

<ארז קמיניץ: מבחינתי, השלב שהגענו אליו הוא משמעותי מאוד.

<ארז קמיניץ: לא יודע לומר באיזו רמת חשיבות להגדיר אותו, אבל הוא משמעותי מאוד מבחינתנו.

<ארז קמיניץ: צריך להבין שלשלב הזה שהגענו אליו עכשיו קדמו שורה ארוכה של דיונים.

<ארז קמיניץ: לכן זה גם לקח הרבה זמן.

<ארז קמיניץ: הדיונים האלה נשאו אופי עדין מאוד.

<ארז קמיניץ: יש פה שאלות שנוגעות לסמכויות בתי דין אל מול סמכות המערכת האזרחית.

<ארז קמיניץ: היינו על נתיב אחר לחלוטין – היינו על נתיב לא טוב.

<ארז קמיניץ: לקח זמן והרבה חוכמה ועדינות ורגש, והמנכ"לית התייחסה לזה קודם, ואני חושב שצריך להמשיך בדרך הזו, כדי מצד אחד, לייצר פלטפורמה משפטית שנוכל לחיות אתה, אל מול הסמכויות לפי חוק כפי שאנחנו מבינים אותה, ומצד שני, לקבל את המיטב מכל העולמות.

<ארז קמיניץ: במובן הזה אני חושב שהפרקטיקות שרשות התאגידים סיגלה לעצמה לאורך השנים, ודאי לאחר שנבנתה שם החטיבה לפיקוח על מלכ"רים, היינו על עמותות ועל חברות היתרי ציבור ועל הקדשות ציבוריים, הפרקטיקות הללו הן פלטפורמה מצוינת לשדרג את הפיקוח על הקדשות הדתיים, ומשכך שיתוף הפעולה פה הוא משמעותי, הכרחי להצלחה, והיתרון שבו, שהוא הסיט הצדה את המחלוקת המשפטי שהיתה ועודנה, ויוצא לדרך חדשה בעצם עם שילוב בין שני העולמות בלי לומר: זה גובר על זה בצורה מובהקת, אלא לומר: אנחנו מנצלים את הידע שיש בשני העולמות.

<ארז קמיניץ: אין ספק שהפרקטיקות הפיקוחיות שיש אותן ברשות התאגידים, בחטיבה שאביטל עומדת בראשה, של פיקוח על מלכ"רים, זה מקצוע.

<ארז קמיניץ: מפקח על מלכ"רים זה מקצוע.

<ארז קמיניץ: יש הניואנס של הקדשות דתיים בתוך המלכ"רים, ויש תת-הניואנס של הקדשות דתיים בתוך ההקדשות.

<ארז קמיניץ: חייבים להכיר את העולם כדי לדעת מה צריך לפקח, מה לדרוש, איך לא להיכנס ברגל גסה בדרישה עצמה.

<ארז קמיניץ: צריך להבין את סמכויות בית הדין מהבחינה ההלכתית.

<ארז קמיניץ: צריך להתחשב בזה, ולדעת איפה ללחוץ, איך ללחוץ ומתי ללחוץ.

<ארז קמיניץ: אולי קל הדבר בעיניכם, אך בעיניי מדובר פה בתהליך שלקח זמן רב להגיע אליו.

<ארז קמיניץ: דוח מבקר קודם התייחס לשאלה הזאת כבר ב-2005 או 2006.

<ארז קמיניץ: גם אנחנו נחשפנו לקשיים הגדולים מאוד בפיקוח אגב סיפור משב לדך וסיפור ביקור חולים - שניהם הקדשות שיש בהם ניהול אדיר ממדים.

<ארז קמיניץ: בסופו של דבר בתי חולים זה משהו שהוא מנוהל בצורה מאוד אינטנסיבית.

<ארז קמיניץ: יש הקדשות שמצריכות מגה ניהול, ויש כאלה של בית כנסת או של נכס אחד שמיועד לשימוש לעניי העדה הספרדית או משהו מסוג זה.

<ארז קמיניץ: בסופו של דבר המערכת של רשות התאגידים יודעת לייצר פרקטיקות פיקוח גם להקדשות הגדולים מאוד וגם להקדשות הגדולים.

<ארז קמיניץ: את הדבר הזה צריך להעתיק גם להקדשות הדתיים.

<ארז קמיניץ: בין הדברים האלה אני חושב שמה שהמבקר עמד עליו בדוח שלו, צריך לעבור דבר-דבר.

<ארז קמיניץ: רוב הדברים שנכתבו בדוח הם ודאי נושאים שחייבים להידרש אליהם.

<ארז קמיניץ: ודאי ראש רשות התאגידים והממונה עחדש שנבחר יעשו את סדרי העדיפויות.

<ארז קמיניץ: ודאי חייבים לייצר פה סדרי עדיפויות.

<ארז קמיניץ: אי-אפשר לטפל בכול מייד.

<ארז קמיניץ: כרגע המסך צבוע בהרבה אדומים ומעט ירוקים.

<ארז קמיניץ: אני חושב שצריך כרגע לייצב את הקיים, להתחיל לצבוע את האדומים בירוקים לאט-לאט, ולראות מה עומד בפנינו, איזו עוצמה עומדת בפנינו, ולפי זה להמשיך ולייצר את הפתרונות הראויים.

<ארז קמיניץ: חלק מהעניין זה השאלה שאתה מעלה.

<ארז קמיניץ: הכללים האלה שצריכים לחול על הנאמנים, על ההקדשות הם כללים שצריכים לדבר בצורה אחידה: אנחנו בעד רגולציה אחידה, היינו אם יש כללים, בין אם זה בחקיקה ראשית, בין אם בתקנות ובין אם הוראות נוהל שקיימות ברשות התאגידים, ועוסקות בשאלה כיצד לפקח, מה לדרוש, אילו דוחות לדרוש ומתי, איך ממנים נאמנים, איך פונים לערכאה שיפוטית, לבקש בקשה למינוי נאמנים, מה עושים עם שכר - כל הכללים הללו צריכים להיות פחות או יותר אחידים גם לגבי הקדשות ציבוריים אזרחיים במירכאות וגם- - -

אמנון כהן: בהתחשב.

אמנון כהן: יכול להיות שיש שם ניואנסים מיוחדים.

<ארז קמיניץ: ודאי.

<ארז קמיניץ: אבל העקרונות צריכים להיות זהים.

<ארז קמיניץ: כמובן, צריכים לעשות את ההתאמות.

<ארז קמיניץ: לכן חלק מהעבודה - ופה גם אנחנו כייעוץ וחקיקה נהיה חייבים לעזור – זה לייצר פלטפורמה אחידה.

<ארז קמיניץ: הכללים שמדובר בהם, צריך לראות עד כמה האחידות נשמרת.

אמנון כהן: 2011 קיבלתם.

אמנון כהן: יש אזרחיים?

<ארז קמיניץ: על חלק מהדברים יש.

<ארז קמיניץ: אנחנו גם במהלך חקיקתי חדש.

<ארז קמיניץ: כל תחום ההקדשות אדוני הוא תחום סבוך וקשה.

אמנון כהן: לכן שמנו אותך, שתטפל בזה.

אמנון כהן: מה חשבת?

אמנון כהן: לקחנו איש מוכשר.

<ארז קמיניץ: גם תכנון ובנייה.

<ארז קמיניץ: ..

אמנון כהן: כן.

אמנון כהן: אלה חוקים חשובים - חוק המרפסות הידוע.

אמנון כהן: ..

אמנון כהן: שנתיים ישבנו על המדוכה... בסוף עבר.

<ארז קמיניץ: בסופו של יום אנחנו מנסים לשפר כל הזמן.

<ארז קמיניץ: כרגע אנחנו נמצאים במהלך חקיקתי של חקיקה ראשית, שנגיע אתו לכנסת בקרוב, אני מקווה, שאחרי שנפתור את כל הדילמות שעלו בפנינו.

אמנון כהן: חקיקות על מה?

<ארז קמיניץ: אנחנו מייצרים פלטפורמה לחקיקה ביחס להקדשים ציבוריים, אזרחיים.

<ארז קמיניץ: את הפלטפורמה הזאת נרצה, גם אם לא בכללים, לא בהכרח בחקיקה ראשית, לפחות בהיבטי הפיקוח – לא בהיבט הדיון המהותי, שהוא הרבה יותר סבוך, אבל בהיבטי הפיקוח להעתיק או לשעתק - לא אחד לאחד, אבל לפחות לקחת את העקרונות, ולהעביר אותם גם להקדשות דתיים.

אמנון כהן: הנהלים שהיו ב-2011, שעברו לעיונך, הם לא- - -

<ארז קמיניץ: הם לא כל כך עברו לעיוני.

<ארז קמיניץ: בסופו של דבר חיכינו להשלמת המהלך שבו- - -

אמנון כהן: שלוש שנים עברו.

<ארז קמיניץ: אסביר.

<ארז קמיניץ: רצינו קודם כל שיהיה רשם הקדשות דתיים בבתי הדין, כי לולא זה יכול להיות שכללים כאלה ואחרים הם לא רלוונטיים ליישום, כי זה לא תואם את המצב העובדתי שצריך לבדוק אותו לאשורו.

<ארז קמיניץ: צריך לקחת את 700 ההקדשות הרשומים - נניח שמתחילים בהם - לראות מה מצבם.

<ארז קמיניץ: אם לצורך העניין אין שם נאמן, מה יעזור שאקבע כללים ביחס לאין נאמן הזה?

<ארז קמיניץ: אני צריך קודם כל לחפש את הנאמן, אם הוא חי או לא חי, האם השתלט מישהו אחר על הנכס הזה, היינו יורש של אותו נאמן שנפטר, שניכס את הנכס לעצמו.

<ארז קמיניץ: צריך לעשות פעולות אחרות לגמרי.

<ארז קמיניץ: צריך ללכת לערכאה המשפטית ולדרוש את הנכס ממנו.

<ארז קמיניץ: צריכה להיות פעולה אחרת.

אמנון כהן: יש כללים, מי יכול להיות נאמן?

<ארז קמיניץ: אתה נכנס קצת לדין המהותי, אז בוא ניכנס לדין המהותי.

<ארז קמיניץ: נאמן בדרך כלל, בהקדשות ציבוריים, ממונה על-ידי היוצר של ההקדש.

<ארז קמיניץ: היוצר אומר פלוני אלמוני, יושב-ראש ועדה לענייני ביקורת המדינה בכנסת, אני סומך עליו ורוצה שהוא יהיה נאמן, באופן אישי.

<ארז קמיניץ: בסופו של דבר זה הפררוגטיבה של יוצר ההקדש.

<ארז קמיניץ: וזה חלק מההיבט האישי בהקדשה, כלומר יוצר ההקדש כמי שרוצה לתרום לחברה מנכסיו, לאומד דעתו יש משמעות רבה בדיני ההקדשות.

<ארז קמיניץ: חלק מאומד דעתו זה גם השאלה, מי ינהל את נכסיו.

<ארז קמיניץ: בסופו של דבר, אם החליט פלוני שאלמוני יהיה הנאמן, אנחנו צריכים לכבד את אומד דעתו, ולכן לומר: אותו איש חייב להיות בעל השכלה של תואר שני באוניברסיטה, כי כך החלטתי בכללים של המלכות - זה לא בהכרח נכון.

אמנון כהן: אבל אתה יכול לכוון אותו איכשהו, לא?

<ארז קמיניץ: נכון.

<ארז קמיניץ: נתן השופט ברק דוגמה: אם אדם מינה כנאמן לצורך אמירת קדיש על קברו לאורך שנים רבות, מינה אדם שסובל מהפרעה נפשית של ניתוץ מצבות, כנראה שבית המשפט יתערב ויחליף את אותו נאמן, אבל אנחנו בסופו של יום לא רוצים להתערב יותר מדי באומד דעתו של המצווה.

<ארז קמיניץ: אם אין נאמן בכלל, אם הנאמן נפטר או אם מתפטר, הולכים לערכאה – אם זה בית משפט אזרחי, אם זה בית הדין הרבני, ומבקשים למנות נאמן.

אמנון כהן: ואז יש תהליך?

<ארז קמיניץ: בסופו של דבר גם אז אנחנו לא חושבים שלהיות נאמן מצריך – לא צריך להגזים.

אמנון כהן: מינימלי.

אמנון כהן: אבל זה גם הולך להסדרה?

<ארז קמיניץ: כן.

אמנון כהן: לוח הזמנים, ארז.

אמנון כהן: חקיקה.

אמנון כהן: מתי לקבוע פגישה?

<ארז קמיניץ: כפי שאמרתי, דובר על מספר חודשים שבהם נוכל לפחות לקבל תמונת מצב.

<ארז קמיניץ: או אז נוכל לדעת, ובהתייחס כמובן לדוח המבקר, במה כדאי לטפל קודם, ובמה כדאי לטפל מאוחר יותר.

<ארז קמיניץ: למשל, סעיף 30א לתקנות המקרקעין מתייחסות להקדשות ציבוריים אזרחיים לכאורה.

<ארז קמיניץ: את זה אל מול תמונת המצב שנקבל, צריך לשנות.

<ארז קמיניץ: זה משהו שניתן לעשות בצורה יותר מיידית, חודשים ספורים.

<ארז קמיניץ: השאלה כיצד מאתרים נכסים – יכול להיות שנצטרך ללכת למהלך חקיקתי ביחס לאיתור נכסים שעברו לאנשים פרטיים, ולראות כיצד אנחנו מושכים את הנכסים מהם.

אמנון כהן: תראה כמה בעיות כאלה ואז תדע להלביש את זה כך שתוכל להוציא את זה.

<ארז קמיניץ: גם פה נצטרך לעשות סדרי עדיפויות.

<ארז קמיניץ: נקבל את תמונת המצב.

<ארז קמיניץ: חלק מהדברים במהלך של כללים, תקנות, לא חקיקה ראשית – היא לוקחת יותר זמן – כללים ותקנות בשלב מהיר יותר, וחלק אנחנו נצטרך כמובן למהלכים יותר אגרסיביים שייקחו יותר זמן.

<ארז קמיניץ: אנחנו נקבל את התמונה העובדתית קצת יותר לעומק.

<ארז קמיניץ: עניין של כמה חודשים בעיניי.

אמנון כהן: יועץ משפטי, העברת לי חומר.

אמנון כהן: איך אתה רואה?

<שמעון יעקבי: עו"ד הרב שמעון יעקבי, היועץ המשפטי לשיפוט הרבני בהנהלת בתי הדין.

<שמעון יעקבי: אני שמח על התכנסות הישיבה הזאת.

<שמעון יעקבי: אני שמח לפני כן על דוח מבקר המדינה.

<שמעון יעקבי: אני חושב שכל הדברים שנאמרו בדוח הם נכונים.

<שמעון יעקבי: אנחנו צועקים אותם כמה שנים במסגרות הפנימיות שלנו.

<שמעון יעקבי: אין לנו דרך אחרת.

<שמעון יעקבי: רק במסגרות פנימיות.

<שמעון יעקבי: למעשה כבר מהדוח הקודם, בסביבות 2005, שאנחנו עוסקים בכך, וצודק המבקר, שהנהלת בתי הדין גילתה חולשה קשה.

<שמעון יעקבי: וכשיש גוף שהוא מוחלש, צריך להעצים אותם.

<שמעון יעקבי: הקצב של ההעצמה שדרושה להנהלת בתי הדין מנקודת מבטי הוא אינו משביע רצון.

<שמעון יעקבי: כבר עמדתי על זה ב-2011 בהתכתבויות פנימיות שהיו, ושאותן לא העברתי אליך.

<שמעון יעקבי: אני שמח שנושבת רוח שנראית טובה מתוך משרד המשפטים.

<שמעון יעקבי: אני מקווה שכל הדברים שנאמרו פה, יתממשו, ויתממשו מהר.

<שמעון יעקבי: נראה לי שראוי באמת לקבוע דיון מעקב בעוד כמה חודשים.

אמנון כהן: את זה אני אקבע.

אמנון כהן: תן לנו לעבוד.

אמנון כהן: תגיד אתה מה היית רוצה.

<שמעון יעקבי: לטעמי, צריכות להיות משרות קבועות בהנהלת בתי הדין.

<שמעון יעקבי: לא מספיק מיקור חוץ.

<שמעון יעקבי: יידרש מיקור חוץ, אבל אם יש אצלנו משרה של מפקח על ההקדשות, ואין לו כוח עזר מקומי – מרכז, מזכירה, יהיה קושי לטפל בעניינים הללו.

אמנון כהן: עו"ד יעקבי, התרשמתי גם מדברי המנכ"לית וגם מדברי אייל גלובוס, שאתם צריכים להציג תמונה, את הצורך.

אמנון כהן: גם ביקשנו, לאחר שתראו מה הצורך, לתקופה מסוימת, לתת פה חיזוק.

אמנון כהן: בשנתיים האלה אני חושב לא לקבוע שום דבר קבוע.

אמנון כהן: לראות איך דברים מתקדמים, לעשות את המיפוי, למחשב הכול, שהכול יהיה נגיש ומסודר, ואז כדי להחזיק את המצב הזה לעשות את הדברים הללו, ואז תשבו עבודת מטה, ותגידו מה משרה קבועה שדרושה.

אמנון כהן: אז יצטרך להגיע לכיוון הזה.

אמנון כהן: כרגע צריך עשרה תקנים לא קבועים.

אמנון כהן: תעבוד מפה לכאן, אפילו קצת מיקור חוץ.

אמנון כהן: המטרה היא להסדיר את הנושא הזה, להגיע לאותו שלב שהכול ממוחשב ומסודר.

אמנון כהן: אחר כך אתה אומר, שבו ביחד, תוכיחו אחד לשני כמה קבוע, כמה לא.

<שמעון יעקבי: זה שיצטרכו תקנים – אין בכך שום שאלה.

<שמעון יעקבי: יצטרכו הרבה תקנים.

<שמעון יעקבי: המחלוקת היותר מורכבת היא היכן הם יישבו?

<שמעון יעקבי: האם יישבו בהנהלת בתי הדין או ברשות התאגידים?

<שמעון יעקבי: כי עצם קיום התקנים אינו מפריע להנעת התהליך.

<שמעון יעקבי: מה שקיבלנו עכשיו תחת הצל של דוח מבקר המדינה והישיבה של הוועדה של לביקורת המדינה או יותר נכון, הזרקור שהטילו הגופים החשובים הללו זה הצורך, אבל כרגע אנחנו רק מתניעים את התהליך.

<שמעון יעקבי: כדי להתניע את התהליכים, לטעמי, לא מספיקות שתי המשרות שנקבעו.

<שמעון יעקבי: רק תחת הזרקור של הישיבה ושל הדוח קיבלנו תקציב חדש שלא היה לנו, של מיליון וחצי שקלים.

<שמעון יעקבי: לולא מה שהיה פה, לא היינו מקבלים את זה.

<שמעון יעקבי: כבר שנים מדברים על כך.

אמנון כהן: זה כוחם של מבקר של דיונים בוועדה לביקורת.

אמנון כהן: המנכ"לית.

<אמי פלמור: ככל שאשאר כמנהלת האדמיניסטרטיבית של בתי הדין הרבניים, אני מתכוונת להסתכל על כוח האדם הקיים, ולראות האם קודם כל מתוך הקיים אפשר יהיה לתת תמיכה ליחידה הזאת.

<אמי פלמור: אם יהיה צורך בכוח אדם נוסף, נפעל כדי לקבל אותו.

<אמי פלמור: מנגד, גם בתוך היחידה שלנו, של רשות התאגידים, כאשר יש כבר יחידה שעוסקת בהקדשים ציבוריים, יש שם כבר ניסיון בתהליכי עבודה, יש שם כבר גורמים מקצועיים שנותנים, אני חושבת שהעוצמה של שילוב הידיים הזה הוא של איגום המשאבים.

<אמי פלמור: כלומר דברים שאין צורך אולי להכפיל אותם, אבל נהיה חכמים יותר בהמשך.

<אמי פלמור: לא נהסס לחזור לוועדת ביקורת המדינה.

<אמי פלמור: אני מציעה שתזמין אותנו תוך חצי שנה.

אמנון כהן: זה הרבה זמן.

<אמי פלמור: אז תוך שלושה חודשים, כדי להראות קודם כל איך יצאנו לדרך.

<אמי פלמור: אשמח שנהיה פה תחת גם הפיקוח וגם הרוח הגבית, כי בהחלט ייתכן שביציאה לדרך נגלה שאנחנו צריכים את עזרת הוועדה כדי לקבל את המשאבים הנדרשים שלנו.

<אמי פלמור: אני מאמינה ששני הגופים האלה, כל אחד עם עוצמתו הקיימת, מסוגל לצאת לדרך ולהתחיל בשינוי משמעותי על בסיס הקיים.

אמנון כהן: עוד מישהו רוצה להתייחס?

אמנון כהן: אוצר, מה המצב?

אמנון כהן: כמה כסף?

אמנון כהן: בנזיד עדשים קנית אותם.

אמנון כהן: מה זה מיליון וחצי?

אמנון כהן: קראת את דוח?

<דורון סמיש: כן.

אמנון כהן: אתה מבין את המורכבות של העניין?

<דורון סמיש: כן.

אמנון כהן: כמה כסף בזבזנו על נכסים שהלכו לידיים פרטיות, והם כרגע מושכרים לטובת הכיס האישי של מישהו?

<דורון סמיש: אני לא יודע את הפרטים האלה.

אמנון כהן: אתה יודע כמה אתה מפסיד?

אמנון כהן: וכמה היית חוסך ברווחה ובחינוך אתה יודע?

אמנון כהן: הרבה כסף היית חוסך.

אמנון כהן: דורון יקירי, אני יודע שצורכי עמך מרובים ואתה כרגע בדיונים תקציב.

אמנון כהן: אני יודע שיש הרבה תביעות מכם, אבל אם אתה מסתכל כלכלית ולטווח קצר אתה משקיע סכום, הציבור יכול ליהנות מתקציבים נוספים שלא תצטרך להוציא אחר כך, כי אתה תהנה מזה שהנכסים האלה יניבו.

אמנון כהן: למשל, שכירויות בכל מיני מקומות, פעילויות כאלה ואחרות, או החברה למתנ"סים שאתה מתקצב אותו או כל גוף אחר.

אמנון כהן: לכן צריך להסתכל עניינית, ולתת משימות כלכליות: תאתרו לי את כל הנכסים, כל אלה שנמצאים בידי אנשים, להפעיל מס הכנסה, להפעיל את החוקרים שיודעים את העבודה טוב.

אמנון כהן: אני מבקש לשבת אתם בעבודת המטה, שהם יושבים יחד, מהניסיון שלך לראות.

אמנון כהן: אתה זכאי באופן כלכלי.

אמנון כהן: צריכים להעביר לך נכסים שלא ידעת עליהם.

אמנון כהן: זה הכסף שלך למעשה.

אמנון כהן: משרה פה, משרה שם, לא צריך להסתכל כרגע, ומיליון וחצי, מיליון וחצי – אני מברך אותך, אבל אם יצטרכו יותר, בלב חפץ צריך להיות.

אמנון כהן: לראות, כדי שהציבור שנתן את הנכסים שלו לטובת הציבור, שלא נמצא אתנו היום, הוא סמך על המדינה שאנחנו לא עושים הפקרות על מה שהוא עשה.

אמנון כהן: גם אתה דורון, אתה בחור צעיר, עוד תגיע לגדולות בעזרת השם, אבל תסתכל על הדברים האלה בהיבט הציבורי.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

<דורון סמיש: הנושא התגלגל לפתחנו רק בשנה האחרונה בזכות דוח המבקר.

<דורון סמיש: בזכות זה הסוגיה המשפטית, הגיעו להבנות.

<דורון סמיש: אני חושב שבגלל זה לא הגיעו לדון אתנו על זה באופן מסיבי.

<דורון סמיש: בתקציב 2015 ניתן מענה לכל הדרישות שהתבקשו.

<דורון סמיש: אכן לא היו דרישות דרמטיות מאוד.

<דורון סמיש: אנחנו חושבים שהנושא של פעילות עסקית והשילוב בין פעילות מגזר שלישית לפרטית לציבורית הוא מאוד חשוב.

<דורון סמיש: אנחנו עובדים עם רשות התאגידים ורשות המסים, ועכשיו גם המפקח על ההקדשות, שימונה בקרוב על הנושא הזה באופן מהותי, אנו חושבים שזה חשוב לכלכלת ישראל שיהיה פיקוח מצד אחד טוב; מצד שני, לא מציק, כי גם לזה יש ערך לא לשגע את בעלי התאגידים, שכל היום ייתנו דין וחשבון ולא יעשו את העבודה.

אמנון כהן: הכול מידתי.

אמנון כהן: פעם בשנה, זה סביר, כל גוף כזה נותן דיווח.

אמנון כהן: אבל אתה מבחינת כסף תהיה פתוח.

אמנון כהן: שיבואו.

אמנון כהן: זה עוד לא דרישה.

<דורון סמיש: נקיים את הדיון בלב חפץ, בצורה מקצועית.

אמנון כהן: אני מבקש מאייל גלובוס, תשתף את האוצר בעבדות המטה, שאתם יושבים שם, שמראש יהיה שותף, ואז יידע מה הוא צריך להשתתף, אם צריך בתקופה מסוימת, שנה-שנתיים, ואז הוא יודע מה יכניס לטובת הציבור.

אמנון כהן: כבוד המבקר, אני רוצה לסכם את הדיון החשוב הזה.

אמנון כהן: לפני כן משפט לכבודו.

יוסף שפירא: אני יכול לומר שתי מילים: דרך צלחה.

אמנון כהן: אני רוצה לומר לך תודה בשם הוועדה, בשם הציבור, שנגעת בנקודה שאמרת שנחשפת אליה מכל מיני היבטים אחרים, ואמרת: הנה הקב"ה שם אותך כשליח, כמבקר המדינה, ונגעת בדבר הזה.

אמנון כהן: הצפת את הנושא.

אמנון כהן: כמובן, יחד אתך כשותף לטיפול בנושא הזה, לא נרפה עד שנסדיר ונעזור לכם.

אמנון כהן: אנחנו שותפים לדרך.

אמנון כהן: נעזור לכם גם לפעמים מול האוצר, גם לפעמים מול משרדים אחרים.

אמנון כהן: ארז יודע – אם צריכים להילחם מול האוצר – לא נלחמים, אבל מוכיחים אותם.

אמנון כהן: זה חיוני וחשוב.

אמנון כהן: אנחנו יודעים לעשות את זה.

אמנון כהן: ארז, אני מודה לך שהגעת לדיון, כי הנושא חשוב.

אמנון כהן: אני מבקש, לאחר שתעשו את העבודה בכוחות המשותפים של שני הגופים, לשמור על העצמאות של הגוף הזה של הקדשות יהודתיים דתיים, לשמור על העצמאות - תעשו את העבודה יחד.

אמנון כהן: נהלים יכולים להיות חופפים אחד לשני, איך ממנים את זה, אבל להתחשב ברגשות, ולראות שהם עושים את העבודה נאמנה.

אמנון כהן: לשים אותם במסלול הנכון עם כוח האדם המתאים והראוי.

אמנון כהן: אני בטוח שיעשו את העבודה.

אמנון כהן: הם ייבחנו בזה שניתן להם את כוח האדם המתאים, הראוי, אחרי שכבר עשינו את העבודה, ובדרך נבחן אם הם עושים את העבודה נאמנה.

אמנון כהן: בסיכום הדיון אני שוב רוצה להודות למנכ"לית, גם למבקר.

אמנון כהן: המנכ"לית, ראיתי את הרגישות שלך.

אמנון כהן: ההיבט שלכם צריך להיות שהנכסים האלה, שחלקם מקום המדינה, שתסדירו את מעמד הנכסים האלה בטבו, בקרקע, וארז, תלמד את הסוגיה הזאת, למסד את הנושא הזה פעם אחת ולתמיד, ואז גם יותר קל- - -

יוסף שפירא: דבר נוסף שאפשר לפנות אליו זה רשויות מקומיות, שאולי מחייבות ארנונה, נכסים שיש להם יותר פרטים.

אמנון כהן: טוב.

אמנון כהן: נפנה גם את זה לשלטון המקומי, את המכתב.

אמנון כהן: נבקש שיתוף פעולה בנושא ההקדשות היהודיים וגם האזרחיים.

אמנון כהן: בנושא ההקדשות נכתוב פנייה, שיעזרו לאגף החשוב הזה של גלובוס, שאם יש שם נכסים - נפנה לרשות המסים, אגף החקירות, אם יש להם ידע בנושא הזה.

אמנון כהן: אני מציע שתזמין אותם לוועדות האלה, שאתם יושבים יחד.

אמנון כהן: זה הכי טוב.

אמנון כהן: אתם מפרים אחד את השני.

אמנון כהן: אני מבקש לצרף אותם לדיון הזה.

אמנון כהן: אם צריך לדבר עם יושב-ראש הרשות, אעשה זאת.

אמנון כהן: חייבים לשתף אותם.

אמנון כהן: גם נציג השלטון המקומי.

אמנון כהן: אם צריך, אדבר עם המנכ"ל, הנציג שלו יישב, וכל עיר שתהיה לכם בעיה - פה עשו עסקה, שם עשו עסקה - כל מקום שיהיה לכם עניין, השלטון המקומי יהיה שותף אתכם יחד, כי גם לו זה טוב – לא ישתלט מישהו אחר, אלא הוא ייהנה מהארנונה, אם זה בתחום שיפוטו.

אמנון כהן: ולגבי חקיקות ונהלים, חייבים להסדיר את הנושא הזה בשני הרבדים, לראות את הרגישות, מה אנחנו מתקנים, איך ממנים, איך הנהלים, איך הקרקע, איך הנאמן.

אמנון כהן: כל זה צריך לבוא לידי תיקון.

אמנון כהן: אם תראה שיש בעיה, אקדם חוק פרטי.

אמנון כהן: אגב, ועדת הביקורת יכולה לפי דוח המבקר, לקדם חוק ישר לקריאה ראשונה; לא צריך טרומית.

אמנון כהן: אם יש משהו שנתקע ואתה באמת חושב לקדם אותו, ומישהו שם משפטן מתחיל- - -

<ארז קמיניץ: זה בדרך כלל חקיקת תקציב.

אמנון כהן: אני מודה לכל המשתתפים.

אמנון כהן: ינואר זה טוב?

<אייל גלובוס: נראה לי קצת מוקדם.

<אמי פלמור: ועדת האיתור תסיים במהלך נובמבר.

<אמי פלמור: קשה לי להאמין שלפני 1 בדצמבר יתחיל מישהו לעבוד.

<אמי פלמור: הייתי מציעה שיתחיל האדם לעבוד, וישתלב קצת ויבין.

אמנון כהן: נעשה את זה לפני שיוצאים לפגרה, כמעט חמישה חודשיים.

אמנון כהן: שבועיים לפני יציאתנו לפגרה.

אמנון כהן: במרס.

אמנון כהן: עד אז צריכים לעבוד.

אמנון כהן: תוצאות אני צריך לראות, שהנכסים כבר במחשב.

<יובל חיו: נשמח לקבל את שמו של האדם ברגע שיתמנה כדי שנוכל להתקשר ולברך אותו על המינוי.

<אמי פלמור: את יניב לוי כבר יש לכם פה.

<אמי פלמור: ברגע שיהיה בבתי הדין, נעדכן אתכם.

אמנון כהן: אנחנו מאחלים לכם הצלחה בתפקידכם הרם, שאתם תעשו נאמנה לטובת הציבור.

אמנון כהן: כמה שתאתרו והכסף ילך לציבור, נברך אתכם.

אמנון כהן: תודה, המנכ"לית.

אמנון כהן: תודה רבה, הישיבה נעולה.