ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 378, 2014-09-08 11:00

מירי רגב: באופן עקרוני המקום הזה מרושת מבחינת מצלמות?

קריאה: המקום הזה מרושת, כמעט כל טייבה, כל מקום, הבתים פה - - -אני לא יודע למה - - - אבל זה לא היה בלימודים ואני לא יודע לענות.

קריאה: החקירה נמצאת בחיסיון, אני לא יכול להגיד שום דבר שהוא מעבר למה שאמרתי, אבל יש כיוון.

מירי רגב: משרד החינוך גם שותף למינוי של המנהל.

אריק ברמי: בטח.

אריק ברמי: בוקר טוב לכולם.

אריק ברמי: ועדת הפנים של הכנסת הגיעה לכאן מתוך רצון לעסוק בדבר הכי בוער היום, שאנחנו סבלנו ממנו עכשיו, סבלנו פגיעה קשה מאוד והוא בעיית האלימות במגזר הערבי.

אריק ברמי: אני מודה לחברת הכנסת מירי רגב שלקחה על עצמה להוביל בתחום הזה.

אריק ברמי: אנחנו לא מתעכבים פה, כי הם באו לראות את העיר ולדבר איתכם מעט ואחרי זה להיות גם במשפחה המתאבלת, לכן אני מבקש שניתן לאחד מכם לדבר, לא לכולם ולמנהל.

אריק ברמי: בבקשה, תתחיל אתה.

עאזם עדואן: כמו ששמעתם, מקרה מזעזע, מקרה שלמעשה רמס את כולנו כאן בבית הספר, כי זה שהוא נכנס ולפני מורים וכאילו שום דבר לא קרה, הוא יצא בקלות כזאת, כאילו שהוא לא עשה כלום.

עאזם עדואן: זה ממש מזעזע.

עאזם עדואן: שתי מילים אני אומר על המנוח, שהוא היה איש ממש כריזמטי, שהניף את בית הספר, שהעלה את אחוז הזכאים, מספר התלמידים הגיע ל-1,400, לפני שהוא בא זה היה 600 בערך, את הסביבה ואת המעבדות.

עאזם עדואן: אני לא רוצה לדבר על הכול, אבל למעשה הוא הפך את הכול.

עאזם עדואן: הוא הוביל את בית הספר ממקום למקום אחר בכלל.

עאזם עדואן: אנחנו בשבוע הראשון ניסינו להתארגן ולהתחיל ולפי דעתי הצלחנו, לאחר טיפול בכל הנפגעים, גם בתלמידים וגם במורים ואני חושב שאנחנו הולכים בכיוון של לצאת מזה.

עאזם עדואן: זה קשה מאוד, במיוחד למורים שהיו מאוד קרובים אליו, לי במיוחד, הייתי גם חבר, אבל הדרך היא לצאת מזה.

אריק ברמי: תודה רבה.

אריק ברמי: יש מישהו שאתה רוצה שהוא יגיד דברים?

מירי רגב: מהצוות?

עאזם עדואן: שורוק.

עאזם עדואן: שורוק הייתה בתוך הישיבה בשעה שהוא נרצח.

שורוק: אני, מוחמד ועוולה היינו בתוך חדר המנהל בזמן שהאירוע התרחש.

שורוק: אנחנו היינו לקראת הכנה לפתיחת שנת הלימודים עם דלת סגורה.

שורוק: אתם רואים שיש לנו כאן שיפוצים ובנייה, ניסינו לשבץ את הכיתות וגם המעבדות על מנת לפתוח את השנה ולא להפריע לתחילת שנת הלימודים ובבת אחת הדלת נפתחה והמנהל נרצח מול עינינו.

שורוק: מבחינה נפשית אני לא רוצה לדבר על זה, כי כולכם יודעים שאנחנו עברנו טראומה מאוד קשה, ומעבר לזה ההפסד הוא הפסד גדול, לא רק לבית הספר, אלא לעיר כולה, כי המנהל היה איש חינוך ידוע שעשה שינויים גדולים, שהוביל תהליכים חינוכיים מאוד חשובים.

שורוק: אני לא רוצה להגזים ולומר שאין הרבה כמוהו, לא יודעת אם יש.

שורוק: אנחנו מנסים בכל כוחנו להמשיך ולהמשיך בעשייה החינוכית שלנו.

שורוק: אנחנו יודעים שהתלמידים נתנו בנו אמון רב והגיעו לבית הספר במספרים גדולים ובאיכויות מאוד טובות, אנחנו רוצים לשמר את ההצלחה שלו.

שורוק: אנחנו מעריכים מאוד שהגעתם לכאן, אבל אנחנו שילמנו מחיר מאוד כבד, לא רוצים לעבור על זה כאילו שקרה מקרה וזהו.

שורוק: המחיר הכבד הזה ששילמנו, אנחנו רוצים שיהיה לו הד וההשפעה שלו תהיה השפעה חיובית על כולנו.

שורוק: תעשו מה שאפשר לעשות על מנת למגר את התופעה הזאת של האלימות, של הזלזול באנשים, בחיי בני אדם, להיכנס למקום כל כך קדוש ומקודש, אנחנו חשבנו שאנחנו כאן נמצאים בסביבה בטוחה, שאנחנו באמצע עבודה, באמצע עשייה, ונרצח אדם כשהוא באמצע עבודתו.

שורוק: זה דבר שאסור לעבור עליו בשקט.

שורוק: צריך להמשיך בכל המהלכים הדרושים על מנת שהרצח הזה לא יהיה לשווא, שהמחיר הכבד ששילמנו לא יילך עם הזמן ויעבור כאילו ששום דבר לא קרה.

שורוק: אנחנו מאוד מעריכים את הביקורים שלכם, מאוד מעריכים את הליווי שלנו לבית הספר, אבל תמשיכו, עד שתשיגו את המטרה, עד שכולנו נשיג את המטרה לדורות הבאים, שהרצח הזה יועיל לנו, שניקח ממנו את הדברים הטובים, שהדור הבא בטייבה, הצעירים, בני הנוער, לא יחוו עוד פעם דברים דומים.

שורוק: ואתם תדעו מה צריך לעשות, אני בטוחה שיש לכם את היכולת ואת כל האמצעים להשיג את המטרה, אנחנו סומכים עליכם, אל תאכזבו, לא אותנו ולא את התלמידים.

מירי רגב: מישהו מחברי הוועדה רוצה להגיד משהו בפורום הזה?

שורוק: אני רכזת פדגוגית בבית הספר 15 שנה.

דוד אזולאי: אני מבין שכל הצוות שהיה כאן עבר טראומה קשה.

דוד אזולאי: היה לכם קשר עם הצוות הפסיכולוגי?

שורוק: כן, הם ביקרו אותנו בבתים, וגם השירות הפסיכולוגי.

דוד אזולאי: היו לכם שיחות אישיות?

שורוק: היו לנו ואנחנו עדיין לא מוכנים, אנחנו צריכים עוד, אנחנו זקוקים לעוד.

דוד אזולאי: התלמידים הגיעו כולם לבית הספר?

שורוק: כן, התלמידים הגיעו כולם.

דוד אזולאי: את יכולה לדבר על 100%?

שורוק: אני אגיד לך מה, אני אמרתי את זה קודם ואני אחזור על זה עוד פעם, הרצח התרחש ביום שני, יום לפני כל כיתות י' פעם ראשונה נכנסו לבית הספר, המנהל קיבל אותם, קרא את השמות שלהם, הכניס אחד אחד מהם לכיתות.

שורוק: למחרת התרחש הרצח המזעזע הזה וביום שלישי פתחנו את שנת הלימודים באיחור של יום והיה לנו פחד, לכולנו, גם לעדנאן, גם לצוות כולו, שהתלמידים, במיוחד התלמידים של כיתות י' שרק עכשיו התחילו ושמעו על הרצח, יפחדו.

שורוק: ואני אישית נכנסתי לכיתה ונוסף תלמיד אחד.

שורוק: בדקנו בסופו של יום, התלמידים הגיעו כולם, כי הם מאמינים שבית הספר הזה הוא בית ספר מצליח, יש לו שם טוב, יש לו מוניטין טוב, הם מאמינים בנו וגם הם מאמינים שהמנהל המנוח עשה עבודה שהיא לא תעבור ותיעלם ביום אחד.

שורוק: הדברים מאוד חזקים, מבוססים, מוצקים, שהם יכולים להמשיך בהשפעתו עוד הרבה שנים.

מירי רגב: משרד החינוך מלווה כאן את המהלך?

מירי רגב: מי כאן ממשרד החינוך?

איתן רגב: אני.

איתן רגב: אני קב"ט מחוז מרכז של משרד החינוך.

איתן רגב: אנחנו ליווינו את בית הספר, היינו בקשר הדוק, ביקרנו את ראש הוועדה הקרואה מספר פעמים, היינו בבתי הספר, נפגשנו עם מנהלי בתי הספר, היינו עם המשפחה ואנחנו ממשיכים ללוות את התהליך באמצעות - - -

מירי רגב: דאגנו שיהיה כאן קצין משטרה לשעבר, שלום לך, חבר הכנסת צורי, אז הוא הגיע.

מירי רגב: מעבר לליווי של המשפחה אתם מלווים גם את בית הספר מכל הבחינות, מעבר להיבט הבטיחותי שאמור לא לחזור על עצמו וזה אני מתארת לעצמי שאתם בקשר עם המשטרה, עיר ללא אלימות, ותיכף נדבר על זה בדיון של הוועדה והשאלה גם מבחינת לוודא שתלמידים מגיעים, שמורים מקבלים את הסיוע שהם צריכים לקבל, כפי שאמרה כאן הגב' המכובדת.

מירי רגב: דיברתְ מאוד יפה, מאוד נוגע ללב.

שורוק: אבל אנחנו ביקשנו שני מאבטחים ועדיין לא קיבלנו כלום.

שורוק: התלמידים מגיעים ואין מאבטח.

שורוק: אין צדק בצד הראשון ואין מאבטח ואין נשק בצד השני.

שורוק: הדברים עדיין אותו דבר, התלמידים עדיין מפחדים.

שורוק: נכון שהם נותנים לנו ביטחון, גם אני מפחדת, כשאני מחנה את הרכב שלי למעלה בחניון, מאיפה ששמעתי שהרוצח הגיע, אני יורדת מהאוטו בריצה.

שורוק: אם אני חוזרת משם ואין מסביבי מורים אני מפחדת.

שורוק: אז מה התלמידים אומרים?

שורוק: ביקשנו מהיום הראשון מאבטח עם נשק בצד של הכניסה.

מירי רגב: אז מה הבעיה?

מירי רגב: אנחנו אישרנו את זה מבחינה חקיקתית, לא?

מירי רגב: הייתה בעיה דווקא עם משרד החינוך, שלא רציתם שיהיה פה מאבטח עם נשק בגלל החשש שישתמשו בנשק - - -

איתן רגב: לא, יש טעות.

איתן רגב: קודם כל אני לא יודע מה המדיניות ברמה הארצית נניח במחוז המרכז, אבל הנקודה היא כזאת, אנחנו שליחי המשטרה לצורך העניין.

איתן רגב: המשטרה מגדירה מה היא רמת השמירה, המשטרה מגדירה מה היא רמת ההכשרה, המשטרה באמצעות קציני האבטחה במרחבים ובמחוזות מנחה ובפועל הרשות המקומית מבצעת, כך שההגדרה הייתה לא שלנו.

איתן רגב: אנחנו צד פסיבי בעניין הזה, אנחנו יותר בנושא של בטיחות וחירום.

מירי רגב: משטרה, מה לגבי האבטחה פה בבית הספר?

מירי רגב: אחר כך נקיים את הדיון הרחב יותר, רק מילה על האבטחה בבית הספר.

דוד אזולאי: האם תוגברה האבטחה בבית הספר אחרי האירוע או לא תוגברה?

דוד אזולאי: זו השאלה.

שורוק: היא לא תוגברה.

מירי רגב: בואו ניתן למשטרה לענות.

דני שחר: קודם כל בישיבה אחרי זה יהיה כאן סגן מפקד המחוז, מפקד התחנה, אני לא רוצה להחליף אותו, והוא ייתן את התשובה הספציפית לגבי אבטחת בית הספר.

דני שחר: רק אם אני לא טועה היינו כאן ביום שלישי והגברת ביקשה מנטור לכל הנושא של הצד הרך, טיפול באלימות וכו', ואני כבר העמדתי צוות עם ד"ר נרי הורוביץ, מי ששמע עליו, שהוא מתכלל את כל הטיפול אל מול הנהלת בית הספר והתלמידים.

מירי רגב: שאלנו שאלה אחרת ולא קיבלנו עליה תשובה.

מירי רגב: מנהל בית הספר יהיה בישיבה שלנו?

עדנאן עאזם: כן, בטח.

מירי רגב: מנהל בית הספר, אתה תעלה את הסוגיה הזאת של האבטחה.

מירי רגב: חברים, אנחנו צריכים ללכת.

מירי רגב: אני רק רוצה להגיד לכם שהיה חשוב לנו ל - - -

מוחמד חאג': אני רוצה לעורר דבר אחד.

מוחמד חאג': לפני הרצח המנהל היה שקט ועבד על זה קשות, בשביל לעשות את הכיתות האלה, מיום הרצח ועד היום, שבוע לפני ועד היום דממה, אין פה עבודה, אין פה התפתחות.

מוחמד חאג': אנחנו רוצים ומבקשים מהעירייה לעבוד בפן הזה, להמשיך לפתח, שאנחנו נמשיך ל-1 בספטמבר הבא ואין לנו כיתות עוד הפעם.

מוחמד חאג': אנחנו במצוקת חדרים פה.

מירי רגב: ביום רביעי מתחילים שוב?

מוחמד חאג': יבורך עמלכם.

מירי רגב: חברים, אני רק רוצה להגיד לכם, משום שאנחנו מן הסתם לא ניפגש והדיון שנעשה יהיה בעירייה, ועדת הפנים חשבה, חשבתי שנכון לבוא במהלך הפגרה לבקר כאן בטייבה, להביע גם את הצער ואת הזעזוע העמוק מהרצח במהלך היום של מנהל בית הספר, כששמעתי על בית ספר עמל, שמעתי על ההישגים שכולכם שותפים להם, של בית ספר עמל טייבה, ולהגיד לכם שלא ירפו ידיכם, שתמשיכו לעשות למען הדור הבא, למען הדור של צעירי טייבה, שיוציאו בגרות, שיוכלו להשתלב בחברה הישראלית, שילמדו כמו שצריך ואנחנו בנושאים האחרים של כל מה שקשור למשטרת ישראל, לחינוך ולבנייה, נטפל אנחנו כוועדה ואם זה לא יקרה במהלך השבועיים הקרובים אז יש לי מייל וכל אחד יכול לכתוב לי, אני מבטיחה לכם שזה גם יקרה.

מירי רגב: באנו לכאן מתוך כוונה לפעול ולהגיד לכם שאנחנו נמשיך לעשות כל מה שצריך, אל"ף, כדי למצוא את הרוצחים של המנהל, ובי"ת, כדי לטפל, ואני אומרת את זה כאן, באוזלת ידה של המשטרה בכך שלא יכול להיות מצב שבאור יום נכנס רוצח ורוצח מנהל בית ספר.

מירי רגב: זה דבר שלא יעלה על הדעת ואנחנו נטפל בזה כפי שצריך לעשות ואנחנו נמשיך את הדיון בחדר המנהל.

מירי רגב: תודה רבה לכם, שתהיה לכם שנת לימודים מוצלחת ותעשו טוב בטייבה.

מירי רגב: (בבית הנרצח יוסף חאג' יחיא)

אריק ברמי: צהריים טובים.

אריק ברמי: הוועדה, ועדת הפנים של הכנסת, בראשותה של חברת הכנסת מירי רגב ביקשה להגיע ולנחם את משפחתו של יוסף חאג' יחיא.

אריק ברמי: כמובן שבשבילי זו הייתה גאווה שהם יבואו לפה.

אריק ברמי: היא שאלה, 'הם מוכנים שאנחנו נבוא?

אריק ברמי: ' אמרתי 'ודאי, מה זאת אומרת?

אריק ברמי: ' אני שמח שבסוף הוועדה כאן, חשוב שהיא תבוא לכאן.

מירי רגב: קודם כל אנחנו כולנו משתתפים בצערכם.

מירי רגב: היינו בבית הספר עכשיו, נפגשנו עם המורים, נפגשנו עם המנהל, שמענו על כמה יוסוף היה איש חינוך, כמה הוא תרם לבית הספר, כמה הוא רצה שאנשים יבואו וילמדו ויוציאו בגרות ויתערו בחברה הישראלית ויהיו אנשים עם מקצוע ומכובדים.

מירי רגב: דיברה שם המרכזת הפדגוגית, שורוק דיברה מאוד יפה, היא הייתה יחד עם יוסוף בחדר המורים כשזה קרה.

מירי רגב: היא דיברה על הצער, היא דיברה על הכאב, היא דיברה על המראה הקשה של מה שהם ראו וחוו שם והם כמובן דיברו על זה שהצוואה שהוא הותיר להם זה שבית הספר יפעל וימשיך לעשות ולפעול בדרך שהוא הוביל.

מירי רגב: לכן גם בית הספר נפתח במועד, כולם הגיעו, כיתות י' הגיעו, הייתה חרדה אם כן או לא יגיעו אנשים, וחשבתי שלמרות הפגרה נכון שנקיים ועדה של ועדת הפנים בטייבה, נבוא ונבקר גם בבית הספר, נבוא לבית המשפחה, נביע את הצער ואת הזעזוע העמוק מרצח לאור יום, דבר שלא יכול להיות, שמחייב את המשטרה לבדוק את עצמה, יחייב את המשטרה למצות את הדין עם הרוצחים, אנחנו גם נדבר על זה בוועדה, ולהגיד לכם שאנחנו מזועזעים מהמצב הזה, שאסור שהוא יקרה ושה' ייתן לכם כוח להתמודד עם הכאב של יוסוף ז"ל.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לחברת הכנסת ולוועדה על הביקור כאן בטייבה.

אחמד טיבי: הביקור שלכם בא לאחר טרגדיה קשה ביותר שהכתה, אל"ף במשפחה, בי"ת, בכל אחד מאיתנו.

אחמד טיבי: טייבה הלומה אחרי הרצח הנורא הזה של יוסף.

אחמד טיבי: יוסף לא היה רק מורה, מדובר במחנך, במורה דרך, במנהיג מקומי, לכן גם הרצח בתוך חדר המנהל תרם להלם.

אחמד טיבי: הבעיה עם הרצח הזה הוא שהכתובת הייתה על הקיר ולכן במשפחה ובטייבה לא מבינים למה יש צו איסור פרסום.

אחמד טיבי: יש שחושבים שצו איסור הפרסום הוא כדי לכסות על המחדל של המשטרה.

אחמד טיבי: אני נוטה להסכים עם הטענה הזאת.

אחמד טיבי: גם להאריך את צו איסור הפרסום פעם אחר פעם באופן - - -

מירי רגב: תיכף נשמע את זה, נציג המשטרה יגיע לעירייה, נשמע גם את הטענה הזאת.

אחמד טיבי: אמרנו כבר כמה וכמה פעמים שהנשק שנמצא כאן מחייב טיפול משטרתי, מחייב לאסוף אותו, ועדת המעקב קראה, חברי הכנסת, חלון הזדמנויות כזה עוד לא היה, אפילו השר לביטחון פנים אמר שהנהגת הציבור הערבי קוראת 'תבואו לאסוף את הנשק'.

אחמד טיבי: זה נשק שהורג אותנו.

אחמד טיבי: אם מישהו היה חושב שהנשק הזה מופנה נגד מה שקרוי ביטחון המדינה דקה הוא לא היה נשאר.

אחמד טיבי: בכפר כנא ירו על חייל פעם, לפני כמה שנים, תוך 48 שעות אספו מאות כלי נשק מכפר כנא.

אחמד טיבי: אז מה, כל יישוב צריך לירות על חייל כדי שתאספו את הנשק?

אחמד טיבי: לא זו הדרך.

אחמד טיבי: לכן הזעם הוא רב ואנחנו עדיין בתקופה של הלם.

אחמד טיבי: גם מוסטפא, גם אבו ג'יהאד, גם עמיד הבן, גם אמיר, האישה, הבנות, כל טייבה.

אחמד טיבי: כל טייבה וכל הציבור הערבי רוצים אולי אולי להקל בכאב, למצוא את הרוצח.

מירי רגב: נכון.

אחמד טיבי: למצוא את האשמים, את הרוצח והאשמים.

אחמד טיבי: לפחות זה המינימום שהמשטרה יכולה לעשות למשפחה, לטייבה כיישוב.

אחמד טיבי: אגב, בניגוד לתדמית, טייבה בשנים האחרונות, הפשע והפשיעה בה, מעשי הרצח, ירדו בצורה דרסטית.

אחמד טיבי: בשנים האחרונות ירדו.

אחמד טיבי: המעשה הזה ולמחרת היה עוד רצח, שהוא לא קשור, זה גם פגע בטרנד החשוב הזה של ירידה במעשי הרצח והפשיעה.

אחמד טיבי: אבל אומרים שיש יותר מ-20,000 כלי נשק ביישוב הזה.

מירי רגב: בטייבה?

אחמד טיבי: כן, בוא נגיד באזור.

אחמד טיבי: זה נורא.

דוד צור: המשרד לביטחון פנים עובד על ה - - -

מירי רגב: על התהליכים.

דוד צור: לא, על הרישיונות.

אחמד טיבי: אגב, רבותיי, הנה קצין משטרה בכיר לשעבר, חבר כנסת צור, בנתניה הייתה פשיעה יותר מטייבה, טיפלו בה והצליחו.

אחמד טיבי: אבל מה?

אחמד טיבי: הפשיעה זלגה ליישובים מסביב.

אחמד טיבי: מישהו חשב שזה מספיק, נגמר, הוא יכול לנוח.

אחמד טיבי: זה נורא.

אחמד טיבי: זה נורא שהנשק הזה הורג אותנו והנשק הזה יכול להרוג גם אתכם ותיקחו את זה בחשבון.

אחמד טיבי: זה מרגיז אותנו שזה הורג כל אדם.

אחמד טיבי: עמיד, אני רוצה שתגיד כמה מילים.

אחמד טיבי: ד"ר עמיד הוא הבן של יוסף.

עמיד חאג' יחיא: בשמי ובשם המשפחה אני מודה לכם על זה שבאתם לנחם אותנו בבית שלנו על רצח אבא שלי, אני גם רוצה להוסיף כמה מילים על ד"ר חבר הכנסת אחמד טיבי.

עמיד חאג' יחיא: המשטרה באמת צריכה עכשיו לפענח את זה ולמצוא את הרוצח.

עמיד חאג' יחיא: לא רק מנחם אותי שימצאו את הרוצח עצמו שעשה את זה, אני רוצה גם כן את מי שהיה אחראי על זה, מי שתמך בזה - - -

מירי רגב: שיזם את זה.

עמיד חאג' יחיא: הכול.

עמיד חאג' יחיא: אני לא רוצה רק איש אחד, אני רוצה את כל האנשים שהיו מאחורי הרצח הזה ושיענישו אותם בחומרה ויעמידו לדין ושהם יקבלו את העונש המקסימלי.

עמיד חאג' יחיא: איך אני אומר?

עמיד חאג' יחיא: אבא שלי כבר הלך, לא יחזור, אבל למען טייבה, למען המגזר הערבי, צריך לעשות סדר פה.

עמיד חאג' יחיא: לכל אחד יש נשק, אין אמון, אין ביטחון.

עמיד חאג' יחיא: אני הייתי יושב, חבר שלי בא לנחם אותי בחצות ואני יושב לבד פה ושמעתי צרור, כאילו ליד הבית, אבא שלי נרצח לפני שבוע, לפני שבועיים ויום אחרי, אני דיברתי עם נשיא המדינה, דיברתי איתו אישית, אבא שלי לא יהיה המקרה הראשון ולא האחרון אם לא תעשו משהו.

עמיד חאג' יחיא: אנחנו רוצים באמת מעשים, לא רוצים דיבורים.

עמיד חאג' יחיא: למחרת הרגו אחד מול המשטרה.

עמיד חאג' יחיא: אז הם לא דופקים חשבון, לא למשטרה, לא לחוק, לא לאנשים, לא לכלום והמעשה הזה הוא יותר חמור, שהוא עשה אותו בתוך בית הספר, בתוך העבודה של אבא שלי, בתוך העבודה הקדושה הזאת.

עמיד חאג' יחיא: אם אנחנו לא נעשה משהו, אם לא נתפוס אותו אז אנחנו נותנים גיבוי לכל אנשי הפשע, לכל העולם התחתון שיעשו כמוהו, הנה הוא עשה את זה ולא תפסו אותו אז אנחנו יכולים לעשות יותר חמור מזה.

עמיד חאג' יחיא: והבא בתור אני, את או כל אחד פה, בתוך המשרד שלו.

מירי רגב: חד משמעית.

עמיד חאג' יחיא: אז צריך לעשות משהו, לא רק לתפוס אותו.

מירי רגב: תיכף אני אגיד כמה מילים על זה.

מירי רגב: דוד, אתה רוצה להגיד משהו?

דוד צור: כן.

דוד צור: קודם כל רציתי גם להביע את תנחומיי.

דוד צור: אני חושב שגם בגלל העיתוי של האירוע הנורא הזה, בזמן הלחימה, אז איכשהו הוא נבלע בתוך כלל האירועים אבל אין ספק שזה אירוע שבכל מקום היו מזדעזעים ממנו וטוב עשתה יושבת ראש הוועדה שהחליטה להגיע לכאן, גם כדי להביע תנחומים, אבל גם בעיקר כדי להביע את העוצמה של האירוע הזה.

דוד צור: אני רוצה להתייחס גם למה שאמר חבר הכנסת טיבי בעניין של האמל"ח, והוא צודק.

דוד צור: צודק לגמרי.

דוד צור: אני חושב שבעניין הזה המשטרה עושה מבצעים, יש פיקים, נכנסים, לוקחים, אבל אחר כך זה הולך ונעלם.

דוד צור: צריך לומר לזכותו של השר לביטחון פנים הזה שכן הוא הציב את זה כיעד ומטרה, אנחנו, התפקיד שלנו לראות שזה קורה ולא מורידים את הרגל מהגז.

דוד צור: יש פה נכונות, יש פה גם ציבור שהיום מבין ודורש שירותי משטרה.

דוד צור: תחנת טייבה בזמני לפחות, אמנם לא הייתי מפקד מחוז פה, אבל הייתה תחנה יחסית חלשה, קטנה, היום זה אורגן גדול, חזק, עושה פעילות פה במשולש, לכן אנחנו בצדק צריכים לתבוע ממנו גם למנוע אירועים כאלה.

דוד צור: אני יכול להגיד לכם שהמשטרה היא מצוינת בחשיפה של פשעים, לצערי היא פחות טובה במניעתם.

דוד צור: בעניין הזה אנחנו חייבים לעקוב אחרי הנושא הזה.

אחמד טיבי: אצלנו יש בעיה בשניהם, גם בחשיפה וגם במניעה.

דוד צור: לא.

אחמד טיבי: בטייבה 23 מעשי רצח, 3 פוענחו.

דוד צור: אבל רציתי להגיד את המשפט האחרון.

דוד צור: דווקא הנושא של צו איסור הפרסום, שאני לא מסכים עם מה שאחמד אומר - - -

מירי רגב: הוא אמור לזרז את מציאת הרוצח.

דוד צור: הוא לא אמור לכסות על חידלון משטרתי, אם היה כזה או אחר, כי בסופו של דבר צו האיסור הזה יירד, אז הוא יירד עוד חודש, עוד שבועיים, עוד חצי שנה, אז לכאורה החידלון אמור להיחשף.

דוד צור: לכן אני אומר, הטענה הזאת שכאילו צו האיסור אמור לכסות על חידלון, הוא לא מחזיק מים, הוא כן תורם לחקירה.

דוד צור: לכן תנו את הזמן לעניין הזה, לצו איסור הפרסום, וכפי שאמרת, גם מאוד חשוב שזה לא יהיה רק הרוצח, אלא כל מי שמסביבו.

דוד צור: אני יכול להבטיח לך, יושבת פה פרקליטת מחוז, שיודעת להגיד לך גם שבסוף לא ינוחו עד שלא יביאו את כל האנשים בהנחה שיהיו ראיות.

דוד צור: לעניין הראיות נדרש גם שיתוף פעולה של האנשים מפה וזה לא דבר פשוט.

דוד צור: אני אומר את זה באופן כללי, לא דבר פשוט להשיג שיתוף פעולה במקומות האלה, כי אנשים חוששים.

דוד צור: יכול להיות שהמערכת כולה צריכה לתת גם מעטפת יותר טובה, היום יש גם שיטות של תכנית להגנת עדים שמאפשרת גם, אם צריך, ולכן שיתוף הפעולה הוא מאוד חשוב.

דוד צור: אני כמעט משוכנע שהמשטרה תגיע לתוצאות, אני אומר את זה גם מידיעה.

דוד אזולאי: ראשית אני מצטרף לדברי התנחומים של חבריי, באמת מקרה מזעזע, מצער מאוד, לאור היום להיכנס לאסיפת מורים ולבצע מעשה נתעב ונפשע כזה, ודאי שאין על כך שום מחילה ואני בטוח שבסופו של יום יימצא הרוצח.

דוד אזולאי: אני רוצה להציע לך, גברתי היושבת בראש, יש לי ניסיון עם הדבר הזה, בזמנו, מי שזוכר, היה רצח בחיפה של מנהל חברה קדישא, גם כן רצח נורא ואיום, על יד ביתו ואנחנו כוועדה קיימנו דיון, עקבנו אחרי העניין הזה, לא נתנו מנוח למשטרה ואני מבקש ממך, זה התפקיד שלנו, זה התפקיד הקלאסי שלנו כוועדת הפנים, לעקוב אחרי העניין הזה, לא לתת מנוח למשטרה עד שאכן יימצאו אותם רוצחים ובסופו של דבר הרצח בחיפה שהיה, של מנהל חברה קדישא, נמצא הרוצח ונענש ואני מאמין שגם פה תהיה אותה תוצאה.

דוד אזולאי: אני אומר שוב, זה תלוי מאוד בנו, איך נעקוב אחרי העניין הזה.

דוד אזולאי: תודה.

מירי רגב: אנחנו לא מקיימים פה דיון ועדה,

ענת סבידור: אפשר להגיד מילה?

מירי רגב: ממש מילה, כי הדיון כאן הוא לא דיון בוועדה.

ענת סבידור: אני רוצה להגיד שלא צריך לדחוף את המשטרה, המשטרה משקיעה בתיק הזה מעל ומעבר.

ענת סבידור: יש פרקליטה מלווה צמודה לתיק הזה, יש התייעצויות אצל פרקליטת המחוז באופן קבוע, שגם אני משתתפת בהן, כלומר כל מה שניתן.

ענת סבידור: לא צריך לדרבן את המשטרה, המשטרה הופכת כל אבן ומקווה מאוד להגיע לתוצאות.

ענת סבידור: צריך לזכור, האיש הגיע כולו מכוסה בשחור, קשה מאוד לזהות את האיש וזו חקירה מאוד מאוד סבוכה.

מירי רגב: תודה רבה לך על ההערה הזאת.

מירי רגב: אני רוצה להגיד כאן לבני המשפחה, אנחנו באנו לכאן משום הרצח הזה מזעזע לא רק את המגזר הערבי, אלא גם את היהודים, את כולנו.

מירי רגב: לא יכול להיות שנכנסים לבית ספר בצהרי היום ורוצחים מנהל בית ספר בחדר המורים יחד עם צוות המורים שלו.

מירי רגב: זה מצב שלא יעלה על הדעת.

מירי רגב: גם המשטרה צריכה ללמוד מזה ולראות האם באמת, כמו שאומר כאן חבר הכנסת טיבי, זה היה ידוע מראש ולא עשו עם זה דבר, או שזה משהו שאי אפשר היה למנוע אותו.

מירי רגב: אני כאן מסכימה עם הפרקליטה ומסכימה גם עם מה שאמר חבר הכנסת דוד צור, לא נכון לדחוק במשטרה, נכון לעמוד על כך שימצאו את הרוצח וימצאו את היוזמים ואת הסיבה לכך כמה שיותר מהר.

מירי רגב: אני בדרך כלל חושבת שכשיש צו איסור פרסום, המשטרה לא מקבלת מיד צו איסור פרסום, כשיש צו איסור פרסום על המהלך הזה כנראה שיש כאן כל מיני נושאים שהמשטרה צריכה לעקוב אחריהם ולהגיע בשקט לאותו רוצח אכזר שעשה את המעשה הנתעב הזה.

מירי רגב: לכן אני מבטיחה לכם, באנו לכאן במהלך פגרה, הוועדה, באו לכאן הרבה מאוד חברי כנסת כדי לבוא ולהגיד לכם שאנחנו לא ניתן למצב הזה לרדת לטמיון, אנחנו לא נגיע למצב שאנחנו לא נשים את היד על הדופק עד שיימצא אותו רוצח ועד שתימצא הסיבה לכך שאיש חינוך, שמנהל בית ספר, שאדם שהוא מכובד פה בקהילה, נרצח בצהרי היום.

מירי רגב: זה אני אומרת לכם - - -

עמיד חאג' יחיא: הכוונה לרוצח האמיתי, לא רק זה שלחץ על ההדק.

מירי רגב: כן, לכל הסיבות.

מירי רגב: לא רק לזה, מי שלח אותו ולמה הוא הגיע וכל מה שזה אומר.

מירי רגב: אני לא רוצה לפרט כי יש פה, כמו שאמרנו, צו איסור פרסום, ולכן אנחנו נעשה את כל מה שניתן כדי לתת לכם את התשובה.

מירי רגב: כמו שאמרת, את אבא אי אפשר יהיה להחזיר, אבל להחזיר את הכבוד ולדעת מי עשה את זה, זה דבר אחד שאני מבטיחה לך שנעקוב אחרי זה.

מירי רגב: לגבי איסוף הנשק, אנחנו נשקול תיכף בדיון שנעשה, יכול להיות ששווה להקים ועדת משנה בסוגיה הזאת, צריך לצמצם את כמות הנשק במגזר הערבי, ולא רק במגזר הערבי, חברים, גם במגזר היהודי.

מירי רגב: צריך לצמצם את כמות הנשק.

מירי רגב: מי שלא צריך להיות עם נשק לא צריך להיות עם נשק.

מירי רגב: גם בעניין הזה אנחנו נדון.

מירי רגב: יכול להיות שנקים ועדת משנה לסוגיה הזאת וכמובן נמצאת פה הנציגה מהפרקליטות שתגיד לנו מה אתם עושים בכלל, כמה כתבי אישום בכלל נפתחו כתוצאה מרצח ואלימות במגזר הערבי, מה העונשים שקיבלו ומה המסר שמעבירים להמשך.

מירי רגב: לא חוכמה רק לדבר על המקרה הזה אלא ללמוד ממנו להמשך.

מירי רגב: אנחנו לא נקיים פה את הדיון, אנחנו הולכים עכשיו לדיון.

מירי רגב: אנחנו באמת באנו להגיד לכם שאל"ף, אנחנו משתתפים בצערכם, שאנחנו מזועזעים מהרצח הנתעב הזה ושאנחנו מקווים בעזרת ה' שנמצא כמה שיותר מהר את הרוצח ואת שולחיו כדי לפחות להביא שקט למשפחה בעניין הזה.

מירי רגב: שלא תדעו יותר צער, שניפגש רק באירועים משמחים.

אחמד טיבי: תודה רבה לכם.

אחמד טיבי: (ישיבת ועדה בעיריית טייבה)

מירי רגב: חברים, שלום לכולם, אני פותחת באופן פורמלי את ועדת הפנים והגנת הסביבה בסוגיית אלימות במגזר הערבי ובטייבה בפרט.

מירי רגב: אני רוצה בראש ובראשונה להודות לכל חברי הכנסת שהגיעו כאן לסיור והגיעו לוועדה במהלך הפגרה.

מירי רגב: זה לא מובן מאליו, אני רוצה להודות לך, אריק.

מירי רגב: זה לא סוד ואני אגיד את זה, אני פעם ראשונה פה בטייבה, תמיד התדמית הייתה בעיניי שטייבה זאת עיר שהפשע גואה בה.

מירי רגב: הסתובבתי פה יחד עם חברי הוועדה, ראיתי את העיר, ראיתי איך שהיא נקייה, איך שהיא מסודרת, איך שהיא מגוננת, את תכנית המתאר שאישרת לעיר, שנה אתה פה בעיר, את הגבייה שכבר עשית.

מירי רגב: אני רוצה להגיד לך שאפו גדול, כשאיכות החיים של התושבים טובה אז גם יורדת האלימות וגם כל אחד מהאזרחים רוצה לחיות בצורה טובה, שהילדים שלו ילמדו כמו שצריך.

מירי רגב: היינו בבית ספר עמל, ראיתי את הסיוע שאתם נותנים בבית ספר עמל, את החניכים שהגיעו, את התלמידים, את צוות המורים, את הסיוע שאתם נותנים לבית הספר, פשוט יישר כוח, אני שמחה לשמוע על כך.

מירי רגב: תיכף כמובן אתה תפתח ותגיד כמה דברים.

מירי רגב: לפני שאני אתן לך ולחברי הכנסת לדבר ואז כמובן משטרת ישראל ומשרד המשפטים יתייחס גם הוא אני רוצה להודות לחברי דוד אזולאי שהתקשר אליי כבר בשבוע שעבר ואמר לי 'מירי, בואי נקיים את הדיון הזה, זה חשוב'.

מירי רגב: אני אמרתי לך שכבר יש מספר דיונים שקיימנו, אבל אני חושבת שזה נכון וחשוב וכפי שאתה רואה, תוך ארבעה ימים הצלחנו לארגן את הביקור הזה כאן ואת הסיור הזה כאן.

מירי רגב: אני מודה לך, זה חשוב.

מירי רגב: תודה רבה לך, חברי חבר הכנסת דוד אזולאי.

מירי רגב: כפי שאמרתי, אנחנו כאן משום שיש איזה שהיא תחושה, ואני רוצה להגיד כאן מילים טובות על משטרת ישראל, משטרת ישראל עושה ופועלת בהרבה מאוד תחומים בכוח אדם לא גדול, בתקציבים לא משופעים והיא עושה כדי שהביטחון האישי בקרב כל אזרחי המדינה יהיה גבוה.

מירי רגב: עם זאת נוצרה אצלי תחושה שבמגזר הערבי יש יותר מדי נשק בלתי חוקי שלא אוספים אותו, יש יותר מדי נושאים של אכיפה שהמשטרה לא מטפלת בזה, והרצח האחרון ועוד מקרי רצח נוספים שהיו, מראים על איזה שהיא אוזלת ידה של המשטרה לפעול ולטפל ברצח ולדאוג לכך שלא יכול להיות מצב שבצהרי יום נכנס רוצח לבית ספר ורוצח מנהל בית ספר לעיני המורות שלו.

מירי רגב: מצב בלתי אפשרי.

מירי רגב: אני יודעת שיש צו איסור פרסום על האירוע עצמו, אין לי שום כוונה שתפתחו את צו איסור הפרסום ותגידו דברים שאתם לא צריכים להגיד, אבל כן בוודאי להתייחס לעניין של הפשע ושל עליית המדרגה באלימות בקרב הציבור והמגזר הערבי.

מירי רגב: אני שוקלת להקים ועדת משנה בסוגיה הזאת של איסוף נשק במגזר הערבי.

מירי רגב: עד סוף הדיון הזה, אם אני אחליט שכן, כבר היום, מנהלת הוועדה, היועץ המשפטי של הוועדה נמצא כאן?

מירי רגב: אז בסיום הוועדה אנחנו נצביע על השמות של חברי הוועדה, ברגע שאני אקבל את ההחלטה.

מירי רגב: אני שוב מודה לכל הגורמים שהגיעו, גם ממשרד החינוך.

מירי רגב: אריק, בבקשה.

מירי רגב: לאחר מכן לדיבור, חברי כנסת.

אריק ברמי: קודם כל תודה רבה.

אריק ברמי: זה תקדים שוועדה מגיעה בכזה הרכב מלא, עם כזה רצון לעזור, זה לא בא ברגל.

אריק ברמי: אני רואה פה גם את המשטרה בהרכב כמעט מלא, הממ"ז פה כבר הפך להיות תושב קבע.

מירי רגב: מפקד המרחב.

אריק ברמי: מפקד המרחב וכמובן מפקד התחנה.

מירי רגב: את מפקד התחנה לא ראיתי.

אריק ברמי: פילו.

אריק ברמי: הסגן שלו פה גם.

אריק ברמי: בסך הכול אנשים שעושים למען - - - אני רואה גם את דני שחר שהוא כמעט כל ביקור מצטרף לכולם.

אריק ברמי: בסך הכול אני מרגיש, כאיש טייבה, לא תושב, כאיש טייבה, שאנחנו מקבלים תמיכה, שאנחנו מקבלים כתף.

אריק ברמי: אבל אני רוצה לנצל את הביקור הזה של הוועדה החשובה הזאת, עם מירי הפושרית, שאני יודע שהיא לא נחה והיא בחורה שכל מה שהיא לקחה ליד עד היום היא סיימה את הטיפול עד תום, לכן אני רוצה לנצל את זה ומה שהיא תגיד שהיא לוקחת על עצמה, אני יודע שזה יהיה, ויש לי פה שמונה נושאים.

אריק ברמי: אני אעבור עליהם ביעף.

אריק ברמי: קודם כל שתדעו, טייבה, אמרתי לכם באוטובוס, אני חוזר עוד פעם, טייבה זו עיר גדולה מאוד, היא לא בדיוק כמו שהיא מופיעה בלמ"ס והיא גם על שטח קטן מאוד.

אריק ברמי: זו עיר של 50,000 תושבים על שטח קטן, של 19,000 דונם, זה לא הרבה.

אריק ברמי: יש מקומות שיש בהם צפיפות אדירה ולכן זה גם מקשה על המשטרה.

אריק ברמי: אני לא מסנגר עליהם אבל זה מקשה על המשטרה להיכנס לשם ולחפש ולעשות כל מיני פעולות.

אריק ברמי: יש שם בתים בתוך בתים בתוך בתים, יש בתים שאף אחד לא מכיר אותם ברישום, הם לא רשומים, כך שיש פה בעיה קשה מאוד.

אריק ברמי: אני אמרתי בפעם הקודמת לשר לביטחון פנים שחייבים להשאיר את הכוח שהמשטרה קיבלה לצורך המבצעים.

אריק ברמי: הם קיבלו 120-130 שוטרים סך הכול תוספת לתחנה, בגלל האירוע הזה, ואני פונה פה למפקד המרחב ומפקד המחוז שיפעלו להשאיר את הכוח הזה למרות שאני יודע שיש בעיה, אבל זה חשוב מאוד, במיוחד לביטחון של האנשים פה.

אריק ברמי: את שמעת את המורים בבית הספר.

אריק ברמי: תוך כדי זה הם צריכים להיכנס לעניין של איסוף הנשק.

אריק ברמי: דיברנו על זה ואני מקווה, למרות ששמעתי שכבר התחילו לעשות פה פעולות בעניין הזה - - - אני ביקשתי אז ואני אומר לך, מירי, זה חשוב מאוד, שייתנו פה תוספת, אולי לנו בנפרד, אולי לנו כייחודיים, לנושא של 'עיר ללא אלימות'.

אריק ברמי: התקציב שאנחנו מקבלים הוא לא תקציב גדול.

מירי רגב: כמה אתם מקבלים?

דני שחר: מיליון.

אריק ברמי: היה פה עוד תקציב אחד, שכחתי אפילו איך קוראים לגוף הזה שנתן לנו, שביטלו אותו.

מירי רגב: ידידות.

אריק ברמי: קרן לידידות, ביטלו אותו.

אריק ברמי: באותה נשימה אני אומר לך, מירי, חשוב שגם ימשיכו לרשת לנו את המצלמות בעיר.

אריק ברמי: עד עכשיו רישתו לנו חלק.

מירי רגב: זה גם 'עיר ללא אלימות', כן?

אריק ברמי: כן, זה גם דני, אבל הוא מתייצב סביב התקציב שיש לו.

אריק ברמי: הוא מאוד רוצה לעזור, הוא גם עוזר מעבר, אבל פה צריך לתת לו כוח.

חנא סוייד: בסביבת זירת הרצח, אני מבין שהיו מלא מצלמות.

אריק ברמי: לא של העיר, מצלמות של הבתים.

חנא סוייד: לא חשוב, מצלמות של מישהו.

אריק ברמי: כן, כן.

חנא סוייד: זה לא מנע את ה - - -

אריק ברמי: המשטרה אספה את כל ה - - - של כל הבתים.

חנא סוייד: לא, אני אומר שזה לא מנע את זה.

אריק ברמי: לא, זה לא מנע את הרצח, אבל לפחות אפשר להגיע אולי למישהו.

אריק ברמי: ופה אני רוצה לעבור לשלושת הנושאים האחרים שלי.

אריק ברמי: הנושא הכי הכי חשוב פה, יש פה שלושה בתים שבנויים על גדות נחל אלכסנדר.

אריק ברמי: זה חמישה בתים, אבל הם בנויים בתוך קבוצה של עוד עשרה שהתלבשו עליהם, לא על כל העשרה, והלכו איתם כמעט עד הריסה של הבתים, אם לא אנחנו מתערבים פה, אנחנו זה ראש עיריית קלנסווה ואני וחברי הכנסת וכל העולם, גם המשטרה - - -

מירי רגב: זה בנייה בלתי חוקית?

דוד צור: זה דיון שהתקיים אצלי.

מירי רגב: ואז, זה דיון מהיר, לא? שלך?

מירי רגב: של דב חנין.

אריק ברמי: ואז גם דב חנין היה פה ומפקד התחנה נותן פה סיוע, כאיש חברה, לא כאיש משטרה, אבל אני אומר לכם שאם בסופו של תהליך - - -

מירי רגב: מי החליט על זה?

מירי רגב: הדרג המשפטי.

דוד צור: כן, אבל המשטרה המליצה אז לא לעשות את זה - - -

קריאה: יש החלטה משפטית ל - - -

אריק ברמי: אני אומר לך, חברת הכנסת מירי, אם זה יהיה תהיה פה - - - אני לא יודע איפה זה ייעצר.

אריק ברמי: אני לא יודע איפה זה ייעצר.

אריק ברמי: הם כבר התבצרו שם עם בלוני גז ומה שאת לא רוצה ואני חושב ש - - -

דוד צור: השטח בכלל של קלנסווה.

אריק ברמי: זה שטח של טייבה, התושבים של קלנסווה.

מירי רגב: אתה פותח עכשיו פתח לכל ה - - -

אריק ברמי: במיוחד אחרי כל מה שהיה - - -

דוד צור: הם היו בבית משפט ובית המשפט לא קיבל את העמדה שלהם.

אריק ברמי: עכשיו צריך איכשהו להיכנס - - -

מירי רגב: זה בעייתי לשנות.

אריק ברמי: הפרקליטה פה.

מירי רגב: תיכף נשמע מהפרקליטה, אבל החלטת בית משפט קצת קשה לשנות ואנחנו רוצים להתמודד עם כל אותה בנייה - - -

חנא סוייד: אפשר לשנות תכנון.

אריק ברמי: הגשנו תכנון חדש - - -

מירי רגב: אנחנו תיכף נשמע התייחסות של הפרקליטה.

אריק ברמי: הנושא השני שהוא בסמכותם, הוועדה, זה פסולת הבניין שיש פה.

אריק ברמי: יש פה 200,000 טון פסולת בניין שנאגרה במשך שנים רבות.

אריק ברמי: אף אחד לא שם עליה.

אריק ברמי: אני חייב להוציא אותה מכאן, העלות של הדבר הזה 8.5 מיליון שקל.

אריק ברמי: העניין הזה כמעט בסוף הדרך והולכים לאשר, רק עוד פוש אחד שלך - - -

מירי רגב: מול המשרד להגנת הסביבה?

אריק ברמי: נכון מאוד, מול השר פרץ.

אריק ברמי: הוא דרך אגב מחויב לעניין.

מירי רגב: אז איפה זה תקוע?

אריק ברמי: זה תקוע עוד אצלם באוצר - - -

מירי רגב: בבירוקרטיה?

אריק ברמי: בדיוק.

אריק ברמי: ואנחנו רוצים להוציא את ה-200,000 טון האלה.

אריק ברמי: הנושא האחרון שאני רוצה להעלות פה, יש אתר פסולת שהוא במזרח העיר, שהוא בוטל, כאילו הפסיקו לשפוך שם פסולת, אבל אף אחד לא טיפל בפסולת שנשפכה שם ולידו יש אישור לבנות עוד 4,000 בתים.

אריק ברמי: אי אפשר לבנות בתים כשיש שם אתר פסולת.

אריק ברמי: אנחנו הגשנו את זה בקול קורא, הטיפול באתר הזה הוא 10 מיליון שקלים וגם הקטע הזה, לפי עמיר פרץ, הוא המליץ שאנחנו נקבל את הכסף הזה, אבל זה כסף שנותן המינהל.

מירי רגב: המינהל זה בנצי?

אריק ברמי: כן, בנצי.

דוד צור: הבנייה היא של יזמים פרטיים?

אריק ברמי: הבנייה היא של תושבי טייבה, לכל אחד יש שם חלקה משלו וכולם רוצים לבנות.

קריאה: אין יזמות.

אריק ברמי: פה אין יזמות.

דוד צור: אפשר היה להשית את זה אולי על היזם, אבל - - -

מירי רגב: גם להגנת הסביבה יש פה אינטרס שהפסולת הזאת לא תהיה שם, אז צריך להיות פה איזה שהוא תקציב משותף של שניהם.

אריק ברמי: אין פה יזמות ופה צריך לעשות את המקסימום לעזור לנו בזה.

אריק ברמי: אם עזרתם לנו בדברים האלה, אני חושב שטייבה צועדת למקום אחר.

אריק ברמי: אחרי זה נתחיל לאכוף, כי היום אנחנו לא יכולים לאכוף, אנחנו לא יודעים איפה שמים, אתה מנקה כאן, נכנס לך לשם, אתה מנקה פה - - - צריך במכה אחת לגמור את כל האשפה הזאת ולתת להם לבנות.

אריק ברמי: אנחנו ברוך ה' הצלחנו להעביר את תכנית המתאר, יש לנו היתרים לבנות כמה שאפשר, יש הרבה מקומות לבנות פה עכשיו, כנ"ל נושא המט"ש, לא היה פה מט"ש, לא הגיעו לשום סיכום עם - - -

מירי רגב: מט"ש, יש גם ניקוז, הביוב.

מירי רגב: פשוט כל הנושא של התשתית, זה דבר נהדר.

אריק ברמי: כן.

אריק ברמי: ופה אני נותן לכם דקה אחת של סקירה לסיום.

אריק ברמי: הייתה החלטת ממשלה, סוף כל סוף ממשלה אחת החליטה לתת כסף לטייבה.

אריק ברמי: כמובן שעשינו על זה מלחמה, סוף כל סוף כסף לטייבה, לא לתשלום חובות, אלא לאיכות חיים.

אריק ברמי: זה משהו שלא נהוג פה.

אריק ברמי: העיר הזאת הייתה פעמיים בפשיטת רגל, פעמיים היה לה נאמן, פעמיים שילמו מיליוני שקלים חובות, אבל לא טיפלו, התושבים פה המשיכו לחיות בלי ביוב, בלי מים, בלי כבישים.

אריק ברמי: עכשיו, אחרי מלחמה קשה מאוד שעשינו, בעזרתו של שר הפנים, הממשלה החליטה לתת לנו 151 מיליון שקל, בתוספת עוד 4 מיליון שקיבלנו לפני כמה ימים, כשה-151 מיליון האלה, כמעט 70 מיליון שקל יעסקו במים, ביוב וניקוז, כל היתר יעסקו בספורט, תשתיות תחבורה ומיסוד שדרה ניהולית בעיר הזאת.

אריק ברמי: תמי עושה את העניין הזה.

אריק ברמי: בעיר הזאת אף פעם לא הייתה שדרה ניהולית.

אריק ברמי: מי זה אגף תחזוקה, ומי זה אגף זה וכל אחד התערבב עם השני.

אריק ברמי: פה אנחנו בונים עכשיו עץ מבנה מסודר ואנחנו גם התחלנו לבנות את המחלקות בהתאם לזה.

אריק ברמי: אני חושב שכשאנחנו נעזוב פה אנחנו נמסור את הדגל כשהכול פה יהיה מסודר כמו בכל עיר נורמלית, לא כמו בכל עיר בעייתית.

אריק ברמי: יהיה מנהל אגף זה, מנהל אגף זה, מנכ"ל, סמנכ"ל, כל מה שצריך בשדרת הפיקוד.

אריק ברמי: אלה הדברים שרציתי להגיד.

אריק ברמי: אני מודה לך באופן אישי ולוועדה.

אריק ברמי: לדעתי זה הביקור הכי חשוב שהיה פה ואני לא מזלזל באף שר ולא בנשיא ולא בכלום, אבל הביקור הזה, כי אני מכיר את הנפשות שפועלות פה, אז הדברים האלה ייפלו על אוזן קשבת וייסעו הלאה.

מירי רגב: תודה רבה לך, אריק.

מירי רגב: ראשון הדוברים חבר הכנסת דב חנין, לאחריו דוד אזולאי.

דב חנין: תודה רבה, גברתי.

דב חנין: אני רוצה לברך על הביקור הזה, זה ביקור מאוד חשוב, אבל המבחן של הביקור הזה יהיה בתוצאות שלו.

דב חנין: אני רוצה להגיד כמה דברים בנושא האלימות ולא לדבר דווקא על המקרה הקונקרטי שנמצא בחקירה, אלא להשתמש במקרה הזה כדי למנף שינוי רציני בגישה לכל הסוגיה של הנשק הבלתי חוקי באוכלוסייה הערבית.

דב חנין: גברתי יושבת הראש, אני כבר מתקשה לזכור כמה פעמים העלינו את הנושא הזה במליאת הכנסת.

דב חנין: אני מסתכל פה על חברי הכנסת ואני חושב שכל אחד מאיתנו, חבר הכנסת אגבאריה וחבר הכנסת חנא סוייד וחבר הכנסת דוד אזולאי דיבר במליאה לא פעם ולא פעמיים על הנושא הזה.

דב חנין: אני גם זוכר את התשובות של השרים לביטחון פנים ולפעמים התשובות הן טובות, אבל בין התשובות הטובות לבין הביצוע הטוב יש פער בלתי נסבל.

דב חנין: אנחנו את הפער הזה חייבים לסגור.

דב חנין: מה שמקומם זה שיש כאן שילוב בלתי רגיל בין הזדמנות לבין החמצה.

דב חנין: דיבר חבר הכנסת אחמד טיבי בבית האבלים על עמדתה של הנהגת האוכלוסייה הערבית שמתחננת לאסוף את הנשק.

דב חנין: אני זוכר שהייתי פה בטייבה, אני זוכר שהייתי בטירה, אני זוכר הפגנה ציבורית ענקית שהייתה בטירה עוד לפני שנתיים וחצי, כל ראשי הציבור שם פנו בצורה נרגשת וביקשו מרשויות המדינה לאסוף את הנשק הבלתי חוקי.

דב חנין: היום בציבור הערבי מבינים שנשק בלתי חוקי זה לא כבוד, זו בושה.

דב חנין: זה לא משהו שצריך להתהדר בו, אלא זה משהו שצריך להתבייש בו.

דב חנין: לכן את ההזדמנות הזאת צריך לממש ואת הנשק צריך לאסוף.

דב חנין: איך עושים את זה?

דב חנין: המפתח לעניין הזה זה קודם כל שיתוף פעולה עם הציבור ועם הנהגת הציבור, עם הנהגת היישובים, עם הנהגת הכוחות הפוליטיים, עם כל הגורמים באוכלוסייה הערבית, ראשי רשויות, ועדת מעקב.

דב חנין: כל הגורמים הציבוריים באוכלוסייה הערבית, צריך לגייס אותם למערכה הזו ולפעולה הזו.

דב חנין: צריך לבחון איפה נמצאים הכשלים, האם יש כשלים ברמה הציבורית, האם יש כשלים ברמה המערכתית, איפה בדיוק נמצאים החסמים, למה זה לא קורה.

דב חנין: הרי זה לא קורה סתם במקרה, יש חסמים ויש כשלים בתוך המערכת שאיתם צריך להתמודד בצורה מאוד מאוד שיטתית, חייבת להיות פה תכנית עבודה, תכנית עבודה ארצית ותכניות עבודה מקומיות עם לוחות זמנים ועם יעדים מדידים, יעדים שאפשר לראות האם אנחנו עומדים במה שביקשנו, במה שדרשנו, או לא עומדים במה שדרשנו.

דב חנין: לא להסתפק בסיסמאות כלליות אלא תכנית עבודה עם יעדים מאחוריה.

דב חנין: חייבת להיות שיטתיות בעבודה.

דב חנין: זה לא יכול להיות גלים של התלהבות ואז עושים משהו ואחר כך תקופות של רגיעה ולא נעשה שום דבר.

דב חנין: גברתי יושבת הראש, אני רוצה לברך על הצעתך, המחשבה הראשונית שהעלית, להקים לנושא הזה ועדת משנה.

דב חנין: אני באופן אישי מאוד אשמח להיות חבר בוועדת משנה כזאת, אני חושב שאנחנו ככנסת חייבים לעקוב אחרי הנושאים האלה ממש באופן יומיומי, ממש לשבת מול תכניות, מול ביצוע, לראות איפה הדברים תקועים, איפה הדברים זזים ולגרום לדברים האלה לזוז.

דב חנין: שתי הערות מאוד קצרות לגבי הדברים של אריק על נושאים אחרים שקשורים לטייבה.

דב חנין: גברתי יושבת הראש, אנחנו קיימנו בראשותו של חבר הכנסת צור דיון באותם בתים, שזו פשוט טרגדיה אנושית, לא רק ציבורית, אלא טרגדיה אנושית, באמת, של אזור שמשום מה מוגדר בלי שום הצדקה כאזור נחל, למרות שאין שם שום נחל, כל האזור בנוי בצורה בלתי מותרת, ללא אישורי בנייה, כי לא הייתה שם שום תכנית בתוקף, אבל מכל האזור, שכולו אזור מוזנח לחלוטין, בחרו שלושה בתים של אנשים שנמצאים אגב במצוקה, גם אנושית וגם כלכלית מאוד קשה, ואת הבתים האלה רוצים להרוס.

דב חנין: אז בהמשך לדיון שעשינו בוועדה - - -

מירי רגב: רק, דב, אתה מכיר את רשויות המשפט, אנחנו הרבה מאוד זמן באותו נושא בגבעת עמל מול בתי המשפט.

מירי רגב: ברגע שיש החלטת בית משפט לנו ככנסת קשה מאוד להתערב בהחלטות האלה.

מירי רגב: זה בלתי אפשרי.

דב חנין: את צודקת, אנחנו גם לא אמורים להתערב בהחלטה של בית משפט, אבל בזה זה הרבה יותר פשוט, כי כאן לא מדובר בקרקע פרטית.

דב חנין: אין בצד השני יזמים פרטיים שרוצים את הקרקע כדי לבנות שם גורדי שחקים, הצד השני פה זה המדינה.

דב חנין: אנחנו לא אוהבים להתערב בהחלטות של בתי משפט, אבל אנחנו יכולים להתערב בשיקול הדעת של התביעה.

דב חנין: הרי התביעה במקרה הזה זה לא איזה שהוא מישהו פרטי, אלא זה אנחנו, מדינת ישראל.

דב חנין: אז אנחנו יכולים לדרוש מרשויות התביעה לשנות את המדיניות בנושא הזה, להכריז על מורטוריום באותם מקומות, בכל אופן זאת גם המדיניות של העיריות הרלוונטיות, גם בקלנסווה וגם בטייבה.

דב חנין: לא רק מכיוון שזה צודק, זה מאוד צודק במקרה הקונקרטי הזה, תגיעו למקומות האלה ותראו כמה שזה צודק, אלא גם כי זה חכם.

דב חנין: זה חכם כי בעסק הזה פשוט אפשר להכרית עבודה שנעשתה לאורך הרבה הרבה זמן.

דב חנין: והערתך, אריק, על נושא אתר הפסולת.

דב חנין: אנחנו מדברים על משבר בנייה, גברתי היושבת ראש, והנה דוגמה לחסם.

דב חנין: אפשר לבנות 4,000 יחידות דיור, צריך לטפל באתר פסולת.

דב חנין: אתר הפסולת הזה זה כסף קטן יחסית לתועלת העצומה שאנחנו יכולים להפיק מזה ש-4,000 משפחות יוכלו לבנות בתים.

דב חנין: אני מציע שנתגייס לנושא הזה ובכל דבר נעמוד לרשות

דב חנין: כם כדי לעשות את מה שצריך בעניין.

מירי רגב: תודה רבה לך.

דוד אזולאי: אדוני יושב ראש הוועדה הקרואה, אריק ברמי, גברתי היושבת בראש, ראשית אני רוצה להודות לך על ההיענות שלך לקיים את הדיון ואני חושב שמספר הנוכחים מחברי הכנסת בדיון הזה מוכיח עד כמה הנושא הזה חשוב.

דוד אזולאי: למרות הפגרה נמצאים פה חברי כנסת וזה לא דבר שגרתי שכל כך הרבה חברי כנסת באים לסיור בימי הפגרה.

דוד אזולאי: זה מעיד שהנושא הוא חשוב ואני באמת באמת מודה לך שקיימת את הדיון ודווקא במקום ולא אצלנו בוועדה.

דוד אזולאי: דיברו כאן על נשק לא חוקי.

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך ולכל החברים, הנושא של נשק לא חוקי, לצערי הרב זה לא רק בטייבה, היום בכל המגזר הערבי יש מלאי של נשק לא חוקי שמסתובב וצר לי להגיד אבל התחושה שלי שנוח למשטרה להעלים עין, אחרת אי אפשר להסביר איך כל כך הרבה נשק, אם זה באירועים, אם זה בסתם ימים של חול, אתם שומעים את הדברים, זה מזעזע.

דוד אזולאי: אני חושב שהרצח שהיה כאן בטייבה, רבותיי, צריך להדליק נורה אדומה אצל כולנו, זה דבר נורא ואיום.

דוד אזולאי: לאור היום, במקום פומבי, בזמן דיון, באים ויורים במנהל בית ספר, אני לא משתחרר מהדבר הזה, זה מזעזע.

דוד אזולאי: אני פונה כאן, דיברתי על זה גם במליאה, אני מקווה שהמקרה הטרגי הזה יהיה מנוף לחיסול הנשק הבלתי חוקי לא רק בטייבה אלא בכל המדינה.

דוד אזולאי: אבל פה צריך להיות המקום הראשון, צריך לנצל, יש היום רצון גם של התושבים לחסל את זה, כולם מבינים היום שהנשק הזה לא יודע להבחין בין יהודים ללא יהודים, הוא יכול לפגוע בכולם.

דוד אזולאי: אני רוצה לשאול את מפקד המרחב, אני מבקש לדעת, ידוע לי, אולי אני טועה, שבשנתיים האחרונות היו פה 23 מקרי רצח, כמה מתוכם פוענחו.

דוד אזולאי: אנחנו נשמח לשמוע, אם אני טועה, תקן אותי ואני אשמח גם לשמוע את הנתון הזה ממך.

דוד אזולאי: לסיכום דבריי אני רוצה לפנות אלייך, גברתי היושבת בראש, שהוועדה תקבל החלטה שאנחנו נמשיך ונעקוב אחרי המקרה הזה ואחרי איסוף הנשק.

דוד אזולאי: אסור להרפות מהעניין הזה, כי אני חושב שמעקב שלנו יכול לתת לנו גם איזה שהיא תמונת מצב, לא רק על החקירה, אני מאמין שהמשטרה בעניין הזה לא תניח והיא תעשה את עבודתה, אבל דיברו כבר לא רק על הרוצח הספציפי אלא אלה שמסביבו, ואני מאוד מקווה שבסופו של יום הדבר הזה יתגלה ואני מבקש ממך שאנחנו כוועדה או כוועדת משנה נמשיך לעקוב אחרי העניין הזה.

דוד אזולאי: יש עוד שני דברים שכדאי להעלות אותם, אולי הם נאמרו כלאחר יד, אבל חשוב שנדגיש אותם.

דוד אזולאי: אחד זה נושא של אבטחה בבתי הספר.

מירי רגב: כן, רשמתי לי את זה.

דוד אזולאי: בנושא האבטחה בבית הספר, שמענו שיש אולי דרישה של המשטרה, אבל קרה מקרה, אפילו בשביל תחושת הביטחון של התלמידים, מן הראוי לתגבר ואני מדגיש, זה לא צריך לבוא על חשבון העירייה, מכיוון שזה מקרה חריג, העירייה לא יכולה להוציא את זה, אלא צריך באופן חריג גם לתקצב אבטחה לתקופה מסוימת, כדי לתת הרגשת ביטחון לאותם תלמידים שבוודאי כולם יודעים וכולם מכירים.

דוד אזולאי: הנושא השני זה הצוות הפסיכולוגי שצריך ללוות גם את הצוות החינוכי, גם את צוות המורים.

דוד אזולאי: וגם פה אני דורש שהדבר הזה לא יבוא על חשבון הרשות המקומית.

דוד אזולאי: רבותיי, הרשות המקומית לא יכולה לעמוד בדברים לא צפויים מבחינה תקציבית, שלא לדבר על הקיצוצים שהיו באחרונה שכולנו שמענו עליהם.

דוד אזולאי: פה צריכה לבוא דרישה של ועדת הפנים, שהמערך הפסיכולוגי חייב להיות מתוגבר לצורך הפתרון של אותם אנשים שאכן נפגעו מהמצב הזה.

מירי רגב: תודה רבה לך, חבר הכנסת אזולאי.

דוד צור: קודם כל אמרנו כבר שהוועדה הזאת במכלול הדברים שהיא מטפלת בהם, אז יש כמעט ממשק לכל אחד מהנושאים שהעיר טייבה יכולה להסתייע בוועדה.

דוד צור: בצדק ציין פה אריק את הנושאים גם של התב"ע, גם פינוי האשפה, שיכול לאפשר פיתוח של המקום, ואני חושב שמאוד חשוב שאנחנו נעסוק בנושאים האלה בראש ובראשונה.

דוד צור: אני רוצה להגיד משהו שמצד אחד מסנגר על המשטרה, מצד שני גם מבקר אותה, אני רוצה גם כמי שמכיר קצת את העבודה מבפנים וגם מסתכל עליה מבחוץ.

דוד צור: אחת מנקודות הצומת אולי הכי משמעותיות לגבי עבודת המשטרה בתוך המגזר הערבי הייתה ועדת אור אחרי אירועי אוקטובר.

דוד צור: ועדת אור ציינה הרבה מאוד נושאים, גם לגבי המשטרה, אבל היא ציינה גם לגבי נושאים אזרחיים.

דוד צור: אני אומר, בסופו של דבר, כשבודקים לאחור, לוקחים את ועדת אור ורואים מה נעשה מתוך המלצות ועדת אור במגזר הערבי, תמצאו שדווקא בענייני המשטרה כמעט היישום הוא מקסימלי אם לא נאמר אפילו מעבר לזה, מתוך מקורות ומשאבים שלא בהכרח גם ניתנו אקסוגניים, אלא הייתה פה התייעלות מבפנים.

דוד צור: זה נכון לגבי פתיחה של נקודות משטרה, מש"קים שנפתחו במגזר הערבי, אורגנים וגם כפי שפה קמה תחנה גדולה וחזקה.

דוד צור: אלא מה?

דוד צור: פה עכשיו אני הולך למה לא מבוצע, ואולי גם צריך להוסיף את השכבה של ההידברות, שהיא שכבה מאוד חשובה שהייתה חסרה בעבר.

דוד צור: זאת אומרת אנחנו שומעים כמעט בכל מקום שאני מגיע אליו, וגם הוועדה שמגיעה, בתוך המגזר הערבי, על הביקוש העצום שיש לשירותי משטרה.

דוד צור: דבר שהוא לא מובן מאליו, להיפך, פעם היו רואים במשטרה גורם עוין, שלטון, כמעט עדיין מה שנקרא ספחים של כיבוש במרכאות ולא גורם אזרחי שאמור לתת שירות.

דוד צור: לכן השינוי הזה, וכאן אני מצטרף למה שאמר חברי דב, זה שיש פה מצד אחד ביקוש גדול מאוד לשירותי משטרה, הקלאסיים, ומצד שני יש פה מצב שבו הנכונות של פרנסי היישוב, נקרא להם, זו שעת כושר להרים את הכפפה הזאת ומעבר לאמירה - - - חברי אחמד טיבי וגם לא מעט חברי כנסת אחרים שדיברו על הנושא של הנשק הבלתי חוקי בתוך המגזר, בצדק טוענים לעניין הזה, המשטרה בנושא הזה, לא כפי שאמר חבר הכנסת אזולאי, שנוח לה להתעלם מזה, כי זה בשיח של נושאים שמפקדי משטרה נבחנים עליהם, אז זה מופיע באחד המקומות הגבוהים, אבל אני חייב להגיד, ופה יש לי ביקורת לגבי העקביות של הנושא הזה, זה לא משהו שהמשטרה ביום יום עוסקת בו באופן מספיק משמעותי לדעתי, ואני אומר את זה גם כמי שפיקד על אזורים שבהם הנשק היה מאוד זמין.

דוד צור: יש גם גורמים נוספים שצריכים ואפשר לעשות שיתוף פעולה איתם.

דוד צור: שיתוף פעולה הוא חשוב, אבל אני אומר לכם, בסוף אין מודיעין.

דוד צור: לדעתי המודיעין בעניין הזה לוקה, אני אומר את זה לצערי, כי המודיעין הולך למקומות אחרים וכי גם שיטת המודיעין ידועה ואני לא רוצה להיכנס פה לפרטים, אבל בגדול בעיניי המודיעין לא מספיק אפקטיבי בנושא של הזמינות של האמל"ח במגזר הערבי.

דוד צור: בעניין הזה אני חושב שבצדק צריך לעשות פה יותר.

דוד צור: אם אני טועה, אגב, הלוואי - - -

עפו אגבאריה: אתה עדיין מדבר בראש של שוטר ולא בראש של חבר כנסת.

דוד צור: קודם כל אני שמח על המחמאה הזו, אני רואה בזה מחמאה.

דוד צור: היתרון שלי שאני יכול להסתכל על זה גם מכאן וגם משם.

דוד צור: אז אני אומר את זה כאיש מקצוע, כי בסוף כדי להגיע לנשק הזה צריך מודיעין, מה לעשות, עפו.

דוד צור: אם תעמוד בראש חוצות ותגיד 'תחזירו בבקשה את הנשק, זה דבר לא חיוני בתוך המגזר הערבי', אז אני לא רואה את התורים הארוכים של אוחזי הנשק הבלתי חוקי - - -

דוד אזולאי: קודם כל אפשר לעשות מבצע כזה.

דוד צור: מאה אחוז, אבל אני לא רואה את התורים הארוכים האלה.

מירי רגב: דרך אגב, זה היה פעם בצבא.

מירי רגב: כל מי שגנב נשק מהצבא, משטרה צבאית אמרה 'מי שגנב נשק ואמל"ח מהצבא, לא יואשם, תחזירו את זה לתחנות משטרה רלוונטיות של משטרה צבאית'.

מירי רגב: אפשר לעשות את זה.

דוד צור: אז אל"ף, זה ייעשה, כי זה אקט - - -

עפו אגבאריה: אני אומר, אמרו להם תוך שלושה חודשים תחזירו ואתם תקבלו תמורת זה.

עפו אגבאריה: אחרי זה מי שלא יחזיר אז הוא לא יקבל תמורת זה, ואחרי זה מי שלא יחזיר תוך חודש הוא ייענש.

דוד צור: היתרון שלי זה שאת הנאיביות שלי כבר בשנת 80' ו- השארתי בצד.

דוד צור: אז אני אומר, זה ודאי מצוין, לקרוא קריאה להחזרת הנשק הבלתי חוקי, יהיה פקיד משועמם אחד שיקבל שניים-שלושה כלי נשק בכפר, אבל בסוף צריך לאכוף את הדבר הזה.

דוד צור: לכן בעיניי זה הדבר הכי עקרוני וחשוב וצריך לעשות את זה ואם תמני ועדה, אז זה בוודאי טוב.

דוד צור: לגבי העניין של התקצוב והנושא של התב"עות ואפשרות ההתפתחות של המקום, אני חושב שבעניין הזה אנחנו כן חייבים וצריכים לעקוב, לראות.

דוד צור: הסוגיה של הבנייה הבלתי חוקית היא סוגיה מאוד מאוד בעייתית, מאוד טעונה, יש פה אלפי בתים, לא עשרות, אלפי בתים שהולכים אחורה, שהם בנויים בצורה בלתי חוקית, אז ההלבנה שלהם, או ההכשרה שלהם, או ההסדרה, איך שנקרא לזה במילים מכובסות, היא דבר נכון לעשות באיזה שהוא שלב, אבל בסוף אי אפשר - - -

מירי רגב: אבל המדיניות צריכה להיות כוללת לכולם.

דוד צור: כן, בסוף אי אפשר שלא לאכוף בנייה בלתי חוקית, כי אחרת המצב הזה יהיה כל דאלים גבר.

מירי רגב: תודה רבה.

טלב אבו עראר: טוב, חברים.

טלב אבו עראר: אני מברך על ביקור הוועדה, אני אברך יותר באמת אם הביקור של היום יישא פרי.

טלב אבו עראר: כולם, כל קודמיי, דיברו כאן על בעיית איסוף הנשק.

טלב אבו עראר: אני מאמין שלא זו הפעם הראשונה שאנחנו מעלים ומבקשים, כמו שנאמר, אנחנו מתחננים למשטרה, לממשלה, כדי לאסוף את הנשק.

טלב אבו עראר: כאן זה לא כשל מודיעין, כמו שאמר צור, אלא המודיעין, השב"כ, כל יום וכל לילה וכל רגע יודעים בדיוק מה כל אזרח במדינת ישראל, במיוחד מה כל ערבי עושה בכל רגע, אבל אני שומע ורואה שתופסים חוליות או יחידים, אלא שמשתייכים לחיזבאללה, לבן לאדן, לדאעש, באותו יום תופסים אותם.

מירי רגב: גם את הרוצחים של שלושת החטופים שלנו מצאו תוך יום.

טלב אבו עראר: אבל מה?

טלב אבו עראר: אנחנו רואים, כמו שהיא פתחה באמת את הישיבה, גב' רגב, כשהיא אמרה שרואים פה את אוזלת ידה של המשטרה, שבאמת, בזדון אני אומר, הם יודעים, מתחמקים, מתעלמים.

טלב אבו עראר: אני בנגב לקחתי את המשטרה לכמה בתים בשכונות, הראיתי להם 'בדיוק כאן מוכרים את הנשק', מביאים איתם כלבים שיריחו את הנשק.

טלב אבו עראר: כמה יכול הכלב להריח?

טלב אבו עראר: חצי מטר.

טלב אבו עראר: הבדואי חופר אולי 200 מטר שם, תביא באגר.

טלב אבו עראר: לכן המשטרה כאן לא כשלה, אלא היא מתכוונת לזה.

טלב אבו עראר: סליחה שאני אומר את זה, ממש שהם לא מפענחים מקרי רצח, לא מאתרים רוצחים, נותנים לעולם הפשע אוטונומיה.

טלב אבו עראר: הארגונים האלה הולכים ומתעצמים, הולכים ומתגברים ואז באמת אולי באחד הימים גם נגיע למצב שנרים את הידיים כולנו.

טלב אבו עראר: חברים, תדעו לכם, פושע ערבי שרוצח אזרח ערבי, לא יהיו גבולות לפושע הזה להגיע גם ליהודי.

טלב אבו עראר: מי שרוצח בטייבה ירצח גם בראש העין, זה בטוח, באותו נשק.

טלב אבו עראר: ואם באמת השב"כ והמשטרה ישתפו פעולה ביניהם ויגיעו בדיוק למחזיקי הנשק הבלתי חוקי, אולי יגיעו למסקנה שמי שמכר את הנשק לערבי הזה הוא אולי חייל, אולי שוטר, אולי סוכן שב"כ.

טלב אבו עראר: גם זה.

טלב אבו עראר: תגיעו לעובדות הנכונות, האמיתיות.

טלב אבו עראר: קרו מקרים כאלה שאת הנשק הזה קנו מידי שוטרים או חיילים.

טלב אבו עראר: לכן אני בא ואומר, צריך לאתר את כל הנשק הזה ואני מבקש גם לשתף פעולה עם ההנהגה של האוכלוסייה הערבית, שבאמת אנחנו התכנסנו בשבועיים האחרונים אחרי שרשרת מקרי הרצח האלה, וביקשנו וסיכמנו את הדיונים שלנו שנשתף פעולה עם המשטרה כדי באמת למגר ולנסות לפחות למנוע את הרצח הבא.

טלב אבו עראר: הרי זה ממשיך.

טלב אבו עראר: ביום שאנחנו מתכנסים, רק מסיימים את הישיבה ושומעים ברדיו שיש רצח ברמלה, בלוד, בטייבה, בטירה.

טלב אבו עראר: המשולש הזה נהיה הכי מסוכן, האזרחים כאן איבדו ביטחון.

טלב אבו עראר: הם במדינה דמוקרטית והמדינה הדמוקרטית הזאת, מירי רגב, תתעוררי קצת ותעבירי את זה לממשלה שלך, או של כולם - - -

דוד צור: גם שלך.

טלב אבו עראר: שלנו.

טלב אבו עראר: אני מתקן את עצמי.

טלב אבו עראר: תן לי לדבר.

טלב אבו עראר: אנחנו לא בכנסת.

טלב אבו עראר: תעבירי שגם האזרחים הערבים הם אזרחי המדינה.

טלב אבו עראר: אם היו מקרי הרצח, מר צור, עשרה מקרי רצח, אם היו יהודים, לא הייתה המדינה מתקוממת?

טלב אבו עראר: באמת, היו מיד מכנסים ועדות, לא יודע מה, מביאים את כל צמרת המשטרה, מפטרים שוטרים, מפטרים שב"כ.

טלב אבו עראר: אבל שהנרצחים הם ערבים, זה בכלל כאילו לא שמעתם.

טלב אבו עראר: בדיוק כך, זה המצב.

טלב אבו עראר: חברים, תתעוררו, מי שהורג ערבי יהרוג אותך מחר.

טלב אבו עראר: זה המצב בדיוק כך.

טלב אבו עראר: לכן אני גם אחזור לכמה סיבות, כמה מניעים ש - - -

מירי רגב: טלב, רק תסכם.

טלב אבו עראר: אני מסכים.

טלב אבו עראר: אין לי, בוא נגיד, תקציבים או משאבים למסגרות לנוער.

טלב אבו עראר: בואו נחשוב על המצוקה.

טלב אבו עראר: יש מצוקות שתורמות לפושעים להמשיך בפשעים האלה.

טלב אבו עראר: מצוקת הדיור, במגזר הערבי בכלל ובאזור הזה, בטייבה גם, וזה אחד המניעים.

טלב אבו עראר: עכשיו תכנית בשיתוף פעולה עם ההנהגה הערבית, תכנית משטרתית עם האוכלוסייה הערבית, איך אפשר להתגבר.

טלב אבו עראר: שמירה בבתי הספר במגזר הערבי.

טלב אבו עראר: אם היה שומר עומד בכניסה או בשער של בית הספר של המנוח יוסף, נדמה לי שאם היה שומר שם הוא היה מונע.

טלב אבו עראר: היה לפחות שואל את הבן אדם הזה, מכוסה הפנים, רעול הפנים הזה, מה אתה רוצה?

טלב אבו עראר: למה הפושעים לא רוצחים פושעים כמוהם?

טלב אבו עראר: הפסיקו.

טלב אבו עראר: עכשיו התחילו לחפש אנשי חינוך, אנשי דת, אנשים נורמלים וזה המצב החמור, שבאמת צריך שהממשלה תשב ותיתן את הדעת על כך שהמשטרה עד עכשיו נכשלה.

טלב אבו עראר: דיברנו על זה מלפני שנים, לא היום, העניין הולך ומסתבך.

טלב אבו עראר: תודה רבה לכם.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: חבר הכנסת עפו, אחריו חבר הכנסת חנא ואז התייחסויות של המשטרה והפרקליטות ונסכם.

עפו אגבאריה: אני קודם כל מברך על המפגש הזה ועל הדיון בוועדה ובעיקר שזה בטייבה ואני רוצה לציין שמפגשים כאלה יכולים להוריד את המפלס, שמאוד עלה בצורה לא בריאה אחרי האירועים האחרונים.

עפו אגבאריה: כשיש כאלה מפגשים אז אני חושב שאנשים קצת מתחילים לראות את הדברים מזווית אחרת וגם בצורה אחרת.

עפו אגבאריה: אני חושב שדברים כאלה צריך להמשיך ולעשות אותם.

עפו אגבאריה: לראש העיר, או לראש הוועדה הקרואה בעיר, אני מבקר לעיתים תכופות מבקר בעיר הזו ומה שראינו היום ומה שאני רואה, אני יכול להשוות בין התקופה לפני כשנה ומעל זה לתקופה הזו אני חושב שיש התקדמות, למרות שעד היום יש הרבה בעיות שאולי אתה גם הפנית את תשומת לבנו, אם זה בעניין הצפיפות ותכנית המתאר שיש לך, מעל 500 בתים ללא היתרי בנייה ואתה ציינת גם שהעיר היא גדולה והיא על שטח שיפוט קטן מאוד וככל שהצפיפות יותר קשה, כך גם הבעיות יותר קשות.

עפו אגבאריה: אנחנו יודעים, ככל שמספר הנעל הוא יותר קטן ככה כואב יותר.

עפו אגבאריה: גם באזרחים ככה זה.

עפו אגבאריה: הבעיות יהיו קשות, אנחנו יודעים שאפילו יש אזורים שלא מקבלים מים ואני טיפלתי בעניין הזה ואני מקווה שהדברים האלה יטופלו וזה יוריד אולי מהאנשים שמחוברים פיראטית למים.

עפו אגבאריה: יש כל מיני דברים שאני מברך על זה שאתם כבר מטפלים בעניין הזה ואני מקווה שעניין הצפיפות יקבל גם את תשומת ליבה של הוועדה.

עפו אגבאריה: ולעניין האלימות, אני חושב שאנחנו כולנו חרדים לעניין הזה וכשדיברנו בכנסת המון פעמים על זה שאנחנו לא רוצים, לא את הנשק החוקי ולא את הבלתי חוקי, כולו, את כל הנשק אנחנו לא צריכים.

עפו אגבאריה: גם את החוקי אנחנו לא צריכים.

עפו אגבאריה: אני לא מבין בשביל מה צריך את זה.

עפו אגבאריה: אבל לתלות את זה רק במודיעין, אני חושב שזה דבר לא נכון.

עפו אגבאריה: כי במודיעין, אנחנו יודעים שלמשטרה יש מספיק מודיעין על כל מיני דברים, אפילו לביטוח לאומי ולמס הכנסה יש מעל ומעבר מודיעין במגזר הערבי ושלא יגידו לי שהחברות האלה, החדשות, שזה חברות קבלן לרצח ואתם יודעים את זה, שהרוצח הוא לא הרוצח האמיתי, הוא שלחץ על ההדק, אבל הרוצח האמיתי הוא זה ששכר אותו בכמה אלפי דולרים כדי שהוא יבצע את זה ואת זה המשטרה יודעת.

עפו אגבאריה: הם יודעים את זה טוב, ואפילו השר לביטחון פנים הכיר בזה ואמר 'כן, אנחנו יודעים'.

עפו אגבאריה: ואני רק מזכיר את הוועדה הגדולה שכינסנו בזמנו בראשות ראש הממשלה, בנוכחות ראש הממשלה, מפכ"ל המשטרה, השר לביטחון פנים, על הרצח המזעזע שהיה באום אל פחם לפני 3.5 שנים, חצי שנה אחרי הרצח, וראש הממשלה אמר לגברת שאיבדה את בעלה ואת שני ילדיה, 'אל תדאגי' ודפק לה ככה על הכתף, 'אנחנו נמצא את הרוצחים'.

עפו אגבאריה: עד היום לא נמצאו הרוצחים.

עפו אגבאריה: אני לא מאמין שאם המשטרה הייתה רוצה לא הייתה יכולה למצוא את הרוצחים.

עפו אגבאריה: אני לא מאמין.

עפו אגבאריה: זה לא רק עניין של מודיעין ולא מודיעין.

עפו אגבאריה: אם הייתה מוצאת את הרוצחים והייתה רוצה לטפל באנשים האלה, אז היא הייתה מונעת בזה את הרצח הבא, כי מי שעשה את המעשים האלה, אז כן שיראו וייראו, אבל מה לעשות, מעט מאוד הפענוחים ושלא תביאו לנו את הפענוחים של רצח על כבוד המשפחה כאילו שזה פענוח, כשמראש ידוע מי עשה את זה.

עפו אגבאריה: אז לא צריך לבלבל את הדברים.

עפו אגבאריה: בכל הדברים האלה אפשר יהיה לעשות משהו.

עפו אגבאריה: אם באמת תימצא תכנית של המשטרה להגביל את הזליגה של הנשק מהצבא, מהמשטרה, כי זה לא בא מעבר לגבול ואת זה אתם יודעים, שאולי אחוז קטן מאוד בא מהשטחים, יכול להיות, אבל לא מייצרים נשק בשטחים והכול זה תוצרת ישראל.

עפו אגבאריה: פה בטייבה, כשמצאו בכמה בתים טילי לאו, הם מיוצרים על ידי מדינת ישראל ולא על ידי מדינה אחרת.

עפו אגבאריה: דברים כאלה אפשר לעשות, אפשר לחסום, וכשהמשטרה תרצה אז היא תעשה את זה.

עפו אגבאריה: אני מאוד מקווה שאם הדבר הזה ייעשה תהיה לנו אפשרות אולי להוריד לגמרי את העניין של האלימות בצורה כזאת.

עפו אגבאריה: דבר אחרון, אני פשוט לא מבין איך לפעמים נשק שעשה עבירה ובוצע בו רצח, הוא חוזר עוד פעם.

עפו אגבאריה: הרי הוא נתפס ולקחו אותו למשטרה ומי שעשה איזה שהיא עבירה עם הנשק הזה נעצר, איך הנשק הזה עובר עוד פעם את המסלול וחוזר עוד פעם לשוק של העבריינים.

מירי רגב: שמעו את זה המשטרה ויגיבו גם על זה.

מירי רגב: חבר הכנסת חנא סוייד ולאחר מכן נציג השלטון המקומי ממש בקיצור.

חנא סוייד: ראשית כל אני מברך אותך, גברתי היושבת ראש, על עריכת הביקור הזה, לאחר המעשה המזעזע שזעזע כל אזרח במדינת ישראל.

חנא סוייד: אני התפלאתי מאוד מהתגובה של המורים ושל התלמידים בבית הספר לאחר הרצח.

חנא סוייד: אפשר לחשוב שלמחרת יום של רצח מנהל בבית הספר, שהתלמידים לא יופיעו.

חנא סוייד: אפשר לחשוב על זה שזה מעשה גבורה של התלמידים, אבל אפשר גם לחשוב מצד שני שכבר לאף אחד לא אכפת.

חנא סוייד: הרמה של הביטחון האישי בטייבה שואפת לאפס וכל דבר צפוי.

חנא סוייד: אני אומר לכם, אני חושב שהכתובת הייתה על הקיר.

חנא סוייד: מה, אנחנו לא מכירים את טייבה?

חנא סוייד: אני גר רחוק, אני מבקר כאן לעיתים קרובות, אני ראיתי את הכתובת על הקיר.

חנא סוייד: ועוד בכירים בעיר הזו הם בסכנה עכשיו, הם צריכים להיזהר, להיזהר מאוד, אם לא נוקטים בצעדים הדרושים.

חנא סוייד: בשלב מסוים המדינה יצאה מטייבה.

חנא סוייד: לא רק זה, היא יצאה והפושעים נכנסו.

חנא סוייד: נכון שהכניסו תחנת משטרה, אבל מה זה תחנת משטרה בים כזה של בעייתיות, מה זה יועיל?

חנא סוייד: אין כאן טיפול מערכתי.

חנא סוייד: אני מסתכל על תכנית המתאר.

חנא סוייד: דובר על כך שאושרה תכנית מתאר, אני יודע שתכנית המתאר, למרות שהיא אושרה, יש מאות בתים עדיין ללא היתרים, למרות שרק אתמול אישרו תכנית מתאר.

חנא סוייד: איזו תכנית מתאר זו אם היא לא פותרת את הבעיות?

חנא סוייד: תסתכלו, בחייכם, על תכנית המתאר הזאת, היא טובה ל-50,000 תושבים?

חנא סוייד: עוד עשרים שנה יהיו כאן 100,000 תושבים, התכנית הזאת, תסתכלו, מתאימה ל-100,000 תושבים לעוד עשרים שנה?

חנא סוייד: תסתכלו, כביש חוצה ישראל חצה את האדמות של טייבה.

חנא סוייד: נכון, יש 19,000 דונם, 11,000 מצד זה ו-8,000 דונם מהצד ההוא, ירוק כהה, כלומר מסמר אסור לתקוע שם.

חנא סוייד: אז מה, אז זוללים את כל הקרקע ואחר כך אומרים 'נכון, אין מספיק קרקע' ויש שם פס כחול, אומרים שזה נחל אלכסנדר.

חנא סוייד: מה, כאילו חושבים שזה האמזון כאן.

חנא סוייד: בחיים שלי לא ראיתי דלי מים שם.

אריק ברמי: לא היית פה בחורף האחרון.

חנא סוייד: אני לא ראיתי.

חנא סוייד: אולי אתה, שאתה נמצא כאן כל הזמן, יכול להיות, אבל האמזון הזה, מתמ"מ 3-21, צריך לבטל אותו וצריך לאפשר, כמו שבנתניה אפשרו לעיר לגדול לכיוון האחר, צריך לאפשר לעיר הזו גם לגדול לכיוון האחר.

חנא סוייד: גברתי היושבת ראש, לא בכדי שאלתי אם היו מצלמות ליד בית הספר.

חנא סוייד: אני מניח שכן, אבל זה לא מנע רצח.

חנא סוייד: וגם אם תרשתו את כל העיר, זה לא ימנע את הרצח.

חנא סוייד: אי אפשר על טעות לבנות עוד טעויות ועוד טעויות.

חנא סוייד: צריך כאן טיפול מערכתי.

חנא סוייד: אי אפשר כאן לדעת מה קודם, הרצח להזנחה, או שההזנחה מביאה רצח.

חנא סוייד: אני שואל את ראש העיר, האם הוא באמת משתף את המנהיגות המקומית.

חנא סוייד: אני יודע שיש כאן פעילות ענפה של ועד ציבורי שמתעניין מאוד בפתרונות דיור ובעיות של תכנית מתאר.

חנא סוייד: עם האנשים האלה צריכים לעבוד, איך אפשר לעבוד במנותק ואחר כך לצפות כאילו - - - אתה אולי תקבל מאות מיליונים ותבנה אולי ניקוז שכעבור שנה-שנתיים של הזנחה הוא ייסתם, כמו שקרה לקאונטרי קלאב שאתה רוצה לתקן עכשיו.

חנא סוייד: צריך פה ראייה רצינית, לא יכול להיות מצב שהמדינה יצאה מטייבה והיא לא רוצה לחזור עוד פעם.

חנא סוייד: בעניין הנשק.

חנא סוייד: רוצים לפרז את עזה ושם יש מנהרות ויש גבול בינלאומי.

חנא סוייד: פה אין מנהרות, אין גבול בינלאומי, מה, קשה לפרז את טייבה?

חנא סוייד: אני חושב שזה צחוק, אם רוצים באמת.

מירי רגב: אל תדאג, נפרז גם את טייבה וגם את עזה.

חנא סוייד: הלוואי.

חנא סוייד: במידה שזה יביא שלום וימנע רצח, הלוואי.

מירי רגב: רק שלום.

טלב אבו עראר: צריכים לפרז את כל המזרח התיכון.

מירי רגב: הלוואי, אמן.

מירי רגב: אנחנו רוצים את אותו דבר, תאמין לי.

מירי רגב: השלטון המקומי, דקה, ולאחר מכן המשטרה.

כמאל ריאן: אני לא רוצה להלאות אתכם במספרים.

כמאל ריאן: אחוז הנרצחים בחברה הערבית, ב-2012 היו 43% וב-2013 זה עלה ל-49%.

כמאל ריאן: נכון, המספרים פחתו, אבל האחוז עלה, בגלל ההצלחה שהייתה בחברה היהודית ואנחנו מברכים עליה ורוצים שהיא תעבור לחברה הערבית.

כמאל ריאן: עוד שני מספרים אני רוצה להגיד, אחוז הערבים שנרצחים בדרך כלל 45%, ותשמעו מה שאני אגיד לכם, אחוז הערבים השותפים ברציחות במדינה 67%, לפי המספרים של המשטרה ב-2013.

כמאל ריאן: זאת אומרת לא רק כאן, לא הסתפקו ב-45%, התחילו לעשות ג'וב מהעניין הזה.

כמאל ריאן: הפתרון, אני עוסק בעניין הזה כמה שנים, אם המדינה לא תראה בעניין הנשק וברציחות בחברה הערבית בעיה לאומית היא לא תפתור את הבעיה.

כמאל ריאן: אותו דבר, אם המנהיגות הערבית, כאשר יש 93.1% מהאזרחים הערבים, כששואלים אותם מה מטריד אתכם, לפני הבית ולפני המשכורת זה הביטחון האישי, גם אם המנהיגות הערבית לא תראה בעניין הזה בעיה לאומית, גם לא יפתור את הבעיה.

כמאל ריאן: זו בעיה לאומית, גם למדינה וגם למנהיגות הערבית.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: אני מבקשת ממשטרת ישראל, יחליטו כאן מחוז או מרחב מי מדבר וגם 'עיר ללא אלימות'.

מירי רגב: בנוסף לכך מה שעלה, להתייחס לסוגיות שעלו ולהתייחס לכמה נושאים נוספים.

מירי רגב: אל"ף, מדוע אתם לא אוספים את הנשק הבלתי חוקי, בי"ת, מה מפקד משטרת טייבה עושה לגבי נשק בלתי חוקי בטייבה, האם הוא מונחה מבחינת המטה לטפל בזה, או שזה לא תחת האחריות שלו.

מירי רגב: הדבר השלישי שאני רוצה לדעת, למה אין כאן רישות של מצלמות, בהיבט שלך, של 'עיר ללא אלימות', והדבר הנוסף שאני רוצה לדעת מהמשטרה, מדוע אין אבטחה בבית הספר כרגע, לאור הרצח הנתעב שהיה, מדוע כרגע, לפרק זמן מסוים, של עוד אחרי החגים, לא שמים שם אבטחה, כדי לראות מה קורה.

מירי רגב: כמה גילויים הבאתם לפרקליטות להעמדה לדין, ותיכף תדבר איתנו כאן הפרקליטות, כמה הם העמידו לדין.

מירי רגב: בנוסף לשאלות האחרות שנשאלו.

מירי רגב: בבקשה.

מירי רגב: מי שרוצה לדבר, חבר מועצת עיר, אז הוא כמובן מוזמן.

מירי רגב: אתה יכול גם להצטרף לשולחן.

מירי רגב: מנהל בית הספר, שמענו אותך.

עדנאן עאזם: - - - חינוך, לא פוליטיקה.

מירי רגב: לא, אין פוליטיקה, פה חינוך.

מירי רגב: הוא דיבר על האבטחה ואנחנו נטפל בזה.

מירי רגב: תיכף נשמע תשובות ואני אתן לך תיכף להתבטא, מנהל בית הספר.

שמעון בן הרוש: צהריים טובים.

שמעון בן הרוש: קודם כל אני באמת מברך על הדיון הזה, אני חושב שהוא חשוב בזמן הזה.

שמעון בן הרוש: אנחנו יותר מאשר נשמח להיות שותפים בכל מהלך, בכל פעילות חברתית, קהילתית, חינוכית, אנחנו כמשטרה מאוד נשמח להיות שותפים לתהליכים האלה.

שמעון בן הרוש: בכל מה שיתרום לשיפור איכות החיים של תושבי טייבה אנחנו שותפים לעשייה הזאת ונשמח להצטרף.

שמעון בן הרוש: אנחנו מאוד מאוד מצרים על האירועים האחרונים, במיוחד על רצח המנהל, שאני חושב שפה הייתה חציה של כל הקווים.

שמעון בן הרוש: יש פה צבר של אירועים שבהחלט אנחנו מודעים לכך שהוא בהחלט משפיע על תחושת הביטחון של מה שקורה בטייבה, ולא רק בטייבה.

שמעון בן הרוש: היה פה רצף של אירועים, גם במשולש, גם מחוץ למשולש.

שמעון בן הרוש: סך הכול היה צבר של אירועים שבהחלט משפיע, אנחנו ערים לזה, אנחנו מודעים לזה ואנחנו יודעים שאנחנו נמצאים בנקודת זמן שהיא שונה מהשגרה וצריכים לתת לה איזה שהוא מענה אחר.

שמעון בן הרוש: יחד עם זה אני קובע, אין סוג של אכיפה שמשטרת ישראל לא מטפלת בו.

שמעון בן הרוש: אין דבר כזה.

שמעון בן הרוש: אין מקום שמשטרת ישראל לא נכנסת, אין סוג של אכיפה שאנחנו לא מטפלים, בכל דבר.

שמעון בן הרוש: כמו בכל מקום אחר, גם פה במשולש וגם בטייבה, אנחנו מטפלים בכל דבר, בכל עבירה, בכל מה שאנחנו יודעים.

שמעון בן הרוש: כך שאין דבר כזה ואין אוזלת יד של המשטרה.

שמעון בן הרוש: ההיפך, אני חושב שהמשטרה פה, המשרד לביטחון פנים והמשטרה בשנתיים האחרונות, כמות כוח השיטור שנמצא במשולש עלה מ-90 שוטרים ל-250 שוטרים, זה מבלי שמשטרת ישראל קיבלה אגורה ולא הייתה שותפה בכל התכנית הזאת של טייבה בעדיפות לאומית ולא זכינו בשום נתח.

שמעון בן הרוש: במסגרת תעדוף פנימי והפעילות של השר לביטחון הפנים והמפכ"ל, אנחנו פה עלינו מ-90 שוטרים ל-250 שוטרים.

שמעון בן הרוש: מי שמבין מה זה אומר מבחינה תקציבית, זה לא הולך ברגל.

שמעון בן הרוש: אנחנו פה שינינו את גבולות הגזרה, שינינו את המבנה הארגוני של התחנה, העלינו את תקן מפקד התחנה לניצב משנה, נתנו לו עוד שלושה סגנים ניצבים לידו, העלינו פה את רמת הפיקוד ואת איכות השוטרים שנמצאים פה בעשרות מונים.

שמעון בן הרוש: כך שאי אפשר לומר שמשטרת ישראל באוזלת יד ולא מטפלת, משטרת ישראל משקיעה פה בצורה מאוד מאוד משמעותית.

שמעון בן הרוש: אני לא רוצה לדבר על משרדים אחרים, אני אגיד מה אנחנו עושים.

דב חנין: יש לכם נתונים על איסוף נשק?

שמעון בן הרוש: תיכף אני אגיע גם לזה.

שמעון בן הרוש: לגבי איסוף הנשק, בעיה כואבת, בעיה מורכבת, הלוואי שזה היה כל כך פשוט.

שמעון בן הרוש: שמעתי פה כל מיני הצעות של איך לטפל בזה.

שמעון בן הרוש: אנחנו פועלים ונמשיך לפעול אך ורק במסגרת החוק, לא נעשה שום דבר שהוא לא במסגרת החוק.

שמעון בן הרוש: הסוגיה הזו היא סוגיה כואבת.

שמעון בן הרוש: אנחנו תופסים יותר משנה לשנה ויחד עם זה אני אומר, לא מספיק.

שמעון בן הרוש: לא מספיק.

שמעון בן הרוש: כמויות הנשק שאנחנו תופסים, למרות שאנחנו תופסים יותר ויותר - - -

מירי רגב: מה זה במסגרת החוק?

מירי רגב: מה, החוק לא מאפשר לך לאסוף נשק בלתי חוקי?

שמעון בן הרוש: לא.

שמעון בן הרוש: הוא מאפשר לי בהחלט לאסוף נשק בלתי חוקי, השאלה איך עושים את זה.

שמעון בן הרוש: שמעתי פה כל מיני הצעות של איך לעשות את זה.

שמעון בן הרוש: צריך לזכור שאנחנו פועלים במסגרת החוק, אני אומר את זה, לצערי אני לא יודעים לשים יד על כל נשק שנמצא פה.

שמעון בן הרוש: לא יודעים לשים יד.

דוד אזולאי: סליחה, שלא ישתמע מדבריך שכאילו פה חברי הוועדה אמרו שאפשר לפעול בניגוד לחוק כדי לאסוף נשק.

דוד אזולאי: עלה פה בסך הכול רעיון אחד שדיבר על כך שאולי צריך להכריז על איזה שהוא מבצע.

שמעון בן הרוש: מבצע, אנחנו בעד ונהיה שותפים למבצע.

דוד אזולאי: זה דבר לא חוקי?

שמעון בן הרוש: דיברו על פירוז, עם השוואה לעזה וכל מיני דברים.

שמעון בן הרוש: אנחנו לא בעזה, אנחנו במדינת ישראל, כפופים לחוק, נעבוד על פי חוק ואני אומר לכם, אין שום מצב שמשטרת ישראל יודעת, אם זה ברמה המודיעינית או ברמה חקירתית, על הימצאותו של נשק ואנחנו לא מתרגמים את זה מיד לפעילות מבצעית כדי לאתר את הנשק.

שמעון בן הרוש: אין דבר כזה.

מירי רגב: אז יכול להיות שזה מוביל אותנו שוב למה שאמר צור, שיש כאן בעיה מודיעינית.

שמעון בן הרוש: יכול להיות.

שמעון בן הרוש: אני אומר, אנחנו לא יודעים לשים יד על כל נשק, אבל לבוא ולומר שלמשטרת ישראל נוח שיש פה נשק או שאנחנו לא רוצים - - -

מירי רגב: לא, אני לא חושבת שנוח לה, לא אמרתי שנוח לה, אבל אמרתי שהיא לא מצליחה לאסוף את הנשק.

שמעון בן הרוש: אנחנו לא מצליחים מספיק ל - - - זה לא מכוון.

שמעון בן הרוש: מפקד תחנת טייבה-קדמה נמדד על זה, מקבל ציון על זה, הוא מוערך על זה, הוא נותן דין וחשבון בכל שבוע ובכל חודש, ולא רק הוא, גם מפקד תחנת לוד וגם מפקד תחנת רמלה.

שמעון בן הרוש: בכל מקום שיש לנו ואנחנו יודעים שהדבר הזה קיים, מפקדי התחנות נדרשים לזה.

דב חנין: כמה כלי נשק אספתם השנה?

שמעון בן הרוש: יש לי פה את המספרים.

דני שחר: 78.

דני שחר: מתחילת השנה.

מירי רגב: רק בטייבה?

דני שחר: גזרת המשולש.

מירי רגב: שכוללת?

מירי רגב: קלנסווה?

דני שחר: טייבה, טירה, קלנסווה, כפר קאסם ו - - -

טלב אבו עראר: מתוך כמה אלפים.

טלב אבו עראר: 78 מתוך אלפים.

שמעון בן הרוש: אמרנו שזה לא מספיק.

טלב אבו עראר: מתוך אלפים.

מירי רגב: בסדר, הוא גם אומר מה היכולות שלו.

דב חנין: אנחנו שמענו הערכה שבכל טייבה יש 20,000 כלי נשק?

מירי רגב: יכול להיות שצריך לאפשר לו את זה.

מירי רגב: כשיהיה רצח נוראי ונתעב אז זה יהיה אפשרי.

דב חנין: אנחנו שמענו הערכה שבאזור טייבה, אני שואל, אין לי מושג, יש 20,000 כלי נשק.

שמעון בן הרוש: אני לא יודע מי יודע לספור את זה.

דב חנין: יש לכם איזה שהן הערכות?

שמעון בן הרוש: אני לא יודע על מה זה מתבסס.

שמעון בן הרוש: אנחנו יודעים שיש נשק, אני לא יודע לנקוב אותו במספרים.

שמעון בן הרוש: אני אומר, כל דבר שאנחנו יודעים, אם זה ברמה המודיעינית או החקירתית, זה מתורגם מיד לפעילות מבצעית כדי לנסות ולהגיע לאותו נשק.

שמעון בן הרוש: זה אנחנו יודעים כן לעשות.

שמעון בן הרוש: להגיד לך שאנחנו יודעים על כל הנשק שיש?

שמעון בן הרוש: אנחנו לא יודעים על כל הנשק שיש והלוואי שהיינו יודעים.

שמעון בן הרוש: אני אומר לצערי, עם כל הקריאה של ראשי הציבור לבוא ולהיפטר מהנשק הזה, עד היום, אני מקווה שזה יקרה בעתיד, אף אחד לא בא מיוזמתו ואמר לנו 'הנה, יש פה נשק, תיקחו', או שבא להסגיר נשק.

ענת סבידור: אני יכולה להוסיף פרט, שלא רק זה שאף אחד לא בא, אלא שברגע שתופסים נשק, הרבה פעמים מה שקורה, לוקח על עצמו את הנשק אותו אחד שאין לו עבר פלילי, בכדי שאותו אחד שהוא בעצם המחזיק - - -

מירי רגב: אז תשנו את החקיקה, או שתשנו את ה- - -

ענת סבידור: לא, אין מה לשנות את החקיקה.

ענת סבידור: הוא אומר 'הנשק שלי', אין לו עבר פלילי, אם הוא יקבל מאסר בפועל, בהיותו אדם נורמטיבי, זה יהיה נס.

ענת סבידור: האיש, אותו עבריין, שהנשק בעצם שייך לו, הוא יוצא פטור.

ענת סבידור: אז יש לנו נשק, אבל אין כתב אישום.

עפו אגבאריה: הכוונה לנשק עם רישיון.

ענת סבידור: לא.

ענת סבידור: לא.

מירי רגב: אז איך זה, אם יש לו נשק בלתי חוקי אנחנו מאפשרים לו את זה?

ענת סבידור: כשאתה נכנס לבית, בבית יש - - -

עפו אגבאריה: זה נשק בלתי חוקי, מה זה אם עבר פלילי או לא?

מירי רגב: זה משנה מבחינת הענישה, אם אין לו עבר פלילי.

מירי רגב: זה מה שהיא אומרת.

ענת סבידור: אתה לא יכול להעמיד 10 איש לזה, יש חזקה, נכון, אבל עדיין גרים 10 איש, 9 מהם תמימים, לא ידעו תמימים, לא ידעו בכלל על הנשק.

מירי רגב: בתי המשפט ומערכת המשפט צריכים לתת - - -

ענת סבידור: איך תעמידו אותם לדין?

ענת סבידור: אז מה קורה?

ענת סבידור: תופסים את הנשק אצלי בבית, נאמר, אני אחראית, אז הנשק הוא שלי, אבל לי יש עבר פלילי, אני לא יודעת כלום, אז נותנים הוראה לבן התמים שלו, שאין לו עבר פלילי, שהוא אולי גם קטין לצורך העניין, ואז הוא גם לא יקבל עונש, כי הוא קטין, אז מה אתה עושה?

ענת סבידור: זה מה שקורה.

ענת סבידור: זה מה שקורה בשטח.

ענת סבידור: פה הכול עניין של חינוך.

ענת סבידור: קודם כל - - -

מירי רגב: הכול בסדר, אפשר להעביר את הכול לחינוך, אבל מערכת בתי המשפט צריכה לתת עונשים יותר כבדים בעניין הזה, נקודה.

חנא סוייד: זה לא עניין של חינוך.

חנא סוייד: ברור שמדובר בפושעים כאן.

חנא סוייד: מה, את מלינה על זה?

ענת סבידור: מערכת בתי המשפט נותנת עונשים - - -

מירי רגב: ממש לא נותנת עונשים מספיק כבדים לעניין הזה, וכשיהיה כאן רצח משמעותי, ואני מקווה שלא של שופט, אז יתעוררו.

מירי רגב: אני לא רוצה כרגע לדבר, יגיע תורך ואת תוכלי להתייחס.

מירי רגב: אני מבקשת מהמשטרה לסיים את הדיווח שלה.

שמעון בן הרוש: כמה משפטים ואני מסיים.

שמעון בן הרוש: לעניין הרצח, סך הכול יש 15 מקרים בשנתיים האחרונות, 6 מקרים פוענחו.

שמעון בן הרוש: אני מדבר על אזור המשולש.

שמעון בן הרוש: זאת אומרת אחוז הפענוחים של מקרי הרצח במגזר היהודי ובמגזר הערבי הם די זהים.

שמעון בן הרוש: לצערנו הם לא מספיק גבוהים, צריך לעשות יותר, התיקים האלה לא נסגרים, התיקים האלה נמצאים על השולחן, הם נמצאים בימ"ר, מטופלים - - -

דוד צור: מה אחוזי הגילוי ברצח בכלל?

שמעון בן הרוש: כמעט 70%.

דוד צור: אמרת מתוך 15 6, זה 30%.

שמעון בן הרוש: לא, מתוך 15 – 6, זה קרוב ל-40%.

שמעון בן הרוש: ההשקעה שמשטרת ישראל משקיעה בפענוח של מקרי רצח במגזר הערבי היא פי כמה בעשרות מונים יותר מאשר משקיעים במגזר היהודי.

שמעון בן הרוש: בגלל כל מיני נסיבות, שאנחנו לא נפרט פה, אבל ההשקעה שנדרשת מאיתנו לפענוח - - -

מירי רגב: ואז מה הפרקליטות עושה עם זה?

שמעון בן הרוש: בסופו של דבר הפרקליטות, ברגע שמתגבשות ראיות, הם מגישים כתבי אישום.

שמעון בן הרוש: אבל העבודה, עד שבאמת מתגבש אותו תיק ואותן ראיות כדי להעביר אותו לפרקליטות, ההשקעה שנדרשת ממשטרת ישראל על כל תיק כזה היא פי כמה וכמה בעשרות מונים הרבה יותר, גם מבחינת ההשקעה והתשומות שאנחנו משקיעים, גם מבחינת זמן הטיפול, גם כדי להגיע לראיות, גם בגלל חוסר שיתוף פעולה והיעדר שיתוף פעולה.

שמעון בן הרוש: כי כשיש רצח במגזר היהודי, באים, מוסרים עדות, יש עדי ראייה, אוספים ראיות, לא מטשטשים זירה והרבה יותר קל להגיע לפענוח.

שמעון בן הרוש: במגזר הערבי, לצערי אני אומר את זה, הרבה יותר קשה להגיע לממצאים האלה, כי כשאתה מגיע וככל שאתה מגיע מהר יותר אז הזירה מטושטשת והראיות נעלמות ואין שיתוף פעולה ואנשים שעמדו ואנחנו רואים אותם ויודעים שהם היו בזירת הרצח, לא משתפים פעולה במקרה הטוב, או שהם בכלל מעלימים את עצמם משם.

שמעון בן הרוש: כך שנדרשת מאיתנו הרבה יותר השקעה וצריך להבין את זה.

שמעון בן הרוש: זה לא פשוט.

שמעון בן הרוש: הלוואי שזה היה כל כך פשוט לאסוף ראיות במגזר, כמו שאנחנו עושים את זה במקום אחר.

שמעון בן הרוש: ועדיין, התיקים האלה פתוחים ונמצאים על השולחן, היחידות הכי טובות שלנו מטפלות בהם, התיקים האלה לא נסגרים ואנחנו עושים ומפענחים תיקים שהתחלנו לטפל בהם לפני שנתיים.

שמעון בן הרוש: זה לא משהו שנגמר.

שמעון בן הרוש: וזה מה שצריך לראות.

שמעון בן הרוש: יותר מזה אני אגיד לך, כשאנחנו לוקחים את כלל מקרי האלימות בכלל בחברה הערבית, את התשומות שאנחנו משקיעים שם, גם שם אחוז הגילוי שלנו, להגיע לעבריין, כשהקורבן הוא ערבי, הוא יותר גבוה ב-10% מאשר במגזר היהודי.

שמעון בן הרוש: כי אנחנו משקיעים שם, כי זה עולה לנו.

שמעון בן הרוש: סכסוך שכנים במגזר הערבי זה שבוע ימים, עשרה שוטרים עומדים בין שני השכנים כדי שלא יתפתח שם אירוע חמור יותר.

שמעון בן הרוש: צריך להבין את הדברים האלה, צריך לראות באיזה סביבה אנחנו פועלים.

שמעון בן הרוש: ועדיין אני אומר, אנחנו לא מרימים ידיים ואנחנו נשקיע ונעשה את כל מה שצריך כדי לצמצם את האלימות בחברה הזאת - - -

מירי רגב: איך אנחנו מתקדמים עם הפענוח של מנהל בית הספר?

שמעון בן הרוש: אני לא אכנס ל - - -

מירי רגב: אל תיכנס לזה, רק שאלתי איך אתם מתקדמים עם זה.

שמעון בן הרוש: אני לא אכנס לפירוט החקירה.

שמעון בן הרוש: יש לנו שלושה תיקים שמטופלים, רצח מנהל בית הספר ועוד שני מקרים אחרונים שהיו פה.

שמעון בן הרוש: התיקים האלה מטופלים, אתמול היה סטטוס אצל המפכ"ל, הוצגו לו כיווני החקירה, יש עוד פעולות לבצע, אנחנו מבצעים את התיקים האלה.

שמעון בן הרוש: אנחנו לא נחסוך בשום דבר כדי להגיע לתיק הזה.

שמעון בן הרוש: התיק הזה הוגדר במחוז - - -

מירי רגב: גם אנחנו נהיה במעקב אחרי התיק הזה.

שמעון בן הרוש: התיק הזה הוגדר במחוז כתיק בסדר עדיפות עליון.

שמעון בן הרוש: עזבנו דברים אחרים, שמנו בצד - - -

מירי רגב: מה עם אבטחה בבית הספר?

שמעון בן הרוש: שמנו בצד דברים אחרים ואנחנו מטפלים רק בעניין הזה.

שמעון בן הרוש: עכשיו, תראו, אני אומר את זה רק ממה שידוע לנו, באזור המשולש היום יש למעלה מ-100 סכסוכים פתוחים בכל מיני רמות נפיצות כאלה ואחרות.

שמעון בן הרוש: אנחנו מגיעים לסכסוכים האלה, או לחלקם לפחות, רק בתוצאה שלהם.

שמעון בן הרוש: זה לא דבר שאתה יכול לשלוט בו, כשיש סכסוך בתוך החמולות ובתוך המשפחה כאלה ואחרים.

מירי רגב: ברור.

שמעון בן הרוש: אנחנו מכירים, ואני בטוח שיש יותר, מה שאנחנו מכירים זה למעלה מ-100 סכסוכים פתוחים כאלה.

שמעון בן הרוש: כל סכסוך כזה הוא פוטנציאל רצח.

שמעון בן הרוש: צריך לראות באיזה סביבה אנחנו עובדים.

מירי רגב: מה עם אבטחה בבית הספר?

שמעון בן הרוש: לגבי אבטחה בבית הספר בתקופה הקרובה, אנחנו נתנו הנחיה לתחנה, התחנה תתגבר שם את הפעילות.

שמעון בן הרוש: מעבר לזה, אנחנו אמרנו את זה גם לשר וגם מפקד התחנה יודע, בית הספר הזה יילקח על ידינו כפרויקט חינוכי חברתי שהמשטרה תוביל שמה, כולל אבטחה וכולל הדרכות ופעילות חינוכית וכל מה שצריך.

מירי רגב: מתי זה יתחיל?

שמעון בן הרוש: אחרי החגים.

שמעון בן הרוש: יכינו תכנית, מפקד התחנה יכין תכנית - - -

מירי רגב: עזוב תכנית, מתי תהיה אבטחה שם?

שמעון בן הרוש: אבטחה מהיום.

מירי רגב: שמירה, שני מאבטחים ש - - -

שמעון בן הרוש: לא שמירה, לא.

שמעון בן הרוש: שמירה בבית הספר אנחנו לא שומרים.

מירי רגב: על זה שאלתי.

שמעון בן הרוש: לא, שמירה זה לא שלנו.

שמעון בן הרוש: שמירה סטטית זה משרד החינוך.

מירי רגב: באותו זמן היה חופש גדול אז לא היה שומר.

שמעון בן הרוש: שמירה סטטית זה משרד החינוך, זה לא שלנו.

דוד אזולאי: אבל המשטרה נותנת את סל האבטחה ל - - -

מירי רגב: רגע, שנייה, למה נעשה את העבודה למשרד החינוך מול המשטרה?

מירי רגב: משרד החינוך, מה קורה עם אבטחה בבית הספר?

איתן רגב: הקצאה לתקנים לשומרים לבתי הספר בכל הארץ היא הקצאה של חטיבת האבטחה של המטה הארצי - - -

מירי רגב: יפה, עד כאן.

איתן רגב: סליחה, לבוא להגיד כאן שזו אחריות משרד החינוך, לא.

איתן רגב: אין לנו תקציבים, אנחנו לא קובעים את התקנים.

איתן רגב: להיפך, וכאן אני רוצה להגיד דווקא על שיתוף הפעולה, גברתי יושבת הראש, עם מחוז מרכז.

איתן רגב: כשאנחנו רוצים להגיע למצב כשאנחנו רואים בית ספר כזה או אחר, או גן ילדים, שהוא סמוך תפר, אנחנו באים שלובי זרועות עם המחוז המשטרתי לחטיבת האבטחה.

איתן רגב: פונקציית התקנון, גברתי היושבת ראש - - -

מירי רגב: הבנתי.

מירי רגב: הבנתי, רגב.

מירי רגב: אני מבינה מהר כשמסבירים לי לאט.

מירי רגב: שמעון, אבטחה בבית הספר, תיתנו לזה שני תקנים?

מירי רגב: שתהיה שם אבטחה עכשיו, מיידית בבית הספר, עד אחרי החגים.

מירי רגב: אחר כך נראה, תפענחו את הרצח, נראה מה קורה.

מירי רגב: בינתיים שימו שם שני אנשים, שגם המורים, גם - - - מה שקרה שם זו טראומה מאוד גדולה, שירגישו יותר תחושת ביטחון בבית הספר.

מירי רגב: בסדר?

חנא סוייד: גם פסיכולוגים.

מירי רגב: תיכף נדבר על פסיכולוגים, זה כבר לא שלו.

מירי רגב: אבל אבטחה, אני רוצה שיהיה.

מירי רגב: פרקליטות, שני דברים אני מבקשת לדעת.

מירי רגב: אל"ף, מה חומרת הענישה שאתם מענישים בעניין רצח במגזר הערבי?

מירי רגב: האם את יכולה להגיד לי פחות או יותר ממה שהשופטים קיבלו החלטות.

מירי רגב: והדבר השני, האם את חושבת שהכנסת יכולה להתערב בהחלטת בית המשפט בעניין שלושת הבתים, שכבר נערך על זה דיון בוועדת הפנים, הבתים שהם בקלנסואה, אבל הם בשטח השיפוט של טייבה.

ענת סבידור: את הנושא האחרון אני לא מכירה.

מירי רגב: לא, אבל עקרונית, האם את חושבת שלכנסת יש יכולת לבוא ולהאיר את עיני פרקליטות או היועץ המשפטי לממשלה - - -

ענת סבידור: אני לא מכירה את המקרה, אבל לדעתי אם מיצו את כל ההליכים ואת הליך הערעור, אז אני לא רואה שיש דרך להפוך החלטה.

ענת סבידור: שוב, אני לא מכירה את המקרה הזה, אני צריכה לבדוק אותו, אבל באופן עקרוני אני מניחה שאם המדינה חשבה על מהלך מסוים אז היא מיצתה את כל ההליכים, כולל הליכי הערעור.

ענת סבידור: לגבי עניין רצח, רצח הוא רצח, הוא מאסר עולם, אלא אם כן מדובר בקטין.

ענת סבידור: אבל מה שקורה שבדרך כלל התיקים הם מאוד מאוד קשים והרבה פעמים הם מסתיימים בהריגה.

ענת סבידור: ואז כשהם מסתיימים בהריגה, אז על פי הראיות ועל פי הלחצים של בית המשפט התיקים יכולים להסתיים ב-15 שנות מאסר, ב-18 שנות מאסר, ב-20 שנות מאסר.

ענת סבידור: תלוי, כל מקרה על פי נסיבותיו.

ענת סבידור: כאשר מדובר בקטינים אז אין מאסר עולם חובה ואז הם מקבלים כמובן עונשים יותר נמוכים.

ענת סבידור: אני רוצה להגיד שאני ממש מתקוממת על העניין הזה שיש הבחנה בין המגזר היהודי למגזר הערבי.

ענת סבידור: אני יושבת, אני לא רוצה להזכיר כי אני אסגיר את גילי, אבל אני כבר 30 שנה בפרקליטות מחוז מרכז, אנחנו אחראים על כל המגזר של טירה, טייבה, קלנסואה, לוד, ואנחנו נותנים לזה את כל תשומת הלב, רק צריך להביא לנו תיק עם ראיות, וגם כשמביאים לנו תיק שאנחנו חושבים שאפשר להשלים חקירה, אנחנו עושים כל שלאל ידינו בשביל להשלים חקירה.

ענת סבידור: אבל אתם צריכים להבין שבמגזר, כמו שאמר הממ"ז, במיוחד, הנושא של ראיות הוא הרבה יותר מסובך.

ענת סבידור: אני יכולה לספר לכם על מקרה נוראי, למשל, שאני מטפלת בו באופן אישי, על בחור בשם מוחמד מסארווה שהפך למשותק על כיסא גלגלים, הוא פשוט צמח, בניסיון רצח שהיה ניסיון רצח של אחר, על ידי אחד בשם טאמר חיג'א, הוא הנאשם, ואדון מוחמד מסארווה, שהוא היום על כיסא גלגלים היה פשוט עובר אורח אקראי, לא שייך לסכסוך.

ענת סבידור: היו שם הרבה מאוד אנשים, הם כולם ראו את האירוע, הנאשם, אדון טאמר חיג'א, היה גלוי פנים, לא כמו במקרה שהיה לנו עכשיו בבית הספר, ואיש לא ראה את זה.

ענת סבידור: איש לא משתף פעולה עם המשטרה.

ענת סבידור: צריך להבין, אם אין אנשים שמשתפים פעולה יש הרבה פעמים מידעים, פלוני אמר לאלמוני שהוא היה עד לרצח מסוים, אבל אם הוא מוסר את זה כמידע בלבד והוא לא בא ומוסר את זה כעדות, ראיה גלויה, שאפשר לבוא איתה לבית משפט, לא יעזור בית דין, אין מה לעשות.

ענת סבידור: יש כל כך הרבה מקרי רצח במדינת ישראל, רק תחשבו על הבר נוער, מה לא עושה משטרת ישראל, פענחנו את הבר נוער?

ענת סבידור: פענחנו את רחל הלר, אם ברנס יצא זכאי?

ענת סבידור: פענחנו את גיא חבר שנעלם ואני רואה את הפרטים שלו בדרך לכאן?

ענת סבידור: אז להגיד שאנחנו מפלים בין המגזר הערבי - - - בשום פנים ואופן.

מירי רגב: ברור לי שלא.

ענת סבידור: להיפך, יש לנו תשומת לב מיוחד לדבר הזה, פרקליטת המחוז ופרקליט המדינה, בפירוש אנחנו רואים בזה שליחות, אנחנו רואים בזה העתיד של מדינת ישראל, לפוגג, להתגבר על האלימות בחברה הערבית.

ענת סבידור: בפירוש, זה עניין של שליחות.

ענת סבידור: לכן אני אומרת, זה עניין של חינוך.

ענת סבידור: קודם כל אל תשכחו גם שבחברה הערבית יש את הנושא הזה של נקמת דם ורצח בתוך המשפחה שמוסיף מספרים אדירים ואין ראיות.

ענת סבידור: הנשים נעלמות, אנשים נעלמים ואין ראיות והמשטרה משקיעה בזה לפעמים מאמצים אדירים.

ענת סבידור: יש לנו למשל תיק עכשיו בטירה, איימן עבדל חי, הנאשם, בחור צעיר, ממשפחה נורמטיבית, כואב הלב, ממש, משפחה עם שלושה ילדים, נדמה לי שהאבא מורה, אנשים מקסימים, הבן השתגע ועל איזה משהו שלא מצא חן בעיניו בהתנהגות של אחותו הוא הלך ורצח אותה.

ענת סבידור: עכשיו ההורים, גם הלכה להם הבת וגם הם צריכים להכניס את הבן שלהם למאסר עולם.

חנא סוייד: אני חייב להזהיר אותך, שלא תגלשי למצב של האשמת הקורבן.

חנא סוייד: פחות או יותר את מתקרבת לשם.

ענת סבידור: אני לא מאשימה את הקורבן, אני אומרת - - -

חנא סוייד: פחות או יותר היא מתקרבת לשם.

חנא סוייד: צריך להיזהר מהדבר הזה.

ענת סבידור: אני לא מאשימה את הקורבן, להיפך - - -

חנא סוייד: אנחנו ראינו את המורה בבית הספר שדיברה כרגע, היא מפוחדת.

חנא סוייד: מה, היא תלך תתאבד?

חנא סוייד: את יכולה ללכת בטענות נגדה?

מירי רגב: היא לא אמרה את זה, היא רק אומרת שיש כאן קושי.

ענת סבידור: להיפך, לא האשמתי את הקורבן.

ענת סבידור: לכן אני אומרת שזה עניין של חינוך, והחינוך צריך להיות ככה, לא לאלימות.

ענת סבידור: זה צריך לבוא מלמעלה, על כל דבר קטן שולפים נשק, העניין של האגו, אני שולף נשק.

ענת סבידור: ברגע שאני שולף נשק אני לא יודע מה תהיה התוצאה.

ענת סבידור: אני יכול להתכוון לדקירה קטנה והיא תסתיים ברצח.

מירי רגב: טוב, בגלגול הבא נצליח לעשות הרבה שינויים, אבל עכשיו אנחנו צריכים כמה דברים - - -

ענת סבידור: רק שלושה דברים.

ענת סבידור: חינוך לא לאלימות, חינוך שלהחזיק נשק זה לא כבוד.

ענת סבידור: זה צריך לבוא מלמעלה.

ענת סבידור: חבר'ה, לא צריך להחזיק נשק.

ענת סבידור: ודבר שלישי, לשתף פעולה עם משטרה.

ענת סבידור: אי אפשר להתגבר על האלימות ועל מקרי הרצח במגזר אם אתם יושבים בזירה ואתם רואים מה קורה.

ענת סבידור: זה חינוך מלמעלה, שצריך לשתף פעולה על מנת לתקן את החברה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: מנהל בית הספר, ממש דקה, כי אנחנו חייבים לסכם את הדיון.

עדנאן עאזם: כמה משפטים.

עדנאן עאזם: רק אני מאוד מודה לאריק על מה שהוא עשה, בהרבה דברים.

עדנאן עאזם: בהתחלה אני ראיתי שהעולם שלי חרב, איך להוביל את בית הספר, היד הראשונה שהושטה לי היא על ידי אריק.

עדנאן עאזם: אחר כך ראיתי מה נעשה עם התלמידים בצעדה שאנחנו עשינו ממרכז העיר לביתו של הנרצח, זה פוגג חלק גדול מהכעס והפחד שהיה להם.

עדנאן עאזם: ועדת החינוך של המגזר הערבי איכשהו גיבשו את כל העמדות ביחד והעבירו לשר לביטחון פנים, בביקורים שלו.

עדנאן עאזם: הוא ביקר ביום הראשון בבית הספר, התלמידים ראו אותו במסדר הבוקר על הבמה, שמשם אנחנו מעבירים דברים לתלמידים, הם ראו אותו בא ומדבר ומתעניין, ראיתי שהוא מאוד מעוניין שאנחנו נצליח ונרומם את בית הספר בכיוון מעלה.

עדנאן עאזם: בעניין האבטחה, אני כל הזמן דרשתי שני מאבטחים עם נשק, כי יש לנו שתי כניסות לבית הספר, כניסה אחת היא בלי שער עכשיו ובלי שומר, אבל אני שמעתי כל מיני דברים ואנשים אמרו ששומר עם נשק יכול להביא לשם אפילו עבריינים, כדי לקחת את הנשק.

עדנאן עאזם: לא יודע, אני מהסס עכשיו ואני נותן את האחריות - - -

מירי רגב: בוא ניתן למשטרה לפתור את הסוגיה הזאת.

מירי רגב: אני גם לא בטוחה שבבית ספר עם ילדים נכון להיות עם נשק.

מירי רגב: אני סומכת על המשטרה שתיתן פתרון, אבל כרגע היא צריכה לעשות איזה שהוא מהלך של אבטחה כמה שיותר מהר בבית הספר, תיכף נראה מי האנשים שצריכים להיות שם.

עדנאן עאזם: בעניין השער הפתוח, הבינוי שם אילץ אותנו לסגור את אחד השערים ופתחו גדר בלי שער.

עדנאן עאזם: מוכרחים להתקין שם שער, זה מאוד חשוב, כי כל אדם יכול להיכנס משם ואין השגחה ואי אפשר לראות.

עדנאן עאזם: מיקום ומצוקה של חדרים.

עדנאן עאזם: דיברו על זה.

עדנאן עאזם: יש לנו כיתות של 42-43, כיתה אחת של 46 תלמידים.

מירי רגב: אני לא מתעסקת עם זה.

מירי רגב: אני לא ועדת החינוך.

עדנאן עאזם: אני ביקשתי מכמה גורמים לפתור לנו את הבעיה בעזרת קרוונים, בעזרת חדרים, ועדיין הבעיה לא נפתרה.

עדנאן עאזם: הדבר האחרון שאני רוצה, לגבי המשטרה, הרי אנחנו בשיעור האחרון, כאשר התלמידים הולכים הביתה אנחנו רואים שיש תנועה של טרקטורונים וחרקות של מכוניות.

עדנאן עאזם: אם המשטרה תעשה כמה פטרולים שם, בדיוק כשהתלמידים מסיימים, זה יכול להוריד בהרבה את רמת האלימות, כי זה חלק מהאלימות.

עדנאן עאזם: לגבי אלימות בעיר בכלל.

עדנאן עאזם: אני חושב שחלק גדול מוטל על בתי הספר, על מערכת החינוך, ואני חושב שהם צריכים לקחת חלק בעניין.

עדנאן עאזם: אני חושב שצריך גם שעת מחנך וגם שעה מיוחדת לטפל בבעיות האלימות.

מירי רגב: תודה רבה.

דני שחר: גברתי היושבת ראש, באמת שני משפטים רק לשאלתך.

דני שחר: הנושא של המגזר הערבי נמצא אצל השר לביטחון פנים, הוא לגמרי על סדר היום, לראיה בתוך 'עיר ללא אלימות', שיש היום 143 רשויות, 40% זה במגזר הערבי, ובכלל כל המאמץ האזרחי הוא מתוקצב בלי פרופורציה למגזר היהודי.

דני שחר: לעניין המצלמות, כל התהליך, בכלל במשולש היה מאוד קשה.

דני שחר: יושב כאן פילו, שהוא ככה שותק, אבל הוא ריכז לבקשתנו הרבה מאוד מפגשים עם ראשי הרשויות כדי להסכים להכניס מצלמות.

דני שחר: אגב, רק פה בטייבה לפני שבועיים עם נשק ירו והרסו את אחד האתרים.

דני שחר: באוקטובר נחבר את טייבה וטירה.

דני שחר: אנחנו בונים מוקדים אזוריים - - -

כמאל ריאן: ראשי רשויות מתנגדים לזה?

דני שחר: כן, הייתה התנגדות גדולה של ראשי - - - לא התנגדות אישית, אבל - - - הוצאנו את המוקדים מתוך היישובים.

דני שחר: אגב, בכל הארץ, לא רק פה.

דני שחר: פה אנחנו הקמנו מוקד בכפר יונה, הוא ישרת את כל שבעת היישובים של המשולש.

דני שחר: לעניין התקציב, מה שעשינו במסגרת התקציב הקיים.

דני שחר: לצערי הרב, במסגרת העצמת טייבה ה-151 מיליון שקל שדיבר עליהם אריק, אנחנו הכנסנו תכנית, חלקה באמת לנושא טכנולוגיה וחלקם לנושאים רכים יותר, חינוך, רווחה וכו'.

דני שחר: לצערי הרב זה לא אושר לנו וחבל, כי אם היה 151 מיליון שקל, המצלמות, זה עושה מהפכה.

דני שחר: במקומות שזה עובד היום במגזר הערבי זה עושה מהפכה.

קריאה: אני חושב שיש מקום פה לומר הרבה מילים של תודה וברכה לאריק, שעושה עבודה מצוינת, מהבוקר עד הערב ללא לאות, עם השקעה כבירה הוא עשה מהפך.

אריק ברמי: תכנית המתאר, אני אומר פה לחבר הכנסת, זו תכנית שאני לא באתי ואמרתי שהיא פותרת את כל הבעיות.

אריק ברמי: תכנית המתאר הוגשה על ידי טייבה לפני עשר שנים, כנראה חיכו שאני אגיע בשביל לדחוף אותה.

אריק ברמי: אני הגעתי ודחפתי אותה.

אריק ברמי: סביב תכנית המתאר יש בין 8,000 ל-10,000 בתים חדשים לבנייה ובתוך שטח המתאר אפשר להכשיר את השרץ, מה שנקרא, מתוך ה-500 בתים לפחות 300.

אריק ברמי: זה עושה פה צעד ענק לטייבה וזה טוב עד 2020.

חנא סוייד: אז תפתח את התכנית לתיקונים.

אריק ברמי: פתחתי.

אריק ברמי: קיבלתי אותה.

אריק ברמי: לתיקונים, זה עוד פעם - - -

חנא סוייד: תשתמש במה שטוב ותתקן מה ש - - -

מירי רגב: זה יפה ומבורך שכבר יש לו איזה שהיא התחלה.

מירי רגב: אתה יודע כמה יישובים כאלה עוד מחכים לזה.

אריק ברמי: דבר שני, ואני אומר עוד פעם ביעף, המכון לטיהור שפכים לא היה בטייבה לכן כל תכניות הבנייה היו תקועות פה.

אריק ברמי: באנו, השלמנו עם מוטי דלג'ו ועשינו איתו סיכום ופתחנו את המט"ש.

אריק ברמי: גם מט"ש יש פה עכשיו, זה גם פותר פה בעיות.

אריק ברמי: דבר אחרון, אני באמת חושב שצריך לעשות פה את כל הדברים, במיוחד ביישובים הערביים, עם המנהיגות המקומית, אבל לא עם המנהיגות הפוליטית, אלה שני דברים שונים.

אריק ברמי: פה המנהיגות המקומית היא יותר מנהיגות פוליטית וכל דבר שאתה הולך לעשות שם, שמים לך מוקש בגלגלים.

אריק ברמי: לכן אני עובד עם המנהיגות שלי בתוך העיר, שמורכבת מאנשים מכובדים פה, כמו סמי טלאווי, שמקובל פה על כולם, כמו ג'ומעה יוסף שמקובל על כולם.

אריק ברמי: אני עובד פה עם המנהיגות הפנימית שגם עובדת אצלי.

אריק ברמי: אנחנו עושים יחד את הדברים באמת בתיאום, בתיאום מלא, תוך שמירה על - - - יש לי פה מנהלת אגף חינוך, דריה, אני באמת עושה פה את העבודה איתם.

אריק ברמי: כל מעורבות פוליטית אני לא רוצה, כי כבר אמרו שאני בצד הזה או בצד הזה ולמה הוא עושה את זה.

אריק ברמי: אנחנו עושים את הדברים הכי טובים לטייבה.

אריק ברמי: אני יודע שיש לי עוד שנה ורבע פה, אני מקווה שבסוף השנה ורבע הזו אני אוכל לקום ולהשאיר את המקום, כמו שאמרתי, למי שהכי טוב.

אריק ברמי: השטח של קלנסואה, אפשר לפתור את הבעיה איתם בזה שוועדת הפנים המחוזית, לא הארצית, ייתנו עדיפות לבקשה שלנו לשנות את הסטטוס של האזור שם.

אריק ברמי: לדוגמה האזור שם ישתנה, אם זה יבוא ממך לוועדת התכנון הארצית, זה פותר את הבעיה.

אריק ברמי: אני בא לבית המשפט עכשיו, כי בית המשפט מחכה, כבר חצי שנה עברה, אני בא לבית המשפט עם זה ואני מבקש ממנו שיפתור לנו את הבעיה והוא יפתור אותה בגדול.

אריק ברמי: הנה פה יושב פילו, וגם להגיד לו מילה טובה, כי השנה האחרונה הייתה שנה, בעיניי, שקטה מאוד.

אריק ברמי: בכל מקום יש גם יוצא מן הכלל.

אריק ברמי: יושב פה פילו ואנחנו מדברים על זה המון, כי פילו בא ואומר לי 'אריק, שמע, אני מוציא עכשיו צו ויסגרו את הבתים האלה' ואני אומר לו 'פילו, חכה קצת', הוא אומר 'אני מעביר לממונים, אבל כמה זמן זה ייקח?' לכן אני אומר, אם את תעשי לנו פה את השירות הזה, תודה רבה.

מירי רגב: טוב, חברים, קודם כל אני רוצה לסכם בכמה דברים.

מירי רגב: אני אתחיל ככה, נושא של נשק בלתי חוקי הוא בעייתי, זה דבר שאסור לנו לעשות.

מירי רגב: אני יודעת שהשר מתכוון והעמיד כמשימה שלו לצמצם את הנשק הבלתי חוקי, אבל לפי המספרים ששמעתי כאן זה לא מספיק.

מירי רגב: עשינו וזה לא מספיק.

מירי רגב: אני מבינה את הבעייתיות, אבל זה לא מספיק.

מירי רגב: לכן אני אקים ועדת משנה, שיש לה סמכויות רבות, יושב ראש הצוות יהיה דוד צור, חברים טלב אבו ערר, חבר נוסף דב חנין, חבר נוסף זבולון כלפה.

מירי רגב: הצוות הזה יאושר, מנהלת הוועדה, על פי היועץ המשפטי של הוועדה אני לא יכולה להצביע כרגע על הצוות, אלא רק ביום חמישי.

מירי רגב: היום ייצא סדר היום ליום חמישי, אנחנו צריכים להודיע מראש על הקמת הצוות וביום חמישי, בסיור למזרח ירושלים, הצוות יאושר.

מירי רגב: אני רק מבקשת לקיים מפגש לפני שהצוות יתחיל את עבודתו, דוד, עם ההנהגה הערבית, עם המנהיגות הערבית, אני מבקשת פה את הסיוע של השלטון המקומי.

מירי רגב: כמאל, את הסיוע שלך במפגש הזה.

מירי רגב: אני לא הולכת להקים ועדה ולהתאבד על משהו שאין שום רצון לשטח לטפל בו.

מירי רגב: אני הולכת על משימות שאני רוצה להצליח בהן.

מירי רגב: אני אקים פה צוות, אני אשקיע בצוות, יש לצוות הזה סמכויות, כולל המלצות שהמשטרה צריכה לבוא ולהגיד מה היא מקבלת ומה היא לא מקבלת ולמה לא, אבל אם לא יהיה פה שיתוף פעולה של ההנהגה הערבית לא יהיה שום צוות.

מירי רגב: זה ברור וחד משמעית אני אומרת גם לחנא וגם לכל חברי הכנסת הערבים.

מירי רגב: הדיון הזה יהיה בהשתתפות חברי הכנסת הערבים, יחד עם חברי צוות העבודה וגם חברי ועדת הפנים יהיו שותפים לה, וזה יהיה ישיבה בכנסת, או אין לי בעיה גם שהיא תהיה באחד היישובים, עם ההנהגה הערבית, אבל שיהיה ברור שאנחנו הולכים כאן למהלך של שיתוף פעולה והמגזר הערבי צריך לדעת שלנו יש נכונות ואם לא עושים את זה, למה לא נעשה את זה.

מירי רגב: לכן, לאה, אני מבקשת לקיים את הפגישה המקדימה אחרי ההצבעה על ועדת המשנה, שנצביע עליה ביום חמישי, בעזרת ה', נקיים דיון, נתאם אותו עם הגורמים הרלוונטיים, נקיים דיון מסודר של ההנהגה הערבית ואז נצא לדרך.

מירי רגב: הדבר השני, אני מבקשת מהמשטרה, אנחנו גם נפקח, כדי לראות מתי הרצח הזה מגיע לסיומו.

מירי רגב: שום דבר בדרך אנחנו לא רוצים לדעת, אנחנו רוצים לדעת שיש התקדמות במהלך הזה.

מירי רגב: אני רוצה שהמשפחה תדע מה קרה פה, ואם הייתה כאן איזה בעיה, גם מבחינת משטרה, כן ידעו, לא ידעו, כן דיווחו, לא דיווחו, הכול צריך להיות כמובן שקוף.

מירי רגב: אני רוצה לדעת איפה זה עומד.

מירי רגב: אם צריך לקיים על זה ועדת משנה חסויה, נקיים על זה גם ועדת משנה חסויה.

מירי רגב: מנהלת הוועדה, נא להפנות את זה בכתובים, ואם צריך נקיים על זה ועדת משנה חסויה של ועדת הפנים.

מירי רגב: אני יודעת שהמשטרה עושה ככל יכולתה לפתור את הבעיה, אני גם לא חושבת שיש הבדל בין המגזר הערבי למגזר היהודי, אבל אני עדיין חושבת שיש כאן רצח לאור יום, שמשטרה צריכה לראות כיצד היא פועלת ועושה כדי למנוע אותו.

מירי רגב: המצב הזה הוא בלתי אפשרי.

מירי רגב: באמצע היום, בצהרי היום להיכנס למנהל בית ספר, לרצוח אותו ליד המורים שלו, זה דבר שלא יעלה על הדעת.

מירי רגב: נכון שהמגזר הערבי משתף פחות פעולה מהמגזר היהודי, אבל אם צריך - - -

כמאל ריאן: היו תלונות לפני הרצח?

מירי רגב: אני לא יודעת להגיד, אני אומרת שהכול נמצא בבדיקה.

כמאל ריאן: זה לא קשור לחקירה, רק לדעת, היו תלונות?

מירי רגב: אין לי מושג, הכול נמצא בחקירה.

מירי רגב: דרך אגב, אני חושבת שצו איסור הפרסום בעניין הזה הוא נכון, כי זה מאפשר למשטרה להתקדם יותר מהר ולהגיע בסוף לרוצחים.

מירי רגב: אני רק אומרת שצריך לעשות יותר ובעיקר במגזר הערבי.

מירי רגב: , שאתם יודעים שיש בין החמולות את אותם מאבקים, כדי לאתר ולדעת אם יש איזה שהוא ניסיון לרצח, לנסות לדעת על זה מראש.

מירי רגב: אני יודעת שאתם לא קוסמים ואתם עדיין לא יכולים לקרוא מראש מחשבות של אנשים, אבל צריך להשקיע פה יותר.

מירי רגב: אני יודעת שהמשטרה משקיעה פה, היא השקיעה פה יותר שוטרים, אבל צריך לראות.

מירי רגב: גם המפכ"ל דיבר באחת מוועדות הכנסת על המשימה שהוא רואה בלטפל באלימות במגזר הערבי.

מירי רגב: אם צריך לפרסם בכלי התקשורת הערביים, פה במגזר, ובקרב האוכלוסייה הערבית, שהאוכלוסייה הערבית היא עצמה לא משתפת פעולה עם העניין הזה, אז נפרסם גם את זה.

מירי רגב: אי אפשר לבוא ולהאשים את המשטרה שלא עושים, אבל גם אי אפשר להאשים את הקורבן, צריך לראות איך ביחד פועלים כדי למגר את האלימות במגזר הערבי.

מירי רגב: לגבי רישום של בתים פה.

מירי רגב: אני מבקשת להפנות מכתב למשרד הפנים.

מירי רגב: לא יכול להיות שיש איקס רישום של אוכלוסייה בטייבה, אבל יש יותר.

מירי רגב: אני רוצה שמשרד הפנים יעשה פה סדר.

מירי רגב: לגבי אבטחת בית הספר.

מירי רגב: אני סומכת עליך, שמעון, שהנושא הזה יטופל.

מירי רגב: שערים, כניסות, יציאות, אבטחה, כן נשק, לא נשק.

מירי רגב: תעשו סדר פה ותחזירו קצת את תחושת הביטחון לבית הספר בחודשיים הקרובים.

מירי רגב: אחר כך נראה מה צריך לעשות.

מירי רגב: 'עיר ללא אלימות', הקצבתם פה מיליון שקלים.

מירי רגב: תבדקו איך אפשר להעביר אולי כספים כרגע ב-2014, מאותן ערים שכן נכנסו ב-2014 לשיטור מקומי, לדוגמה, והם לא יוכלו לעמוד בזה.

מירי רגב: תקציב שכבר קיים עד 2014, תראו מה אפשר לעשות שם כדי לסייע.

מירי רגב: אני לא מבינה למה אני צריכה לקבל אישור של ראש העיר לרישות מצלמות של עיר.

מירי רגב: בסוף יש חוקים במדינת ישראל ויש מדיניות ובסופו של דבר מצלמות בעיר מונעות את מקרה האלימות והרצח הבא.

דני שחר: מחר - - -

מירי רגב: אל תענה לי על זה, אבל אתה תקבל על זה מכתב, גם תענה לגבי הרישות וגם אני רוצה להבין למה אני צריכה לקבל אישור של ראש העיר להעמיד מצלמות בעיר אם זה לטובת הביטחון האישי של התושבים.

מירי רגב: לגבי שלושת הבתים שנבנו בקלנסואה.

מירי רגב: אין שום בעיה, אני מוכנה ללכת על זה.

מירי רגב: אני לא הולכת דרך החלטת בית המשפט, אבל אני מבקשת שייצא מכתב כמה שיותר מהר לוועדת תכנון מחוזית, עם הסיכום שהוציא אז דוד צור, ואני רוצה להבין למה אין תשובה על זה.

מירי רגב: אם משטרת טייבה יכולה לחכות בפינוי ה - - -

חנא סוייד: הפנייה היא לוועדה המחוזית.

חנא סוייד: הוועדה המחוזית היא שדוחפת את המשטרה.

מירי רגב: הבנתי, לכן אני רוצה להעביר פנייה לוועדה המחוזית.

מירי רגב: אם יש כבר שינוי של הסטטוס מנחל, אז שיעשו את זה, שיגידו לנו לפחות שהם עובדים על זה.

מירי רגב: אם ועדת התכנון יגידו ויוציאו מכתב שעובדים על זה, 'זה בטיפול, אנחנו מבינים שיש שינוי, אנחנו הולכים לעשות שינוי ייעוד', אז - - -

חנא סוייד: תמליצי כוועדה.

מירי רגב: אז אני גם ממליצה על זה כוועדה ואני גם חושבת שבדיון המהיר שלכם זו ההמלצה של ועדת הפנים.

מירי רגב: אני מבקשת לראות את זה ולהוציא את זה כמה שיותר מהר.

מירי רגב: משרד החינוך, זה בסדר, תעביר למשטרה.

מירי רגב: עכשיו מה שתחת הכובע שלכם, ליווי ברמה של פסיכולוגים, יועצים, עובדים סוציאליים.

מירי רגב: כל מה שצריך בעניין של משרד החינוך מול בית הספר זו אחריות שלכם.

מירי רגב: את האבטחה העברתם, יטופל, עכשיו מה שאתם צריכים לעשות, תטפלו.

איתן רגב: אנחנו מבצעים את זה ואנחנו נמשיך לעשות את זה.

איתן רגב: מהיום הראשון, העירייה יכולה להעיד, יש כאן פסיכולוגים שלנו ויש אנשי שפ"י שם.

מירי רגב: אז המשך הליווי של פסיכולוגים ועובדים סוציאליים.

מירי רגב: ואריק, תוך חודש ימים אני רוצה לשמוע מכם, גם במעקב של הוועדה, שאכן היה שינוי גם ברמת האבטחה וגם ברמת הליווי של עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, כל אחד בתחום שלו.

מירי רגב: פסולת בניין, אנחנו נשלח מכתב לשר להגנת הסביבה, ואם צריך נקיים על זה דיון.

מירי רגב: בכלל יש סוגיה עם פסולת בניין ומחזור, דיברנו על זה ארוכות ואמרנו שנקיים על זה דיון, אבל בעניין של טייבה, 200,000 טון פסולת בניין, אני רוצה להבין מה קורה עם זה, שעמיר פרץ ייתן לנו תשובה.

מירי רגב: מכתב שני שאני מבקשת להוציא זה אתר פסולת במזרח העיר, שבעצם אי אפשר לבנות שם 4,000 יחידות דיור, בגלל תקציב של 10 מיליון שקלים של טיפול באתר וניקוי באתר.

מירי רגב: אז כאן גם מכתב לראש מינהל מקרקעי ישראל, בנצי ליברמן, גם מכתב להגנת הסביבה, ושייקחו את התקציב חצי-חצי.

מירי רגב: אפשר למצוא לזה פתרון, אפשר לתת פה פתרון.

מירי רגב: תכנית מתאר, אני חושבת שתשובתו של אריק מספקת, חבר הכנסת חנא.

מירי רגב: גם אפשר להגיד מילה טובה.

מירי רגב: כשעושים גם אפשר להגיד מילה טובה.

חנא סוייד: זה מה שאמרתי, לנצל את הטוב.

מירי רגב: זה קשה, אבל - - -

חנא סוייד: לא קשה.

מירי רגב: מאה אחוז, אז אפשר להגיד מילה טובה וצריך להגיד מילה טובה, אבל צריך לראות באמת אם אפשר להרחיב את תכנית המתאר ל - - -

אריק ברמי: - - - לתקן.

מירי רגב: לתקן.

מירי רגב: אז אפשר לעשות את זה.

מירי רגב: אבל יישר כוח על תכנית המתאר, יש הרבה יישובים יהודיים שאין להם עדיין תכניות מתאר וזה יפה וזה חשוב וצריך להמשיך עם זה.

דוד אזולאי: פנייה למשרד החינוך בעניין הכיתות בבית הספר.

מירי רגב: זו אחריות משרד החינוך.

מירי רגב: אבל אריק נתן לנו תשובה בבית הספר, שביום רביעי הקרוב ממשיכים בבנייה.

אריק ברמי: ממשיכים לעבוד.

מירי רגב: אז נכניס את זה לסיכום.

מירי רגב: מכיוון שאזולאי שאל אז אני מכניסה לסיכום.

מירי רגב: על פי תשובתו של אריק, הוא אמר שהכיתות ימשיכו להיבנות, בגלל הצפיפות שעלתה כאן, כבר ביום רביעי הקרוב.

מירי רגב: אני מבקשת שאכן תועבר תשובה בכתב לוועדה שהבנייה של כיתות הלימוד אכן נעשית והבנייה ממשיכה.

מירי רגב: זה מאריק.

מירי רגב: מעקב אחרי כל סיכומי הוועדה בסוגיות השונות, תוך ארבעה חודשים תשובות מהמשרדים השונים, ואם לא יהיו, כינוס של ועדה נוספת בעניין טייבה, אבל זה יקרה רק בכנסת במהלך המושב.

מירי רגב: אני רוצה להגיד לך תודה, אריק, על הפעילות שאתה עושה כאן.

מירי רגב: אני חושבת שזו פעילות יפה, אני מקווה שבעזרת ה' בעוד שנה תושבי טייבה יוכלו ללכת כאן לבחירות מתוך מקום אמיתי של דמוקרטיה ומתוך כוונה לקדם את היישוב ולא ללכת לאחור.

מירי רגב: אני חושבת שמה שאתה עושה פה זו עבודה מבורכת ועבודה חשובה, יחד עם חברי המועצה, ששמענו את חלקם כאן.

מירי רגב: תמשיכו בעשייה שלכם.

מירי רגב: משטרת ישראל, אתם עושים, צריך לעשות יותר.

מירי רגב: אני יודעת שאתם עושים, אני יודעת שזה לא פשוט ואני מצפה שתעשו יותר.

מירי רגב: תודה רבה.