ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 265, 2014-09-22 10:30

עמרם מצנע: בוקר טוב.

עמרם מצנע: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

עמרם מצנע: על סדר היום נושא אי פתיחת צהרונים.

עמרם מצנע: זהו דיון מיוחד בתקופת הפגרה של הכנסת.

עמרם מצנע: הוועדה נענתה לפניות גם של חברי כנסת וגם של ארגוני הורים וגם של הורים שפנו והציפו את הבעיה ואת העובדה שאחת מהתכניות המרכזיות שבאו לביטוי כהמשך לדוח טרכטנברג, הצהרונים, לא יצאה לדרך בשנת הלימודים תשע"ה אף על פי שאנחנו נמצאים כבר בשבוע הרביעי של הלימודים.

עמרם מצנע: אני מבין שזאת אחת הבעיות שיצר הקיצוץ בתקציב.

עמרם מצנע: התכנסנו כדי לעסוק בזה ולשמוע את משרד החינוך ואת משרד האוצר ולשמוע אתכם, כמובן, שבאתם, ולראות כיצד אנחנו יכולים להשפיע על כך שהתכנית תמומש.

עמרם מצנע: זאת תכנית חשובה שנותנת בהחלט תשובה הולמת להורים רבים.

עמרם מצנע: אין צורך להפריז בחשיבותה של התכנית הזאת.

עמרם מצנע: אני יודע שגם משרד החינוך, לא רק מבין את זה, אלא גם פועל כדי ליישם את זה.

עמרם מצנע: משרד החינוך, בבקשה.

<אריאל לוי: שלום לכולם.

<אריאל לוי: כפי שהיושב-ראש אמר, הסיבה לעיכוב בהפעלה של תכנית הצהרונים מקורה באמת בקיצוץ המיועד בתקציבי משרד החינוך כמו ביתר המשרדים.

<אריאל לוי: כפי שהקיצוץ נראה כרגע - -

עמרם מצנע: אולי תיישר אותנו למכנה משותף – מה זה תכנית הצהרונים?

<אריאל לוי: תכנית הצהרונים היא תכנית שמיועדת להפעלה לילדים צעירים באשכולות 3-1, האשכולות הנמוכים יותר.

<אריאל לוי: זאת תכנית חשובה המופעלת למען הילדים.

<אריאל לוי: יחד עם זאת מכיוון שהיקפה הגדול והרחב ועלותה הוא תקציב מאוד גדול - -

עמרם מצנע: מה היה עלותה בשנה שחלפה?

<אריאל לוי: 615 מיליון.

שמעון אוחיון: באשכולות 3-1?

עמרם מצנע: יש יוצאים דופן.

<אריאל לוי: ירושלים יוצאת דופן.

<אריאל לוי: אני רק אשלים את ההסבר.

<אריאל לוי: אנחנו נערכנו לפתיחה של התכנית בזמן, ויחד עם זאת בעקבות מבצע "צוק איתן" אנחנו נערכים לקיצוץ בתקציב המשרד.

<קריאה: כבר שלוש שנים זה לא נפתח בזמן.

<אריאל לוי: נכון.

<אריאל לוי: נערכנו לקיצוץ גם ל-2015.

<אריאל לוי: היקף הקיצוץ עוד לא סופי.

<אריאל לוי: אנחנו נפתח את התכנית הזאת אחרי החגים, אבל המתכונת עוד לא ברורה.

<אריאל לוי: המתכונת שאנחנו נפתח אותה תלויה גם בהיקפי הקיצוץ.

<אריאל לוי: רק כשנדע את ההיקפים הסופיים של הקיצוץ ואת היערכות משרד החינוך אנחנו נבנה את המתכונת המותאמת.

<אריאל לוי: היה לי חשוב להגיד את זה בצורה הזאת.

עמרם מצנע: איזה גילים זה כולל באשכולות 3-1?

<חיים הלפרין: 8-3.

<חיים הלפרין: גנים ו-א'-ב'.

<איתי חטר: זה אחרי הקיצוץ של ה-9.

עמרם מצנע: בתשע"ד זה הופעל חינם לחלוטין.

<קריאה: מכסלו.

<קריאות: - - -

עמרם מצנע: רבותי, לכל אחד תהיה הזדמנות לדבר.

עמרם מצנע: אני תמיד מזכיר שאנחנו ועדת החינוך.

עמרם מצנע: גם הדיון צריך להתנהל בצורה מחונכת.

עמרם מצנע: תשע"ג הייתה השנה הראשונה שזה הופעל?

עמרם מצנע: וגם שם זה הופעל באשכול סוציו-אקונומי 3-1 ובירושלים חינם?

<חיים הלפרין: ירושלים בהשתתפות, ו-3-1 חינם.

עמרם מצנע: מהם היישובים ב-3-1?

<חיים הלפרין: 81 רשויות נמצאות באשכול3-1, והיישובים שכולנו מכירים שבאופן כללי הם יותר חלשים.

עמרם מצנע: כמה מהמגזר הערבי?

<קריאה: הרוב.

<חיים הלפרין: הרוב מהמגזר הערבי, חלקם מהמגזר החרדי, חלקם - - -

עמרם מצנע: אני אשאל אותך אחרת: כמה יישובים יהודיים וחילונים יש?

יעקב אשר: נתיבות, אופקים, חצור.

אחמד טיבי: היישובים היהודיים שנמצאים ברשימה נפגעים נזק קולטרלי.

אחמד טיבי: הפגיעה העיקרית היא ברשימה הארוכה - -

עמרם מצנע: לא סתם שאלתי - -

מסעוד גנאים: רק הערה – עבדאללה ח'טיב לא הוזמן.

עמרם מצנע: הוא הוזמן.

עמרם מצנע: אנחנו מזמינים את משרד החינוך.

עמרם מצנע: משרד החינוך דווקא התייצבו כאן בהרכב מלא.

עמרם מצנע: מישהו רוצה להעיר משהו על העובדות?

<טובה תהילה לכטנשטיין: אני אמא לילדים במערכת.

<טובה תהילה לכטנשטיין: הייתי אמא כבר כשמשרד הכלכלה התחיל את התכנית, ואני רוצה לציין שבמשרד הכלכלה לא היו מעולם שום קשיים – לא בתאריך פתיחת שנת הלימודים ולא באופן ההפעלה.

<טובה תהילה לכטנשטיין: מאז שהדבר עבר לטיפולו של משרד החינוך – וזה בכלל לא קשור ל"צוק איתן" – מעולם משרד החינוך לא טיפל בבעיה כמו שהוא היה אמור לטפל בה.

<טובה תהילה לכטנשטיין: שנה אחת לא הייתה לנו שנה נורמלית.

עמרם מצנע: סך הכול התכנית עבדה שנתיים.

<טובה תהילה לכטנשטיין: זאת השנה השלישית.

עמרם מצנע: במשרד הכלכלה זאת תכנית מסובסדת.

עמרם מצנע: לא מממנים את כל העלות.

<טובה תהילה לכטנשטיין: נכון.

עמרם מצנע: בואו נגיד גם את הדברים החיוביים.

<טובה תהילה לכטנשטיין: השאלה היא איפה ההורים בנושא?

<טובה תהילה לכטנשטיין: כי אולי ההורים מוכנים להמשיך שמשרד הכלכלה יסבסד ומוכנים לשלם.

<קריאה: מה שנכון לירושלים לא נכון למקומות אחרים.

<קריאה: אל תערבבו.

<טובה תהילה לכטנשטיין: לא, לא.

עמרם מצנע: האם יש מישהו שרוצה להעיר עוד?

ישראל אייכלר: יש עובדה נוספת שבירושלים זה מסובסד כמו - - -

עמרם מצנע: נכון.

עמרם מצנע: אריאל אמר.

עמרם מצנע: בירושלים זה גם פועל בזכותה של עיריית ירושלים.

עמרם מצנע: גם את זה צריך לומר.

יעקב אשר: ובזכותם של ההורים שמשלמים הרבה יותר ממה שאפשר במקום אחר.

עמרם מצנע: אני רוצה להתייחס לנתונים ולעובדות כדי שאחר כך נוכל להיכנס לדיון.

עמרם מצנע: ישראל, בבקשה.

<ישראל אליסף: אני מארגון ההורים בירושלים.

<ישראל אליסף: אני מתחבר למה שתהילה אמרה קודם.

<ישראל אליסף: יכול להיות שהשנה זה לא נפתח בגלל הקיצוץ בעקבות "צוק איתן".

<ישראל אליסף: אבל כבר שלוש שנים זה מגמגם.

<ישראל אליסף: אנחנו הורים עובדים.

<ישראל אליסף: הדרישה שלכם בצהרוני ציל"ה שזה יהיה להורים עובדים, וההורים העובדים במשך כל החופש הגדול צריכים להתעסק ולחשוב מה יהיה בספטמבר – יהיה צהרון או לא יהיה צהרון?

<ישראל אליסף: זה מצב לא הגיוני.

<ישראל אליסף: בתמ"ת זה לא היה.

<ישראל אליסף: אני בכלל לא נכנס לשאלה אם התמ"ת פחות טוב או יותר טוב, אבל הסיטואציה הזאת שהורים נמצאים באי ודאות היא לא לעניין.

<ישראל אליסף: פה בירושלים אנחנו צריכים להגיד תודה רבה כי היא הוחרגה, והיא נכנסה מכיוון שאנחנו משלמים מראש ולא מקבלים חינם.

<ישראל אליסף: אבל גם אנחנו היינו באי ודאות עד מאוד סמוך ל-1 בספטמבר.

<ישראל אליסף: זה לא מצב הגיוני.

<ישראל אליסף: לכן להסתמך רק על כך שזה בעקבות "צוק איתן" זה לא מדויק.

עמרם מצנע: חבר הכנסת יעקב אשר, מיוזמי הדיון, בבקשה.

יעקב אשר: אני קודם כול רוצה להודות ליושב-ראש על היענותו לבקשתי ולבקשת חברי כנסת נוספים: שמעון אוחיון וחיליק בר וארגוני ההורים לקיים את הישיבה בפגרה.

יעקב אשר: הנושא של הצהרונים הוא חלק מדוח ועדת טרכטנברג.

יעקב אשר: הדוח הזה דיבר על כך שהצהרונים גם ילכו לאשכולות נוספים.

יעקב אשר: כלומר השנה היו אמורים להתחיל אשכולות 6-4.

יעקב אשר: התחילו אשכולות 3-1, וכמו שאמרו קודם גררו רגליים לכל אורך הדרך בעניין הזה.

יעקב אשר: גם בשנה שעברה זה נפתח באיחור רב.

יעקב אשר: צריך לומר שבשנה שעברה בהחלטה של הרגע האחרון השר החליט לא לבטל את זה, להמשיך את זה באותה מתכונת.

יעקב אשר: עכשיו מנסים להדביק את זה ל"צוק איתן".

יעקב אשר: גרירת הרגליים התחילה עוד לפני שמישהו ידע שיש מנהרות בעזה.

עמרם מצנע: בוא לא ניכנס לוויכוח מה ידעו על המנהרות.

יעקב אשר: יש דבר שגם לפוליטיקה יש גבול.

יעקב אשר: בהמלצות מדברים על שני דברים: א', בשכבה הסוציו-אקונומית הכי נמוכה יש צורך שהילדים יישארו במסגרת ולא יסתובבו ברחובות, ולא יגיעו במקומות מסוימים לפשיעה ולדברים לא טובים, ושתהיה להם השלמה של חינוך בתוך בית הספר.

יעקב אשר: שנית, המלצות ועדת טרכטנברג היו כדי לעודד את התעסוקה במיוחד בציבור הערבי בקרב נשים ערביות ובקרב הציבור החרדי בתעסוקה בכלל.

יעקב אשר: מכירים כולם את האמרה של שר האוצר, אצלי האדם העובד הוא במרכז, אבל הדבר הראשון שמגיע לקיצוץ עוד לפני שהסתיים "צוק איתן" – כבר הבנו את רוחות המלחמה שאת זה הולכים לזרוק.

יעקב אשר: זה לא נגד חרדים ולא נגד ערבים – זה לא נגד אפילו; זאת אטימות דווקא מול החלשים, דווקא כלפי אותם אלה שצריכים את השקט הנפשי לצאת לעבודה, כדי לעודד אותם לצאת לעבודה שהם יודעים שהילדים מסודרים עד השעה 16:00.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: נועה ממשרד האוצר, בבקשה.

עמרם מצנע: כולם אומרים שאתם לא נותנים את הכסף.

<נועה היימן: אני רוצה לתקן כמה אי-דיוקים שהיו כאן קודם.

<נועה היימן: התכנית פועלת זה שנתיים באשכולות 3-1 בהתאם להמלצות ועדת טרכטנברג.

<נועה היימן: מודל ההפעלה של התכנית במשרד החינוך ומודל ההפעלה של התכנית במשרד הכלכלה שונים לחלוטין.

<נועה היימן: כשהתכנית הייתה במשרד הכלכלה כ-10,000 ילדים היו בשירות הזה.

<נועה היימן: משרד הכלכלה לא מפעיל צהרונים.

<נועה היימן: משרד הכלכלה נותן סבסוד לצהרונים פרטיים בעבור מי שעונה על קריטריונים כמו תעסוקה מעל מספר מסוים של שעות ועמידה במבחני הכנסה.

<נועה היימן: התכנית במשרד החינוך ניתנת באופן גלובלי ללא תלות במבחני תעסוקה ובמבחני הכנסה.

<נועה היימן: לכן מספר הילדים שזכאים לשירות גדול יותר, והניצול של התכנית הזאת רב יותר מאשר היה במשרד הכלכלה.

עמרם מצנע: כמה ילדים היו בתכנית הזאת?

<נועה היימן: כ-150,000 לעומת 10,000 ילדים שהיו בצהרונים כשהם סובסדו על-ידי משרד הכלכלה.

<נועה היימן: משרד החינוך מפעיל את הצהרונים במוסדות החינוך כהמשך לשנת הלימודים בגנים ובבתי הספר, ולכן לא מדובר על אותו מודל ולא נכון להשוות בין השניים.

<נועה היימן: המודל של משרד הכלכלה נתן להורים מעין ואוצ'ר שאיתו הם יכלו ללכת ולקבל החזר על צהרון פרטי שהם צרכו.

<איטה עטייא: את טועה.

<איטה עטייא: זה לא צהרון פרטי, זה צהרונים עם רישיונות.

<נועה היימן: נכון.

<נועה היימן: צהרונים מפוקחים שעברו רישיונות.

<נועה היימן: סליחה.

<איטה עטייא: זה לא ואוצ'ר.

<נועה היימן: עלות התכנית היא כ-615 מיליון שקלים בשנה, ובעקבות מבצע "צוק איתן" עברה בממשלה החלטה לפני שלושה שבועות על הפחתה בתקציבי כלל המשרדים, בין היתר הפחתה בתקציב משרד החינוך.

<נועה היימן: משרד החינוך נדרש לחשוב מהם סדרי העדיפויות שלו ולקבוע בהתאם לכך כיצד הוא מתכנס לאותה החלטת ממשלה שעברה.

<נועה היימן: מתקיימים דיונים בינינו לבין משרד החינוך מה יהיו ההפחתות.

<נועה היימן: ההפחתות יהיו לפי סדרי העדיפות של משרד החינוך.

עמרם מצנע: האם אתם כבר יודעים מה יכיל הקיצוץ הזה של חצי מיליארד?

<נועה היימן: אנחנו נמצאים בדיונים על הנושא הזה בימים אלה.

<נועה היימן: אין לנו עדיין החלטה.

עמרם מצנע: למה דווקא את התכנית הזאת, היחידה מכל התכניות, עצרתם?

עמרם מצנע: הלוא התכנית הזאת הייתה אמורה להיכנס אוטומטית לשנת הלימודים, לפחות בהיקפים שהיו בשנת תשע"ד.

עמרם מצנע: למה התכנית הזאת היא היחידה שנשארה "בת-ערובה" להחלטה על הקיצוץ?

<נועה היימן: נושאי התכניות שיקוצצו הם לפי סדרי העדיפות של משרד החינוך.

<נועה היימן: זה לא סוד שאנחנו חושבים שהתכנית הזאת טובה ובעלת מטרות ראויות - -

יעקב אשר: לא הבנתי – חושבים שהיא טובה?

מסעוד גנאים: מי חושב?

מסעוד גנאים: משרד החינוך או משרד האוצר?

יעקב אשר: משרד האוצר.

<נועה היימן: אנחנו מבינים את הקשיים התקציביים של התקופה הנוכחית - -

עמרם מצנע: זאת אומרת אם משרד החינוך היה מחליט ב-1 בספטמבר להפעיל את הצהרונים כפי שהופעלו בתשע"ד אתם לא הייתם אומרים מילה.

<נועה היימן: לא.

<נועה היימן: אנחנו אומרים שיש קיצוץ, צריך להתכנס אליו.

<נועה היימן: משרד החינוך צריך לעשות את סדרי העדיפויות שלו את מה הוא עוצר.

עמרם מצנע: מבחינת משרד האוצר אילו משרד החינוך היה מחליט להפעיל את התכנית כתכניתה וסדרתה ב-1 בספטמבר אתם לא הייתם מרימים יד.

<נועה היימן: נושאי ההפחתה הם על-פי שיקול דעתו של משרד החינוך.

<נועה היימן: אנחנו לא קובעים להם איפה לקצץ, אלא מה יהיה גובה הקיצוץ.

<נועה היימן: גובה הקיצוץ הוא 480 מיליון.

<אריאל לוי: אני רוצה לתת גם לאיש התקציבים שלנו לדבר, אבל אני רוצה לתקן שני אי דיוקים.

<אריאל לוי: אנחנו נערכנו לפתיחה בזמן.

<אריאל לוי: שלא יהיה פה מישהו שיחשוב ש"צוק איתן" הייתה סיבה לרכוב על הזזה של התכנית, וזה היה רק תירוץ טוב.

<אריאל לוי: שנית, זה לא שלא תופעל התכנית.

<אריאל לוי: אנחנו מדברים פה על מודל הפעלה שונה.

<קריאה: למה דבר ראשון מבטלים משהו קיים?

עמרם מצנע: גברתי, לא קיבלת רשות דיבור.

<אריאל לוי: מודל ההפעלה יהיה שונה.

<אריאל לוי: אני אתן לדודי להתייחס קצת להיבטים התקציביים שלו.

<דודי מזרחי: אני רוצה להעמיד משהו על דיוקו, וזה גם נגזר ממה שנועה אמרה.

<דודי מזרחי: בעקבות המעבר ממשרד הכלכלה למשרד החינוך מדובר על תכנית שההיקף שלה גם במספר התלמידים וגם בתקציב גדל בעשרות מונים, והעלות התקציבית שלה נאמדת בכ-600 מיליון שקל.

<דודי מזרחי: היה כאן מבצע משמעותי שכולנו שותפים בו, ויש לו השפעות על כל תחומי החיים; החלטה על קיצוץ כזה בחודש ספטמבר – יש תחומים שאפשר לקצץ בהם, ויש תחומים שאי אפשר לקצץ בהם.

<דודי מזרחי: אנחנו מחויבים בראש ובראשונה לליבה של המערכת, הלחם והחמאה של כולנו – שעות הלימוד והדברים שמגיעים ישירות לתלמידים.

<דודי מזרחי: אנחנו גם לא ששים לקצץ במקום הזה, ומטבע הדברים תהיה לזה השפעה על שורה של תכניות, לא רק על הרכיב הזה.

<דודי מזרחי: את המתווה הספציפי אנחנו מדייקים ממש בימים אלה, ואני מקווה שנוכל לתת פירוט מה אנחנו הולכים לעשות כבר בימים הקרובים.

<דודי מזרחי: צריך להבין שאנחנו לא רוצים להגיע למצב של פגיעה בלחם ובחמאה של המערכת שזה שעות ההוראה, ואנחנו גם לא יכולים לעשות את זה הואיל ואנחנו נמצאים אחרי 31 במאי, ואי אפשר לקבל אחרי מועד זה החלטות שהמשמעות שלהן פיטורי מורים.

<דודי מזרחי: אנחנו גם לא רוצים להגיע לשם.

<דודי מזרחי: זה בסוף הלחם והחמאה של המערכת בכל המגזרים.

<דודי מזרחי: לכן זאת תכנית משמעותית, וגם לה יהיו השלכות.

<דודי מזרחי: לכן אנחנו פועלים כדי למזער ככל היותר את הפגיעה, ולהציג מודל הפעלה מאוזן שיוכל לפעול אחרי החגים.

<דודי מזרחי: אבל צריך להבין שהיה כאן קיצוץ.

<דודי מזרחי: אי אפשר להתנהל כאילו לא היה.

<דודי מזרחי: אנחנו מנסים לקבל את ההחלטה המאוזנת והשקולה ביותר.

עמרם מצנע: אני מבין, אריאל, שההחלטה היא שאחרי סוכות התכנית מופעלת.

<אריאל לוי: כן.

<אריאל לוי: אבל אנחנו לא בטוחים לגבי מודל ההפעלה.

<אריאל לוי: מודל ההפעלה תלוי בגודל הקיצוץ.

עמרם מצנע: השאלה המרכזית היא האם תהיה השתתפות הורים, ואם כן באיזו צורה.

עמרם מצנע: אבל התכנית מופעלת.

יעקב אשר: - - -

עמרם מצנע: רגע אחד, יעקב.

אורי מקלב: זה מוגבל ל-22 ילדים - -

עמרם מצנע: אני מבקש מחברי חברי הכנסת.

עמרם מצנע: אני מבין שבאתם היום בהרכב גדול ומלא - -

מסעוד גנאים: הנושא חשוב.

עמרם מצנע: כל אחד יקבל רשות דיבור.

עמרם מצנע: חיליק, רצית רק לשאול.

יחיאל חיליק בר: כן.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לשאול את משרד החינוך.

יחיאל חיליק בר: אני מבין את האילוצים התקציביים ואת הקיצוץ, ואמרנו שזה מאוזן.

יחיאל חיליק בר: אני לא מכיר עוד משרד שבקיצוץ המאוזן שלו עשה את מרבית הקיצוץ שהוא היה צריך לעשות מסעיף אחד של הצהרונים.

עמרם מצנע: הם עוד לא קיצצו.

עמרם מצנע: אין עדיין החלטה היכן לקצץ.

עמרם מצנע: מה שהם עשו זה לעצור את התכנית, זה כן.

עמרם מצנע: אבל הם לא קיצצו אותה.

יחיאל חיליק בר: - - - קיצוץ במקומות אחרים נוספים ופחות - -

עמרם מצנע: אני חושב שקיבלנו על כך תשובה מדודי שדיבר על כך שכל הכסף האחר הולך לליבת החינוך שזה שעות וכדומה.

עמרם מצנע: נועה, אני בכלל רוצה לומר שמי שרוצה לקצץ ב-2014 חצי מיליארד שקל במשרד החינוך כאשר נותרה שליש מהשנה – ספטמבר עד דצמבר – לא מבין על מה הוא מדבר.

עמרם מצנע: זה פשוט דבר שלא מסתדר מבחינת הפיזיקה.

<נועה היימן: אני רוצה להפריד בין ההפחתה ב-2014 לבין ההפחתה ל-2015 - -

עמרם מצנע: אני מדבר על 2014 עכשיו.

<נועה היימן: כמו בכל שנה נכון שתקציב משרד החינוך מורכב ברובו משכר מורים שקשה לאחר פתיחת שנת הלימודים לעשות אתו משהו.

<נועה היימן: יש עוד הרבה סעיפים בתקציב משרד החינוך.

<נועה היימן: נכון, הם לא שווים בגודלם לשכר המורים, אבל בתוך תקציב החינוך הם אולי שיעור נמוך, אבל הם הרבה מאוד כסף.

<נועה היימן: שום שקל שמופחת בתקציב החינוך הוא ללא מחירים וללא פגיעה.

<נועה היימן: אני לא חושבת שזה קל.

<נועה היימן: אף קיצוץ הוא לא קיצוץ קל, וכל קיצוץ בתקציב החינוך הוא קשה ופוגע במישהו.

<נועה היימן: אבל גם ב-2014 אף על פי שנשארה שליש שנה הרבה מאוד סעיפים שאפשר לקחת מהם ולא קשורים לשעות הוראה שאי אפשר לגעת בהם.

<נועה היימן: אני רגע מפרידה בין הדיון על הקיצוץ ל-2014 ששם, כמו בכל משרד, אפשר לראות איפה יש תת-ביצוע לעומת הדיון על 2015 שהוא דיון אחר לגמרי.

עמרם מצנע: נועה, בכוונה דיברתי על 2014 ולא על 2015 - -

<נועה היימן: אלה שני דיונים נפרדים לחלוטין.

<נועה היימן: זה לא נכון - - -

עמרם מצנע: אני מסכים אתך.

עמרם מצנע: קודם כול 2015 עוד לא התחילה.

עמרם מצנע: אז אנחנו מדברים פה על שנה שרצה.

עמרם מצנע: לדעתי, זאת הייתה שגיאה לעצור את התכנית הזאת.

עמרם מצנע: צריך היה להתחיל אותה ולדון בקיצוץ.

עמרם מצנע: הלוא יש סעיפים שעדיין בכלל לא נכנסו לתוקף.

עמרם מצנע: בדיון הזה זה יהיה פשוט לא יעיל אם נבזבז את רוב האנרגיות שלנו על מה שהיה, כי אי אפשר להחזיר את שלושת השבועות האלה של ספטמבר.

עמרם מצנע: אנחנו צריכים כרגע בעיקר לעסוק בשאלה איך אחרי החגים מוציאים את התכנית הזאת לדרך במיטבה.

מסעוד גנאים: הם חסכו עכשיו חודשיים.

אחמד טיבי: אני רוצה לשאול שתי שאלות, האחת למשרד החינוך: האם הוצגו הצעות אחרות, תכניות אחרות, פרויקטים אחרים לקיצוץ חוץ מציל"ה ומהן?

אחמד טיבי: ולמה הוחלט בסופו של דבר לבחור באופציה הזאת של התכנית הזאת כתכנית המתאימה ביותר לקיצוץ הזה?

אחמד טיבי: שנית, תכנית ציל"ה הייתה בעבר באחריות התמ"ת - -

<קריאות: לא ציל"ה.

<קריאות: הצהרונים.

אחמד טיבי: הצהרונים.

אחמד טיבי: אני תוהה ושואל אם זה היה נשאר שם – האם זה היה מקוצץ?

אחמד טיבי: השאלה היא גם פוליטית כי מדובר בשני אחים - -

יחיאל חיליק בר: בני ברית.

אחמד טיבי: האם התכנית הייתה מוגנת?

אחמד טיבי: מישהו אומר שהיא חשובה יותר.

אחמד טיבי: השאלה הראשונה היא אינפורמטיבית לוועדה כי אולי נוכל לעזור ולהצביע על משהו שאפשר לקצץ בו אף על פי שלדעתי, הקיצוץ במשרד החינוך הוא כולו נורא.

אחמד טיבי: תודה רבה.

שמעון אוחיון: מה שמטריד אותי זה הנגישות הקלה לסוגיית הגיל הרך כשמדובר בקיצוץ.

שמעון אוחיון: לפי דעתי, יש כאן תפיסה שהיא בעיניי איננה נכונה.

שמעון אוחיון: לא רואים ולא חושבים על הגיל הרך.

שמעון אוחיון: בשבוע שעבר פורסם בעיתון "הארץ" שמשווה את ההשקעה בגיל הרך בין מדינות שונות בעולם.

עמרם מצנע: ההשוואה הזאת, תשים אותה במגרה כי היא דיברה על המציאות לפני גיל שלוש.

עמרם מצנע: קצת פרופורציות.

שמעון אוחיון: זה אותו דבר מבחינת התפיסה שמשרד החינוך עדיין לא הפנים, לצערי, שאם רוצים להשקיע בתשתיות, לעצב ולפתח יכולות וכישורים אצל ילד צריך להשקיע בו.

שמעון אוחיון: יש כאלה שאומרים 02.

שמעון אוחיון: אני מדבר על 06.

שמעון אוחיון: יש כאן גישה בלתי מקצועית, לזלזל בהשקעה בגיל הרך.

שמעון אוחיון: זה דבר אחד מבחינה מקצועית חינוכית.

שמעון אוחיון: דבר שני זה ההשלכה החברתית.

שמעון אוחיון: אנחנו רוצים לעודד זוגות צעירים לצאת לעבודה.

שמעון אוחיון: למה רק אשכול 3-1?

שמעון אוחיון: התפיסה של משרד החינוך היא שגויה, בעיניי - -

עמרם מצנע: שמעון, אתה מדבר על התקציב הכי גדול בארבע השנים האחרונות בנושא של גיל 3.

עמרם מצנע: בוא לא נשכח את זה.

עמרם מצנע: נכון שיש עיוותים גם ב - - -.

עמרם מצנע: לפחות ערב ראש השנה נסתכל גם על החלק המלא של הכוס, ונדון בחלקים החסרים.

עמרם מצנע: אבל להגיד שלא משקיעים בגיל הרך דווקא בשנים האלה?

שמעון אוחיון: אז אני לא רוצה להגיד שר זה או שר אחר.

שמעון אוחיון: אבל זה כאילו משתמע.

שמעון אוחיון: פתאום אחרי כל הגישה להוסיף לגיל הרך רואים את הקיצוץ הראשון של 170 מיליון שקלים שמורדים מפיצול כיתות א'-ב' שמטרתו ללמד חשבון וקרוא וכתוב.

שמעון אוחיון: זה מעיד על תפיסה לקויה.

שמעון אוחיון: אם מישהו תיקן בעניין הזה - - -

ישראל אייכלר: עוד שאלה מעשית: אם באמת למשרד החינוך יש תקציב קשיח, והוא לא יכול לקצץ אלא רק בסעיף הזה, האם הם מוכנים להחזיר את התכנית הזאת למשרד הכלכלה?

עמרם מצנע: לא כדאי.

עמרם מצנע: זה היקף הרבה יותר גדול של ילדים.

שמעון אוחיון: מדובר על 10,000 לעומת 150,000 תלמידים.

ישראל אייכלר: להעביר את כל האמהות - -

עמרם מצנע: לא כדאי.

עמרם מצנע: אז יעשו לך מבחנים אם האימא באמת עובדת.

עמרם מצנע: זה מצמצם מ-10,000 ילדים ל-150,000.

עמרם מצנע: אני שמעתי על היוזמה הזאת.

עמרם מצנע: אני רוצה לתת זכות דיבור לראש עיריית בית-שמש, בבקשה.

משה אבוטבול: אני רוצה לדבר בשם מרכז השלטון המקומי שנתבקשתי לייצג אותו כראש עיר.

משה אבוטבול: הבעיה כאן מפריעה לנו מכמה זוויות והיבטים – ראשית בעניין אימהות עובדות.

משה אבוטבול: טיפחנו את הנושא הזה בעיר שלנו כשהקמנו מטה תעסוקה כדי לעודד נשים לצאת לעבוד.

משה אבוטבול: זה דבר מאוד טוב גם לבית.

משה אבוטבול: אנחנו מוצאים את עצמנו בחוסר תשובות לאותן אימהות שנאלצות לסיים את העבודה מוקדם או להפסיק לעבוד.

משה אבוטבול: זה דבר מאוד חמור לנו בתוך העיר.

משה אבוטבול: זה גם מביא לבטלה לילדים שמגיעים הביתה מוקדם, והם צריכים עוד תכניות.

משה אבוטבול: כמובן, גם הנשוא של הרשויות.

משה אבוטבול: אנחנו יודעים שחלק מההורים פטורים מארנונה או מקבלים הנחה בארנונה מכיוון שהם לא יוצאים לעבוד.

משה אבוטבול: ברגע שהם יוצאים לעבוד הם משלמים ארנונה בצורה מלאה או בסיסית, וגם את זה אנחנו מפסידים ברשויות, ולכן בעקיפין יש גם נזק לקופה בגלל היעדר התכנית הזאת.

משה אבוטבול: יש לנו בעיה אחרת – לא רק שסגרו את התכנית, אלא גם לא מאפשרים לנו לעשות את זה דרך משרד הכלכלה.

משה אבוטבול: לכן אנחנו יוצאים ניזוקים וקירחים מכאן ומכאן, וגם לזה צריך לתת את הדעת.

משה אבוטבול: שנית, הדברים שמשרד החינוך מציע לא מספיק ריאליים.

משה אבוטבול: מבקשים מאתנו לגבות 100 שקלים בתנאי שיש 22 תלמידים.

משה אבוטבול: זה לא קל.

משה אבוטבול: במשרד הכלכלה מבקשים רק עשרה תלמידים בממוצע אז יותר קל להשיג את זה.

משה אבוטבול: התנאים הם מאוד קשיים.

משה אבוטבול: גם עניין ארוחות המהדרין באותן ערים שזקוקות לזה.

מסעוד גנאים: כמה דורשים?

מסעוד גנאים: מה הסכום?

משה אבוטבול: נדרשים לגבות 300 שקלים מתלמידים בלי אוכל.

משה אבוטבול: כל מיני רעיונות כאלה שלנו הם מאוד זרים.

משה אבוטבול: אדרבה, אם למשרד החינוך יש תכנית טובה יותר שנוכל לעמוד בה אנחנו מוכנים לעשות את זה.

משה אבוטבול: אבל לא נשכח דבר אחד, ואני אומר את זה בהיבט אחר לגמרי: התכנית הזאת נוצרה לאור אותן תובנות שהיו באותן הפגנות שמר טרכטנברג הציע את זה לאחריהן.

משה אבוטבול: בוא נדבר פתוח – בדיור המדינה לא נחלה הצלחה מיוחד בעקבות אותו דוח.

משה אבוטבול: אז בחינוך לא?

משה אבוטבול: אז מה נשאר לנו מזה?

משה אבוטבול: הרי אנחנו לא רוצים שההמונים יחזרו לרחובות לאותם מראות לא נעימים.

משה אבוטבול: אז לפחות באותן נקודות טובות שמשרתות את המדינה, לתת מקורות תעסוקה כדי שאותן נשים תצאנה לעבוד כדי לפרנס את ביתן – בנושא הזה אני מצפה לפעולה.

משה אבוטבול: אני מדבר גם בשם מרכז השלטון המקומי וגם בשם יושב-ראש פורום הערים החרדיות.

משה אבוטבול: נמצאים פה אנשים יקרים מהרשויות הערביות שגם הם ניזוקים באותה מידה.

משה אבוטבול: לא חסרות רשויות מעורבות שגם נמצאות בזה.

משה אבוטבול: אני קורא למשרד החינוך לנסות למצוא מקורות אחרים לקיצוץ בתקציב.

משה אבוטבול: בואו נניח לאותן אימהות שימשיכו לעבוד.

משה אבוטבול: זה תורם הרבה למדינה, לרשויות וגם לאותם ילדים שאין להם תעסוקה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: תחילה מאוד רציתי שיהיו פה עבדאללה ח'טיב, האחראי על החינוך הערבי, וראשי רשויות ערביים משום שהקיצוץ הזה וביטול התכנית הוא מכה איומה בעיקר ליישובים הערביים כי רוב התכנית מופעלת ביישובים האחרים שזקוקים לתכנית כזאת.

<קריאה: והחרדים.

מסעוד גנאים: בסדר, לכולם.

מסעוד גנאים: אם התכנית הזאת תבוטל זאת טרגדיה, זה אסון לאנשים.

מסעוד גנאים: זאת מכה לחברה הערבית פעמיים, ובעיקר לנשים; פעם אחת למורות הערביות המובטלות שמצאו סוף-סוף הזדמנות לעבוד בתכנית כזאת וכן לנשים הערביות העובדות שסוף-סוף מצאו מסגרת, סידור אחר-הצהריים לילדים שלהן כדי שיוכלו לצאת לעבודה.

מסעוד גנאים: לפני שבאתי לכאן טלפנתי לכמה כפרים ערביים וערים ערביות ושאלתי כמה מועסקים ומועסקות.

מסעוד גנאים: למשל, במג'דל כרום מועסקים 130, בטמרה – 140; בסכנין, העיר שלי – יותר מ-150.

מסעוד גנאים: לאן ילכו אנשים כאלה?

מסעוד גנאים: סוף-סוף הם מצאו מקום עבודה, אז עכשיו תגיד להם שיש צמצום בתכנית שהיא הסמל של מדינת רווחה?

מסעוד גנאים: לפחות הישג של מחאה חברתית הייתה תכנית כזאת, והיום באים ומבטלים אותה?

מסעוד גנאים: בשנה שעברה דרשו לגבות מהתלמידים כ-50 שקל.

עמרם מצנע: בשנה שעברה לא דרשו.

עמרם מצנע: בשנה שעברה הייתה הבעיה של השכר.

מסעוד גנאים: הבעיה עכשיו היא שהאוצר אומר שאין להם כל בעיה שמשרד החינוך יתחיל ב-1 בספטמבר את התכנית, אבל הם אמרו להם, תשברו את הראש מאין להביא את הכסף.

מסעוד גנאים: אם הם דורשים 300 שקל, והרשויות התחייבו, והן רובן חלשות זה אומר שמבטלים את התכנית הזאת.

מסעוד גנאים: לכן שאלתי היא אם התכנית לא התחילה ב-1 בספטמבר אלא אמורה להתחיל ב-1 בנובמבר, ובחודשיים האלה האוצר חסך תקציבים, האם המטרה לצמצום לא הושגה בחודשיים האלה?

מסעוד גנאים: המגזר הערבי והחברה הערבית יקבל את המכה הגדולה אם תכנית כזאת תבוטל.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: איבתיסאם, בבקשה.

<מחאמיד איבתסאם: שלום לכולכם וחג שמח.

<מחאמיד איבתסאם: אני באתי היום רק לעניין הזה.

<מחאמיד איבתסאם: אני יועצת לענייני נשים בכפר פראדיס.

<מחאמיד איבתסאם: זאת טרגדיה בשבילנו, במיוחד לנשים שעובדות.

<מחאמיד איבתסאם: למרות מה שאמר מסעוד כואב לי הלב שדווקא בזמן שהנשים שלנו התחילו לעבוד אין לילדים שלנו.

<מחאמיד איבתסאם: גם לסבתא אין זמן.

<מחאמיד איבתסאם: אני סבתא והבת שלי צריכה לתת את הנכד שלי, ואני לא יכולה כי אני עובדת עד 18:00.

<מחאמיד איבתסאם: מצמצמים במקום הזה וכאילו אומרים לנשים, תחזרו הביתה.

<מחאמיד איבתסאם: כל מנהיגות הנשים, כל מה שלמדנו במשך שנים שהבנות שלנו יהיו אקדמאיות ויתחילו לעבוד – פתאום אומרים לנו, זהו, סוגרים לנו את הברז.

<מחאמיד איבתסאם: אני מדברת כאישה.

עמרם מצנע: תודה רבה לך.

עמרם מצנע: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אני רוצה להודות לך על עצם קיום הדיון בפגרה כאדם שמראה את ההבנה של חשיבות הנושא וגם ליוזם הדיון יעקב אשר, תודה רבה.

אורי מקלב: אני רוצה לציין שתי נקודות – על המהות ועל הדרך.

אורי מקלב: במהות כגודל החשיבות וההישג של הצהרונים וחינוך חובה שהממשלה לאחר דוח טרכטנברג הובילה את התהליך הזה – כגודל ההישג כך גודל הנזק מביטולו.

אורי מקלב: אם ראינו את הנושא של הצהרונים כדבר מחולל שנותן תשובה ופתרון, מאזן את הכלכלה ואת המחאה החברתית – ביטול הנושא הזה הוא בעצם ביטול של כ-50% מהפתרונות או מיישום דוח טרכטנברג.

אורי מקלב: אנחנו יודעים את גודל הנזק של הביטול או אפילו יותר מזה – הדיבור על כך שזה עומד בספק.

אורי מקלב: למה הדבר דומה?

אורי מקלב: אצלנו אוהבים להגיד את המשל שהאנייה עמדה לטבוע מכיוון שנכנסו מים, אז רב-החובל החליט שמכל החפצים שהוא רוצה להקל בעזרתם את המשא הוא זורק את הטלית ואת התפילין.

אורי מקלב: אולי הנמשל לא דומה בדיוק, אבל כאן הוא מוציא את הפקק או את העוגן שאמור לאזן את מצב הכלכלה.

אורי מקלב: את זה בדיוק מבטלים.

אורי מקלב: הדבר השני זה הדרך.

אורי מקלב: אוגוסט הוא כבר ציר הפתיחה של שנת הלימודים.

אורי מקלב: ציר פתיחת שנת הלימודים מסתיים באפריל-מאי, ועכשיו אומרים שאת הדבר הזה לא מיישמים ולא מפעילים בספטמבר?

אורי מקלב: דבר כזה מחליטים באוגוסט?

אורי מקלב: איפה החשיבה?

אורי מקלב: מי מרגיש מה עובר הורה כל יום כשאין לו סידור לילד?

אורי מקלב: את המתח עם המעביד, את זה שהוא לא יכול להגיע לעבודה.

אורי מקלב: אנשים בדרך לפיטורין.

אורי מקלב: מה זה שזה יתחיל בנובמבר?

אורי מקלב: זה חודשיים אחרי פתיחת שנת הלימודים.

אורי מקלב: זה בערך 20% מתוך התקופה שהצהרונים האלה עובדים.

אורי מקלב: מישהו חושב על הנזק שזה גורם לזכיינים?

אורי מקלב: זכיינים השקיעו הרבה מאוד כסף.

אורי מקלב: באו והודיעו להם שבועיים לפני פתיחת שנת הלימודים שלא יכולים להמשיך.

אורי מקלב: קראו להם ואמרו להם שזה יעלה מינימום 300 שקל.

אורי מקלב: לא אנחנו המצאנו את הסכום הזה.

אורי מקלב: הודיעו את זה לזכיינים בישיבה במשרד החינוך.

אורי מקלב: להביא לכאן עשרות זכיינים שמפעילים את זה ו-22 ילד, הפירוש הוא שהממשלה לא צריכה לתת שום דבר.

אורי מקלב: כמה פיטורים יהיו לא בקרב האימהות העובדות, אלא של העובדים של הצהרונים?

אורי מקלב: מדובר באוכלוסיות הכי חלשות של עובדים.

אורי מקלב: יבואו לאותה אישה שגם משתמשת בצהרון לילד שלה וגם עובדת בצהרון אחר.

אורי מקלב: שר האוצר מודיע שהוא לא מעלה מסים?

אורי מקלב: זה קיצוץ בתקציב.

אורי מקלב: צריך בכלל להעלות מסים?

אורי מקלב: עלות של עוד מאות שקלים בחודש למשפחה זה נקרא העלאת מסים.

אורי מקלב: איזה הכרזות אלה?

אורי מקלב: הציבור מטומטם?

אורי מקלב: הציבור לא מבין מה אומרים לו?

אורי מקלב: הציבור לא אוהב לשמוע על העלאת מסים – וקיצוץ בתקציב מה זה אומר?

אורי מקלב: עוד מאות שקלים רק בנושא הזה זה אמור לעלות למשפחות האלה.

אורי מקלב: אז זה לא נקרא העלאת מסים?

אורי מקלב: מי רוצים להסיח את דעתו?

אורי מקלב: בעניין החשיבות לא צריך להגיד יותר.

אורי מקלב: הרי אתם אמרתם שזה הגורם שיאזן את הכלכלה, שזה הפתרון לכל המחאה החברתית.

אורי מקלב: את הדבר הזה אתם מושכים?

אורי מקלב: דבר שני זאת הדרך – יש דבר שלא עושים בציר הזמן הזה.

אורי מקלב: בתקופת יולי-אוגוסט כבר לא מדברים על השאלה אם כן או לא יתקיימו הצהרונים.

אורי מקלב: היום צריכים לקבל החלטה על הצהרונים כי כל יום שעובר, אנשים בשיניים ובציפורניים מחפשים סידורים.

אורי מקלב: יש מתח גדול מאוד בכל נושא העבודה.

אורי מקלב: אני שומע מהורים ומאימהות.

אורי מקלב: צריך להעביר מהוועדה היום מסר כדי שיידעו אם יש או אין.

אורי מקלב: להשאיר את זה ככה באוויר זאת לא תשובה להורים.

אורי מקלב: כל יום שעובר זה קריטי בעבורם.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: בבקשה, תהילה.

<טובה תהילה לכטנשטיין: אני רוצה לדבר על משהו שאף אחד לא העלה – הפגיעה בילדים.

<טובה תהילה לכטנשטיין: אנחנו מדברים על ההורים, אנחנו מדברים על משרד החינוך, על משרד האוצר.

<טובה תהילה לכטנשטיין: אני פה בתור אימא.

<טובה תהילה לכטנשטיין: להגיד לפתוח לא עוזר לנו.

<טובה תהילה לכטנשטיין: אז כמו שאתם כולם מתארים לעצמכם בינתיים אנחנו מחפשים סידור אחר; כי לעזוב את העבודה זה לא אופציה, ואני לא חושבת שיש פה מישהו בחדר שרוצה שאני אעזוב את העבודה או החברות שנמצאות אתי יעזבו את העבודה.

<טובה תהילה לכטנשטיין: אז אנחנו מוצאים פתרונות אחרים, והפתרונות האלה הם לא ראויים לילדים.

<טובה תהילה לכטנשטיין: בתור אימא מה האופציה שלי?

<טובה תהילה לכטנשטיין: צהרון פרטי שהוא אופציה מאוד יקרה, ויש לי חברות שלא יכולות לעמוד כלכלית בהוצאה הזאת - -

עמרם מצנע: כמה עולה צהרון פרטי?

<טובה תהילה לכטנשטיין: מינימום 400 שקל לילד.

<טובה תהילה לכטנשטיין: זה הכי נמוך.

<קריאות: איפה יש ב-400?

שמעון אוחיון: זה הרבה יותר.

<טובה תהילה לכטנשטיין: אני רוצה שתקשיבו לי בתור אמא, ואני בטוחה שהרבה מכם הם הורים.

<טובה תהילה לכטנשטיין: מה זה צהרון שהוא מינימום 400 שקל, וברוב המקרים הוא 600 שקל?

<טובה תהילה לכטנשטיין: ולרובנו יש יותר מילד אחד.

<טובה תהילה לכטנשטיין: אז אני לא מדברת על הנטל הכלכלי, אלא מה קורה לילד בצהרון הזה.

<טובה תהילה לכטנשטיין: הצהרון הזה הוא לא מקום שמתאים לילדים מבחינת המרחב.

<טובה תהילה לכטנשטיין: בדרך כלל זה בית פרטי קטן, ויש שם 20 ילדים.

<טובה תהילה לכטנשטיין: זאת אישה שלא עברה שום הכשרה לטיפול בילדים.

<טובה תהילה לכטנשטיין: זאת אישה שאין לה עבודה אחרת, אז בדרך כלל זאת אישה לא מתאימה.

<טובה תהילה לכטנשטיין: התזונה לקויה ביותר.

<טובה תהילה לכטנשטיין: אני מדברת על ילדים שמקבלים אך ורק פחמימות והכי זולות.

<טובה תהילה לכטנשטיין: המקום אינו ראוי מבחינת המתקנים.

<טובה תהילה לכטנשטיין: אתמול הילדה שלי נפלה ונחבלה כי בנדנדות שם אין שום משטח רך.

<טובה תהילה לכטנשטיין: הן תלויות גבוה מדי.

<טובה תהילה לכטנשטיין: אז איך אני בתור אימא אמורה ללכת לעבודה כשהילדה שלי במקום מסוכן?

<טובה תהילה לכטנשטיין: אין לי מילה אחרת לתאר את זה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני יושב פה בדיון, ואני לא יודע אפילו במה להתחיל.

דב חנין: יש פה תחושה של ליקוי מאורות שלא ברור איפה הוא מתרחש – האם הוא מתרחש במשרד האוצר?

דב חנין: האם הוא מתרחש במשרד החינוך?

דב חנין: הרי אם יש נושא שהייתה עליו הסכמה רחבה מקיר לקיר – הזכירו פה את ועדת טרכטנברג – הייתה ברכה מקיר לקיר; משרד האוצר אמר שזה דבר כלכלי ממדרגה ראשונה, משרד החינוך אמר שזה דבר משמעותי גם לילדים וגם להורים, השלטון המקומי בירך על זה, ההורים כמובן בירכו על זה – אם היה דבר שכולנו בירכנו עליו מקיר לקיר ולא היה חולק אחד זאת הייתה היוזמה להרחיב את הצהרונים.

דב חנין: עכשיו אני רואה – אין לי אלא לקרוא לזה "כגנבים בלילה", בזמן פגרת הכנסת, ברגע האחרון לפני תחילת שנת הלימודים – פתאום מסתבר שיש קיצוצים כאלה ואחרים, והופ – הדבר המשמעותי ביותר, ההישג הגדול ביותר של המחאה החברתית נעלם.

דב חנין: איך דבר כזה יכול להתרחש?

דב חנין: אני לא מדבר כרגע בהיבטים הטכניים.

דב חנין: אני מנסה לשאול את עצמי ואתכם, מה קורה?

דב חנין: מי לא רואה את מה שכולנו ראינו, את מה שכולנו בירכנו, ואת מה שכולנו דיברנו עליו?

דב חנין: מה שחמור, כמובן, במקרה הזה זה שזה לא רק פגיעה בילדים ולא רק פגיעה בהורים, אלא פגיעה בילדים ובהורים במקומות המוחלשים ביותר בחברה.

דב חנין: דיברו פה על האוכלוסייה החרדית, דיברו פה על היישובים הערביים, דיברו פה על המקומות שיש אינטרס חברתי ממעלה ראשונה גם לסייע לילדים וגם לעודד את הנשים לצאת לעבודה.

דב חנין: איך דבר כזה יכול להתרחש?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הפנייה שלי אליך היא שאנחנו נוציא היום מהדיון – ואני מברך את כל מי שיזם אותו – פנייה גם לשר האוצר וגם לשר החינוך.

דב חנין: אני שומע על הסכומים שמתגלגלים היום בדיוני התקציב – אלה סכומי ענק.

דב חנין: כשאנחנו מדברים על הצהרונים, עם כל הכבוד זה סכום לא גדול שמערכת החינוך יכולה בהחלט להתמודד אתו בעזרה של האוצר.

דב חנין: אנחנו צריכים לפנות גם לשר החינוך וגם לשר האוצר – שמעתי שהם אפילו שייכים לאותה מפלגה שאפילו מתייחסת לסוגית העתיד.

דב חנין: כך הם טוענים, שיש עתיד.

דב חנין: אז בואו נוודא את זה.

דב חנין: נפנה לשני השרים הנכבדים האלה ונדרוש מהם למצוא פתרון מידי לעניין הזה כדי לאפשר שמערכת הצהרונים לא תיפגע.

דב חנין: תודה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: ישראל, בבקשה.

<ישראל אליסף: תודה רבה לאדוני היושב-ראש.

<ישראל אליסף: בתור התחלה אני רוצה להגיד תודה לחברי הכנסת שאנחנו איתם בקשר כבר הרבה מאוד זמן – גם חבר הכנסת יעקב אשר, גם חיליק בר וגם שמעון אוחיון ואדוני היושב-ראש תמכו בנו לאורך הרבה מאוד זמן בנושא הצהרונים, ואנחנו אומרים תודה רבה.

<ישראל אליסף: שנית, ציל"ה היא לא תכנית מגזרית, היא תכנית רוחבית, והיא לפי מדרג סוציו-אקונומי.

<ישראל אליסף: לכן במחילה התפרצתי באמצע כי להגיד שזה פוגע בעיקר ביישובים הערבים זאת אמירה לא נכונה.

<ישראל אליסף: האמירה צריכה להיות שזה פוגע בעיקר בחלשים.

<ישראל אליסף: זה שיש שם ערבים וחרדים, אני מסכים, אני לא חולק עליך, אבל לא צריך לקחת את זה לכיוון העניין המגזרי בכלל, אלא לאלה שאין להם.

<ישראל אליסף: חשוב במיוחד לומר את זה מכיוון שאנחנו מארגון ההורים בירושלים, וירושלים היא עיר מגוונת, ואנחנו מייצגים בצורה אחידה את כולם – גם את הערבים, גם את החרדים וגם את החינוך הכללי.

<ישראל אליסף: שנית משמעות אי פתיחת הצהרונים בזמן היא תשלום לצהרונים פרטיים ויקרים.

<ישראל אליסף: נלקח בחשבון לפתוח את הצהרונים לאלה שאין להם ולתת להם מסגרות זולות.

<ישראל אליסף: בפועל אם אנחנו מסתכלים על הצהרונים עכשיו באופן שנתית זאת פעם שלישית שהם נפתחים מאוחר בחודשיים, ובחודשיים האלה לקחו צהרונים פרטיים, אז בחשבון השנתי מה שלא יהיה הצהרון לא נהיה זול, אלא הוא יקר.

<ישראל אליסף: זאת נקודה שחייבים לשים לה לב ולקחת אותה בחשבון גם הלאה.

<ישראל אליסף: הייתה טעות בשנה הראשונה, הייתה טעות פעם שנייה, ועכשיו זאת כבר הפעם השלישית ונהיה מין הרגל כזה.

<ישראל אליסף: אמר מי שאמר במשרד החינוך שלא רוצים לפגוע בלחם ובחמאה של שעות ההוראה והדברים העיקריים של משרד החינוך, ולכן פוגעים בתכניות התוספתיות.

<ישראל אליסף: צריך להבין שהצהרונים זה לא משהו תוספתי.

<ישראל אליסף: עיקר התפקיד של משרד החינוך הוא לחנך, אבל גם צריך לתת פתרון להורים שיוצאים לעבודה.

<ישראל אליסף: כשאתם לא רוצים לפגוע בשעות ההוראה של עובדי ההוראה אתם פוגעים בנו, בשעות העבודה שלנו ההורים.

<ישראל אליסף: זה גם דבר שצריך לתת עליו את הדין.

<ישראל אליסף: דווקא בתכנית שנותנת להורים לעבוד, את זה לקצץ?

<ישראל אליסף: דבר נוסף, חוץ מעניין הפתיחה יש דברים בתכנית עצמה שהיינו מצפים להם.

<ישראל אליסף: לפני שבועיים הייתה לי שיחה אישית עם השר לפני שבועיים.

<ישראל אליסף: הוא בעצמו אמר לי שהוא קיבל את התכנית הזאת בירושה, ובהחלט מתכנן לעשות בה רפורמה.

<ישראל אליסף: הוא ידוע כרפור

<ישראל אליסף: מטור גדול, אז אנחנו מצפים לעבוד אתו בכיליון עיניים.

<ישראל אליסף: יש כל מיני סעיפים שאנחנו חושבים שהם לא הגיוניים, כמו ריכוז, העשרה.

<ישראל אליסף: בתמ"ת אפשר היה לפתוח צהרון עם 11 ילדים.

<ישראל אליסף: במשרד החינוך צריך 20 ילדים.

<ישראל אליסף: זה מאוד בעייתי לפתוח צהרון במקום שיש בו גנים קטנים.

<ישראל אליסף: אלה גם דברים שחייבים לתת עליהם את הדעת.

<ישראל אליסף: לסיום, שתי שאלות: אחת, שאלה שמשרד האוצר צריך לשאול בעיקר – כמה תוספת הכנסה יש למדינה בעקבות תכנית ציל"ה?

<ישראל אליסף: אולי חברי כנסת, אדוני היושב-ראש, יבקשו ממרכז המחקר של הכנסת לעשות מחקר כמה תוספת הכנסה הייתה כתוצאה מכך שעובדים יצאו לעבוד באשכולות 3-1 בשנתיים האחרונות.

<ישראל אליסף: בואו נבדוק.

<ישראל אליסף: שנית, מה שעוד אף אחד עוד לא ענה עליו – כל הזמן אמרו שיש קיצוץ, מתכננים קיצוץ, עוד לא החליטו על קיצוץ – מתי הולכים להחליט על זה?

<ישראל אליסף: מתי יהיו תשובות?

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על כינוס הוועדה בפגרה בעניין הזה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש שאל שאלה מאוד מהותית בעניין הזה: איזה סעיף נוסף מכל הקיצוצים שהממשלה החליטה עליהם כבר ביצעו עוד לפני שהחליטו אם זה חלק מתכנית הקיצוץ?

ישראל אייכלר: זה הסעיף היחיד.

ישראל אייכלר: הווה אומר שיש פה עניין של מדיניות – כדי לא לומר "פוליטיקה" – להתיישב על משהו שהוא מאוד נוח.

ישראל אייכלר: אמר פה נציגת משרד האוצר ששכר המורים ורוב התקציבים של שעות ההוראה זה תקציב קשיח, ואי אפשר לגעת בו.

ישראל אייכלר: למה פרוסת הלחם לילדים קטנים שזה מה שהם צריכים לאכול, והאמהות העובדות במגזרים הסוציו-אקונומיים הנמוכים ביותר זה דבר לא קשיח?

ישראל אייכלר: אפשר לפגוע ולפגוע.

ישראל אייכלר: רק בימים האלה אנחנו שומעים על ממדי העוני ועל אנשים שאין להם מה לאכול בחג.

ישראל אייכלר: זה הדבר הכי קל בכל קיצוץ.

ישראל אייכלר: זה לא קשיח, אין להם ועדי עובדים, הם לא יכולים להשבית את נמל התעופה.

ישראל אייכלר: לכן אפשר לעשות את זה.

ישראל אייכלר: הדבר הכי חמור הוא שגם עם תקציב כל-כך גדול כמו של משרד החינוך – כ-46 מיליארד שקל, אם מטילים עליו חצי מיליארד – חוץ ממה שפוגעים גם בסטודנטים – על הצהרונים האלה - -

עמרם מצנע: הסטודנטים זה מעבר לחצי מיליארד.

עמרם מצנע: חצי מיליארד זה משרד החינוך.

ישראל אייכלר: אם שמים את זה על הסעיף הזה זה אומר שמישהו לא רוצה בתכנית הזאת.

ישראל אייכלר: לכן אמרתי שאם מישהו לא רוצה את זה אולי מישהו אחר יעשה את זה.

ישראל אייכלר: לא יכול להיות שבגלל ששר לא אוהב תכנית – ומדובר פה באוכלוסיות שהוא אוהב במיוחד, חרדים וערבים – אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת גנאים, אמרת שרוב הנהנים מזה הם ערבים ורוב הסובלים מזה הם ערבים – אתם סובלים לא מכיוון שלא אוהבים אתכם, אלא מכיוון שלא אוהבים את החרדים.

<ישראל אליסף: למה לקחת את זה לשם?

ישראל אייכלר: האמת היא שרוב הנפגעים זה לא ערבים ולא חרדים, אלא גם בכל הערים והשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות.

ישראל אייכלר: גם בערים הגדולות, כמו למשל בירושלים, יש הרבה אנשים עניים שאינם חרדים ואינם ערבים.

מסעוד גנאים: כל העולם השלישי הם חלשים.

ישראל אייכלר: כולם נפגעים מזה, ויש בזה עוול גדול מאוד.

ישראל אייכלר: אנחנו עכשיו לפני ראש השנה.

ישראל אייכלר: הרמב"ם אומר שבראש השנה נדון לא רק אדם יחיד, אלא גם מדינות.

ישראל אייכלר: איך מודדים מדינה?

ישראל אייכלר: לפי רוב המעשים של המדינה.

ישראל אייכלר: אם רוב מעשיה טובים היא נשפטת לטובה; אם חלילה ההפך, להפך.

ישראל אייכלר: אמרת, היושב-ראש, שיש פה דברים טובים בעניין הצהרונים, וכולם הסכימו על זה.

ישראל אייכלר: אבל אמר קהלת החכם מכל אדם: "אם עושק רש וגזל, משפט וצדק תראה במדינה אל תתמה על החפץ".

ישראל אייכלר: שאל דב חנין, איך זה יכול להיות?

ישראל אייכלר: זה יכול להיות "כי גבוה מעל גבוה שומר גבוהים מעליהם".

ישראל אייכלר: רש"י אומר "עד שנתמלאה סאתם".

ישראל אייכלר: לפגוע באוכלוסיות כל-כך חלשות זה עניין של "התמלאה סאתם".

ישראל אייכלר: יש על זה קטרוג גדול מאוד.

ישראל אייכלר: הוועדה צריכה לומר שאם הם רוצים לעשות תכנית חדשה, סבירה יותר, יושב-ראש ועדת החינוך וועדת החינוך יוכלו לראות ולפקח; אבל ברגע שבאים ומפסיקים קודם כול, ואחר כך מטילים 300 שקל על אימא עובדת ענייה שבדרך-כלל יש לה גם שני ילדים או יותר במערכת, אז מונעים ממנה את היכולת לצאת לעבודה.

ישראל אייכלר: כשמונעים ממנה את היכולת לצאת לעבודה, והיא חייבת לעבוד כי אין לה מה לאכול הילדים מתגלגלים בחוצות.

ישראל אייכלר: האימא דיברה פה על מה שקורה לילדים, אבל לא דיברו כאן על אלה שמשאירים את הילדים בבית.

ישראל אייכלר: יהודי מאמריקה שגדל בברונקס סיפר לי שהוא הידרדר לפשע ואחר-כך חזר בתשובה.

ישראל אייכלר: שאלתי אותו, איך זה קרה?

ישראל אייכלר: משפחה טובה.

ישראל אייכלר: אז הוא אמר, ההורים שלי היו אנשים טובים שהיו חייבים לצאת לעבודה, ולא היה להם איפה להחזיק אותי מסיום הלימודים ועד שהם חזרו מהעבודה, אז הסתובבתי ברחוב, וכנופיות רחוב קלטו אותי מאוד יפה.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה, חלילה, לומר שילדי ישראל יידרדרו, אבל אם משאירים ילדים ברחוב זה אנטי חינוך.

ישראל אייכלר: לכן המדינה צריכה לראות שיהיה להם איפה להיות.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לשבחה של מערכת החינוך החרדית עוד בשנות ה-60-50 כשהמדינה עוד בכלל לא נתנה כלום, לא היה עולה על הדעת לבטל את הלימודים לפני שעה 18:00 בערב.

ישראל אייכלר: למדנו מ-8:00 בבוקר ועד 18:00 בערב בחדר של המלמד.

ישראל אייכלר: עכשיו מגיע החינוך המודרני למסקנה שאי אפשר להפסיק את הלימודים ב-12:00, וצריך למצוא תוספות של חוגים אחר-הצהריים.

ישראל אייכלר: חייבים להחזיר את התקציב של הצהרונים, לפחות עד שתהיה תכנית יותר טובה שתקבל אישור של ועדת החינוך.

עמרם מצנע: אני מבקש לנסות לצמצם וגם לא לחזור על הדברים.

עמרם מצנע: מירי רוזנשטיין, בבקשה.

עמרם מצנע: אחריה חבר הכנסת אחמד טיבי.

<מירי רוזנשטיין: אני לא מדברת רק בשם האמהות העובדות, אלא גם בשם האבות העובדים.

<מירי רוזנשטיין: גם אני עובדת וגם בעלי עובד, ואנחנו נמצאים כל הזמן במלחמה מתמדת מה קורה עם הילדים בשעה 13:30 בצהריים.

<מירי רוזנשטיין: לא אני יכולה לצאת לעבוד באופן נורמלי, ולא הוא יכול לצאת לעבוד באופן נורמלי.

<מירי רוזנשטיין: אני רוצה לברך על התקופה שפעל בה הצהרון.

<מירי רוזנשטיין: אז באמת היה אוכל מפוקח והיו חוגים והפעלות ומפעילות שעבדו בלי תחלופה גבוהה.

<מירי רוזנשטיין: זה כן עבד בצורה שנתנה רוגע להורים, אבל זה פעל בצורה מצומצמת כל-כך בלי תאריך שכולם יודעים שהפעילות בצהרון מתחילה.

<מירי רוזנשטיין: תמיד ב-1 בספטמבר הייתה הפתעה גדולה שצריך להפעיל צהרונים ביום הזה.

<מירי רוזנשטיין: אנחנו מגיעים ל-1 בספטמבר זאת השנה השלישית, וזה עד 13:30.

<מירי רוזנשטיין: עכשיו אומרים "אחרי החגים".

<מירי רוזנשטיין: מה זה "אחרי החגים"?

עמרם מצנע: לא אמרו איזה חגים.

<מירי רוזנשטיין: בדיוק.

<מירי רוזנשטיין: זה יכול להיות נובמבר, ואז אומרים דצמבר, ואז אומרים, זה לא אתם, זה העיריות כי העיריות עושות או לא עושות גבייה.

<מירי רוזנשטיין: אין תאריך.

<מירי רוזנשטיין: גם הספיקו פעילות קיימת.

<מירי רוזנשטיין: אם הייתם ממשיכים את הפעילות הקיימת, ואומרים, אנחנו נעשה קיצוצים – זה משהו אחד.

<מירי רוזנשטיין: אז אנחנו נספוג תוספת עלות.

<מירי רוזנשטיין: אבל הפסיקו משהו, ואף אחד לא בא להתחיל אותו.

<מירי רוזנשטיין: תמיד אפשר יהיה להאשים פעם את האוצר, פעם את משרד החינוך, פעם את הרשויות, את הזכיינים, את המפעילים.

<מירי רוזנשטיין: בינתיים אנחנו סובלים, גם הילדים וגם ההורים.

<מירי רוזנשטיין: צריך שיהיה תאריך יעד כלשהו.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

עמרם מצנע: אחריו עינב.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אני שב ודורש תשובות מהם התכניות הנוספות שנבדקו כדי לקצץ, ובסוף נפלה ההכרעה על תכנית ציל"ה.

אחמד טיבי: תמיד דיברו, ואפילו ראש הממשלה דיבר אתי ובכנסת על תעסוקת נשים, ובעיקר על תעסוקת נשים ערביות.

אחמד טיבי: אחד הקטליזטורים להקל על יציאת נשים ערביות לעבודה זאת התכנית הזאת לצד ענייני תחבורה כדי שייצאו לעבוד בחוץ, מהיישוב החוצה, כי בדרך כלל אין מקומות עבודה ביישובים הערביים.

אחמד טיבי: ציל"ה היא גם מקום עבודה.

אחמד טיבי: לכן מאות אנשים שעובדים בתכנית הזאת ייפגעו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גנאים הזכיר את מג'דל כרום שעובדים בה 140 איש, וזה מספרים דומים ביישובים אחרים, כ-100.

אחמד טיבי: זה יפגע קשה גם בתעסוקת נשים, יגדיל את האבטלה הישירה והעקיפה ויפגע במשפחות עצמן.

אחמד טיבי: גברת מחאמיד היטיבה להציג את הקושייה של נשים ערביות שרוצות לצאת לעבוד, ובאה ההחלטה הזאת שמהווה מכת מחץ לאפשרות לצאת לעבודה.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: עינב גוטרמן, בבקשה.

עמרם מצנע: אחריה חבר הכנסת חיליק בר.

<עינב גוטרמן: בוקר טוב לכולם.

<עינב גוטרמן: שמי עינב גוטרמן מעמותת "כולנו משפחה", עמותה של הורים פעילים.

<עינב גוטרמן: ברכות על קיום הדיון החשוב הזה בפגרה.

<עינב גוטרמן: אני לא אחזור על הדברים, אבל חשוב לי לחזק את שתי הנקודות המהותיות: ראשית, פגיעה בשכבות החלשות שיוצאות לעבוד.

<עינב גוטרמן: הרי צהרונים לא משמשים אנשים שנשארים בבית, אלא אנשים שרוצים לעבוד ויוצאים לעבוד.

<עינב גוטרמן: משהו פה מעוות לחלוטין.

<עינב גוטרמן: אנחנו מקבלים פניות מהורים שחרדים מעצם המחשבה שהחל מהשעה 13:00 הילדים שלהם יסתובבו ברחובות.

<עינב גוטרמן: מנסים לעשות הכול כדי לייצר להם מסגרת כדי שהם יוכלו לעבוד.

<עינב גוטרמן: המדינה פשוט פוגעת בהם ומכניסה להם מקלות בגלגלים.

<עינב גוטרמן: הכול פה נאמר, אבל חשוב לי לחזק את הנקודה הזאת.

<עינב גוטרמן: אני גם רוצה להצטרף לדברים של תהילה ולדבר במישור הארצי והמערכתי.

<עינב גוטרמן: הרי בסופו של דבר צהרון מפוקח מטעם משרד החינוך זה פתרון לכל-כך הרבה בעיות.

<עינב גוטרמן: אנחנו מדברים בוועדת החינוך לאורך כל השנה על פיקוח על התזונה, על ההכשרה של הצוות, על תנאי ההעסקה של הסייעות, על מצוקת כוח האדם בגנים.

<עינב גוטרמן: ברגע שיש מסגרת אחת, שיש מבוגר אחראי אחד – בארץ יש מאות סוגים של צהרונים, פשוט תוהו ובוהו.

<עינב גוטרמן: אז כשיש כבר מהלך שבא להחיל פיקוח ואחריות של המשרד הרלוונטי, משרד החינוך, אז עכשיו פוגעים בזה, ומייצרים כל כך הרבה בעיות שאחר כך צריך כל כך הרבה משאבים לפתור אותן, שזה פשוט לא הגיוני.

<עינב גוטרמן: זה פותר את האיכות של הצוות ואת טיב התכנים, את תנאי ההעסקה של הצוות.

<עינב גוטרמן: חשוב להאיר גם את נקודת המבט המערכתית הזאת ולא לשכוח בסופו של דבר את הילדים שגם נפגעים מזה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה.

עמרם מצנע: אחריו אבי ביתן.

יחיאל חיליק בר: קודם כול חשוב להעביר מסר שהביטול של הצהרונים הוא הפרת התחייבות ממשלה.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה להצטרף לדב חנין ולומר שאם ההורים התרגלו למשהו טוב שהממשלה עשתה, פתאום באחד הקיצוצים אפשר לבוא ולבטל להם את זה כשזה גם משנה אורח חיים וגם התחייבות שלטונית שבאה אחרי ההפגנות הכי גדולות שהיו אי פעם, כפי שאמר חבר הכנסת חנין.

יחיאל חיליק בר: זה מסר שוועדת החינוך חייבת להעביר ולהגיד שהיא לא נותנת לזה יד.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה להצטרף לכל מה שאמרו פה אימהות וגם ישראל אסרף שאנחנו איתם בקשר.

יחיאל חיליק בר: הדבר הכי חשוב הוא שהצהרונים לא נפתחו עדיין באשכולות 3-1, וההורים האלה נמצאים בלי אופציה לצהרון עד אחרי החגים.

יחיאל חיליק בר: אני מבני המזל שנמצא בירושלים, וחוץ מירושלים – שגם בה עדיין לא נפתח מתווה מושלם – כל השאר מושבתים, ואין להורים אפשרות לעבוד, ואנחנו לא מתייחסים לזה.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה להגיד תודה לשר החינוך על המאמץ לפתוח את זה בירושלים.

יחיאל חיליק בר: הבעיה, אדוני היושב-ראש, וזה גם כן משהו שאני לא בטוח עד כמה יתייחסו אליו, שכבר אין אופציה אחרת לסבסוד כי כל המסגרות שהיו מועמדות להחזר מהתמ"ת לא הגישו את הטפסים.

עמרם מצנע: גם לו היו מגישים לא היה עוזר להם, כי תצהיר הוא תצהיר.

יחיאל חיליק בר: אבל נוצר פה מצב שהם נשארו קירחים מכאן ומכאן.

יחיאל חיליק בר: אגב, אני לא בטוח שלא היה צריך לשקול להעביר את העניין הזה ממשרד החינוך למשרד הכלכלה, אבל זה משהו שצריך לחשוב עליו.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה להצטרף לפנייה של דב חנין אליך, אדוני היושב-ראש, ולהוציא מפה קריאה בכל הכדרור בין בני הברית והאחים על התקציב.

יחיאל חיליק בר: אני כן חושב שאפשר למצוא את הכסף.

יחיאל חיליק בר: הדבר הזה הוא לא פתרון רק לילדים, אלא גם פתרון להרבה מאוד הורים עובדים, ובאמת לא מדובר בהרבה כסף.

יחיאל חיליק בר: כשאנחנו שומעים את שר הביטחון משה בוגי יעלון דורש עוד 6 מיליארד לביטחון – הכסף הלא רב הזה שנדרש כדי לפתור בעיה של עבודה וגם כדי לתת מסגרות טובות שהתחייבנו אליהן כבר לילדים זה מתחייב, ואני מצטרף לבקשה להוציא קריאה חד משמעית מהוועדה לממשלה בנושא הזה.

אחמד טיבי: בקריית ארבע התכנית הייתה מופעלת?

<חיים הלפרין: בשנה שעברה?

אחמד טיבי: כן.

<חיים הלפרין: כן.

<חיים הלפרין: אבל היא עלתה לאשכול 4, ולכן היא לא תקפה השנה.

אורי מקלב: 20 מיליון שקל שעברו לחטיבת - - - כבר עלו באשכול, אדוני.

אחמד טיבי: וחברון?

יעקב אשר: כל כך הרבה תקציבים הם קיבלו, אז הם עלו לאשכול 4.

יעקב אשר: מעניין שהם לא הגיעו לאשכול 9.

עמרם מצנע: אבי, בבקשה.

<אבי ביתן: שלום לכולם.

<אבי ביתן: אני מנהל אגף החינוך בעיריית אופקים.

<אבי ביתן: אני מייצג במקרה הזה גם את איגוד מנהלי אגפי החינוך.

<אבי ביתן: אני רוצה להגיד שתי נקודות מרכזיות, ואולי גם להציע הצעה.

<אבי ביתן: לגבי יישובים באשכול סוציו-אקונומי 3 לחייב הורים ואת הרשויות המקומיות לשלם זה עלול ליפול בכל מקרה כיוון שרשות מקומית שנמצאת תחת חשב מלווה, אין לה סיכוי לעבור את זה עכשיו.

<אבי ביתן: צריך לקחת את זה בחשבון ולשים לב לזה היטב.

<אבי ביתן: כלומר אם הולכים לחייב את התכנית הזאת שגם ההורים וגם הרשויות ישלמו עלולה להיות בעיה שזה לא ייצא לפועל.

<אבי ביתן: שנית, אני סבור שהפעילות הזאת מקומה במשרד החינוך ולא בשום מקום אחר, ונכון שזה יהיה שם.

<אבי ביתן: הטיפול הוא מקצועי, הוליסטי, והוא יוצר רצף חינוכי משלים של טרום חובה, חובה וכו'.

<אבי ביתן: דבר נוסף חשוב יותר, כדי לא לעמוד במצב הזה כל שנה אם זה כן יהיה או לא יהיה, ייפתח או לא ייפתח – יש תכנית בגני הילדים במסגרת אופ"ק בחינוך חובה.

<אבי ביתן: אותו מודל אפשר להשית גם על גילאי שלוש, והבעיה הזאת נפתרה.

<אבי ביתן: צריך שזה יהיה בבסיס התקציב הסיפור הזה ייגמר; ולא כל שנה רשויות יעמדו במתח.

<אבי ביתן: גם אנחנו כמנהלי אגפי חינוך עומדים מדי שנה ולא יודעים מה לעשות – כן פותחים, לא פותחים, מתי יהיה, כן יהיה, יש אישור הפעלה, אין אישור הפעלה.

<אבי ביתן: הדבר הזה צריך להיפסק.

<אבי ביתן: כמו שב-1 בספטמבר כיתה א' נפתחת כי זה ברור וגן ילדים נפתח כי זה ברור – כך גם טרום חובה.

<אבי ביתן: אם זה יקרה אנחנו נמצה את הדיון אנחנו נהיה במקום אחר.

<אבי ביתן: אני מציע למשרד לחשוב גם על - - -

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת מוזס, בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על הדיון הזה בפגרה פרי יוזמתם של חבר הכנסת יעקב אשר ועוד חברים – אני לא יודע בדיוק - -

יעקב אשר: שמעון אוחיון וחיליק בר.

מנחם אליעזר מוזס: הייתי סגן שר החינוך כשהיו המלצות טרכטנברג והחליטו ליישם את זה.

מנחם אליעזר מוזס: היו ויכוחים בין התמ"ת לבין משרד החינוך אם להעביר את זה, ואחר כך שרפו מאות שעות איך מפעילים את זה; אבל דבר אחד לא החליטו – כמו שיודעים כמה כיתות יש בכיתה א', וכמה צריך בגן חובה – אותו דבר שיידעו על הצהרונים.

מנחם אליעזר מוזס: לזה עד היום אין שום מראה מקום או שולחן ערוך שנדע מה קורה עם הכיתות האלה, מה קורה בעיר הזאת ומה קורה עם המערכת הזאת של הצהרונים.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אין שום מראה מקום שאפשר להחליט שזה מה שיש.

מנחם אליעזר מוזס: כמו שכל אחד מבין שאי אפשר להשאיר אפילו ילד אחד בבית בכיתה א' אותו דבר צריך להיות הדבר הזה ברור בחלוקה לאשכולות.

מנחם אליעזר מוזס: לא התקבלה שום החלטה, למה?

מנחם אליעזר מוזס: כי משרד האוצר ישב שלוב ידיים ולא רצה לשפוך את הכסף, ועד היום אנחנו מחכים.

מנחם אליעזר מוזס: יש כאן מישהו מהאוצר?

עמרם מצנע: כן, בטח.

עמרם מצנע: אתה לא מכיר את נועה?

מנחם אליעזר מוזס: כן.

מנחם אליעזר מוזס: ללא ספק, האוצר הוא הכתובת.

מנחם אליעזר מוזס: אבל הוועדה הזאת צריכה להפעיל את זה, כי אם לא אני מציע להורים שילכו לבג"ץ כי מה שקורה כאן כמו שחיליק אמר זה הפרת התנאים; שלא לדבר על זה שהורים וילדים ייפגעו.

מנחם אליעזר מוזס: אבל יש לי כבר כלל בממשלה הזאת – וכאן אני מדבר קצת פוליטיקה – שהכי קל לפגוע בבני ישמעאל וגם בשלומי אמוני ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שבזכות אחד משני אלה ייוושעו אחד את האחר.

מנחם אליעזר מוזס: העיקר שתהיה שנה טובה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, צריך החלטה אמיצה – חד משמעית.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: מיקול, בבקשה.

<מיקול ניצא: תודה.

<מיקול ניצא: שמי מיקול, אני באה מירושלים, והבטחתי לכמה חברות מרחבי הארץ שלא יכלו להיות פה כי הן צריכות לעבוד בשעות הקצרות שיש להן, וב-13:00 לרוץ לקחת את הילדים כי אין להם פתרון.

<מיקול ניצא: זה נכון, המצוקה קיימת.

<מיקול ניצא: יש הרבה חוסר אונים, ואימהות ואבות הם כולם בני ערובה.

<מיקול ניצא: יש כבר עדויות על הורים שהתפטרו או שקיצרו את יום העבודה שלהם או שהם על סף פיטורים כי לא כל יום אפשר לבוא עם תירוץ חדש למעסיק.

<מיקול ניצא: לכן השאלה שלי היא אם בחשיבה הבין-משרדית המערכתית יותר מישהו עושה חישוב של ההפסד למשק שיש פה בגלל הפסד שעות העבודה של הורים עובדים?

<מיקול ניצא: אבטלה, עומס על מערכת הרווחה, סבסודים נוספים למיניהם וכו'.

<קריאה: קופת המדינה שמפסידה מסים מאנשים - - -

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: שושי סומך, בבקשה.

<שושי סומך: אני מהמועצה לשלום הילד.

<שושי סומך: כדי למצות את העניין צריך לחלק את השאלה לשניים: קודם כול מה קורה עד עכשיו?

<שושי סומך: כשאומרים "אחרי החגים" – איפה נמצאים הילדים האלה?

<שושי סומך: דיברו על הורים שיוצאים מוקדם, מתפטרים, מפוטרים, ומה קורה עם כל הילדים שנמצאים ברחוב?

<שושי סומך: או לחילופין דיברו פה על ילדים שמוצאים להם חלופה פרטית שאיננה מפוקחת.

<שושי סומך: המועצה מקדמת הצעה לפיקוח על הצהרונים, ואנחנו מאוד מקווים שהסיפור הזה יתייתר כי ככל שמשרד החינוך היה אמור להתרחב בעניין הצהרונים לא יהיה צורך בזה.

<שושי סומך: ילדים נמצאים במסגרות שהן אינן אפשריות, ואם רוצים להתייחס לעלויות עתידיות ילד שמסתובב ברחוב זאת בוודאי עלות עתידית לא רק במישור הכלכלי, אלא במישור המהותי של השאלה מה קורה לילד כזה.

<שושי סומך: השאלה השנייה היא מה יקרה מעכשיו?

<שושי סומך: אחרי החגים יתחילו להפעיל את הצהרונים – איך יחילו את הקיצוץ באופן שיפגע כמה שפחות בילדים?

<שושי סומך: ראש עיריית בית-שמש העלה אפשרות לקצץ באוכל של הילדים.

<שושי סומך: אני לא יודעת איך ילד יהיה עד שעה 16:00 בלי אוכל.

<שושי סומך: צריך לחשוב גם על הדברים האלה כשמתמקדים לא רק בצורך שההורים יעבדו, אלא גם על מה שקורה עם הילד כשהוא נמצא בצהרון כשייפתח כך שהוא גם יהיה טוב בשבילו.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: חני בן-זמרה, בבקשה.

<חני בן-זמרה: שלום לכולם.

<חני בן-זמרה: אני נמצאת כאן כאישה עובדת, אם חד-הורים וכזכיין של משרד החינוך.

עמרם מצנע: זכיין של צהרונים?

<חני בן-זמרה: נכון.

<חני בן-זמרה: הקמנו את התאגיד לפני כמה שנים כמענה לאוכלוסיית הורים עובדים.

<חני בן-זמרה: הצהרונים היו בפיקוח משרד הכלכלה אז.

<חני בן-זמרה: עם קבלת החלטה מספר 4088 ליישום דוח הוועדה לשינוי כלכלי-חברתי התאמנו את החברה כולה לדרישות משרד החינוך.

<חני בן-זמרה: רק התאגיד שלנו שפועל באזור המרכז נתן מענה לכ-6,500 ילדים, העסיק כ-500 עובדות.

<חני בן-זמרה: המענה ניתן לכלל המגזרים לא רק חרדי וערבי, היינו אוכלוסייה ממלכתית, ממלכתית-דתית, חרדית ואוכלוסיית עובדים זרים.

<חני בן-זמרה: לצערנו, אחרי עבודה אינטנסיבית בחודשים יולי-אוגוסט עמדנו ערוכים ונכונים ב-1 בספטמבר, בישיבה שהתקיימה ב-27 באוגוסט התבשרנו על יירוט הפרויקט הזה.

<חני בן-זמרה: אי פתיחת הצהרונים כרגע היא פגיעה אנושה בהורים העובדים ובילדים הנותרים ללא מסגרת הולמת; פגיעה אנושה באלפי עובדות שהסתמכו על כך שהן חוזרות לעבודה ב-1 בספטמבר, ויש מתוכן אימהות חד-הוריות, מפרנסות עיקריות, שהסתמכו על העבודה הזאת.

<חני בן-זמרה: חלק לא מבוטל גם אי אפשר לפטר מבחינה חוקית, היינו נשים בהיריון, נשים שחוזרות מחופשת לידה.

<חני בן-זמרה: גם אם חלילה נצטרך להידרש לדבר הזה משרד הכלכלה יצטרך לתת את דעתו בעניין עם אישור לדבר הזה; זאת גם פגיעה אנושה בזכיינים שהשקיעו השקעה כספית אדירה כדי להתאים את עצמם לדרישות ביישום הפרויקט הזה; וכן אני רוצה לציין שכאם חד הורית חרתי על הדגל שלי לתת כוח והשראה לנשים עובדות, בפרט לחד-הוריות, לצאת לעבוד ולא להיות לנטל על המדינה ועל החברה.

<חני בן-זמרה: לכן אני מאוד מקווה שהממשלה לא מצהירה בהתנהלות שלה כרגע שיציאת נשים למעגל העבודה וחיזוק החברה החלשה אינן אלא בגדר סיסמאות פופוליסטיות.

<חני בן-זמרה: בעצם היא מצהירה שהיא מעוניינת בכך שנשים כמוני וכמו רבות אחרות שייפלטו ממעגל העבודה יהיו לנטל על המדינה.

<חני בן-זמרה: אני פונה למשרד האוצר ולמשרד החינוך שאת הקיצוץ בעקבות המבצע האחרון לא ייאלצו לשלם נשים וילדים.

<חני בן-זמרה: תודה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

יעקב אשר: אני ביקשתי קודם שהשלטון המקומי ידבר, אז תיתן קודם לשלטון המקומי.

עמרם מצנע: בסדר.

עמרם מצנע: איתי חטר, בבקשה.

<איתי חטר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על רשות הדיבור.

<איתי חטר: אני אשתדל להיות מאוד קצר ותמציתי מאחר שנאמרו פה הרבה מאוד דברים נכונים.

<איתי חטר: אני אחזק את דברי ידידי ראש עיריית בית-שמש שאמר בצדק שמרכז השלטון המקומי אמר את דברו בעניין הזה במכתב שחיים ביבס שלח לשי פירון, שר החינוך: המרכז מתנגד לקיצוץ בתכנית הזאת.

<איתי חטר: אנחנו רואים בה תכנית מאוד חשובה.

<איתי חטר: כל מי שעוסק בנושאים תקציביים יודע, פרט להיבטים הפדגוגיים, שכשאתה נאלץ לעשות סדר עדיפויות בקיצוצים הדבר האחרון שאתה עושה זה לפגוע בתקציבים שהם מחוללי צמיחה.

<איתי חטר: זה מסוג התקציבים הבודדים במשרד החינוך שיש להם השפעה, והם מחוללי צמיחה, ואנחנו מתנגדים לקיצוץ הזה.

<איתי חטר: אני לא אכביר מילים.

<איתי חטר: תודה.

שמעון אוחיון: אני יכול לשאול אותו שאלה אחת?

עמרם מצנע: לא.

שמעון אוחיון: רק לשאול אותו.

שמעון אוחיון: זה מאוד חשוב.

עמרם מצנע: אתה תשאל אותו – הוא יצטרך גם להשיב.

שמעון אוחיון: אז שישיב.

שמעון אוחיון: זאת שאלה מאוד חשובה.

שמעון אוחיון: ניר ברקת, ראש עיריית ירושלים, נרתם לסוגיה הזאת.

שמעון אוחיון: השאלה היא אם מרכז השלטון המקומי בכל שוקל במקום שיש לו יישובים חזקים לתת כתף לסוגיה הזאת?

עמרם מצנע: החזקים לא נכנסים לתכנית.

יעקב אשר: החזקים לא פה עכשיו.

שמעון אוחיון: אני מתכוון ליישוב חזק שיכול לעזור לאוכלוסיות חלשות.

עמרם מצנע: מדובר רק על אשכולות חלשים.

<איתי חטר: נשאלתי ולכן אענה.

<איתי חטר: נקבע שהתכנית הזאת תתוקצב על-פי האשכול הסוציו-אקונומי ולא על-פי מדד טיפוח בית ספרי.

<איתי חטר: לכן היישובים שנמצאים כרגע בתוך התכנית הם יישובים חלשים בהגדרה.

<איתי חטר: נכון שאנחנו כל הזמן חוזרים ואומרים שלא תמיד יש קורלציה מוחלטת בין המדד הסוציו-אקונומי שמבטא את חוזקה או את חולשתה של האוכלוסייה לבין החוזק של הרשות, אבל דווקא במקרה הזה ב-3-1 הקורלציה היא חד משמעית מאוד חזקה.

<איתי חטר: מדובר ביישובים חלשים, ולכן הפתרון שמציע אדוני הוא לא רלוונטי.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

יעקב אשר: אני אשתדל לתמצת ולחזור כמה שפחות על הדברים.

יעקב אשר: ההמלצה הזאת הייתה אחת מהמלצות של דוח טרכטנברג.

יעקב אשר: חבל שטרכטנברג לא נמצא כאן, הוא הוזמן.

יעקב אשר: הוא דווקא גם רצה להגיע, אני שוחחתי אתו.

יעקב אשר: הוא אמר לי במפורש שהוא רואה באופן שלילי שלקחו נושא כל-כך חשוב, ומדברים על עידוד העבודה במגזרים מסוימים וכו', וזורקים את זה בצורה כזאת.

יעקב אשר: אגב, התפרסם היום או אתמול שמכל ההמלצות של טרכטנברג חלקן הגדול של ההמלצות בכלל לא יושמו, והנה משהו שיושם ומופסק.

יעקב אשר: אני מאוד מקווה שלא.

יעקב אשר: אני מכיר גם את האנשים שעוסקים בכך במשרד החינוך, ואני יודע כמה הם חושבים שהדבר הזה חשוב, נכון וטוב.

יעקב אשר: אני מקווה מאוד שגם בעקבות הדיון הזה ובעקבות דברים נוספים זה ירד.

יעקב אשר: נקודה נוספת לאו דווקא במגזרים מסוימים – יש ילדים שבעקבות התכנית הזאת נחשפו בפעם הראשונה לארוחה חמה קבועה יום-יום.

יעקב אשר: יש ילדים כאלה, וזה לא בהכרח במגזר כזה או במגזר אחר.

יעקב אשר: זה חוצה מפלגות, זה חוצה עמים.

יעקב אשר: הרגילו אותם ואת משפחתם לסדר יום ובאים בלי חשיבה, בלי בדיקה ואפילו בלי בדיקה ארגונית של מערכת יחסי עובד-מעביד של אותם זכיינים והמתנ"סים למיניהם ומי שהפעיל את האנשים הללו.

יעקב אשר: במחי יד אחת זורקים הכול.

יעקב אשר: ישראל אליסף, אני רוצה לשבח אותך ואת העקשנות שלך.

יעקב אשר: כי תושבי ירושלים נהנים היום בגלל העקשנות שלך.

יעקב אשר: הם לא נהנים לגמרי כי הם גם אמורים - -

עמרם מצנע: גם העקשנות שלו וגם החלטת ראש העיר.

יעקב אשר: בעקבות העקשנות שלו הגיעה גם החלטת ראש העיר שהיה מאוד minded לעניין, ואני מברך אותו על זה.

יעקב אשר: אבל גם ההורים מכניסים את ידם לכיס יותר מאשר היו צריכים.

<ישראל אליסף: היו עוד אנשים איתי, אני לא לבד.

יעקב אשר: בסדר, אנחנו מדברים תמיד על הראש.

יעקב אשר: גם אני הייתי רוצה לומר את מה שאתה אמרת כל הזמן ולא לדבר על מגזרים ולא להפוך את זה לעניין של חרדים או ערבים וכו'.

יעקב אשר: אבל קשה לי קצת להתנתק מהתחושה שאם זה היה מגזר אחר יכול להיות שהיו בודקים את זה עשר פעמים לפני כן.

יעקב אשר: שר האוצר אומר שהתקציב הולך להיות חברתי, זאת אומרת הוא עומד מול ראש הממשלה ומדבר על תקציב חברתי.

יעקב אשר: 3-1 זה לא החבר'ה שלו, זה לא החברתי שלו.

יעקב אשר: אם זה היה החבר'ה שלו והחברתי שלו הוא היה נאבק על זה לפחות כמו שהוא נאבק על התכנית המטופשת שלו של מע"מ אפס.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, אני שוב מודה לך על כך שקיימת את הישיבה הזאת למרות שלא היה מתוכנן ולמרות שבפגרה יש לך מכסות מאוד ברורות של מספר הישיבות.

יעקב אשר: הרוח הגבית שאנחנו מוצאים מכאן לעניין הזה היא חשובה.

יעקב אשר: אני מצטרף למה שאמר דב; לדעתי, צריכה להיות כאן החלטה, ואתה צריך להוביל אותה.

יעקב אשר: אני מבקש ממך בשם כל המפלגות.

יעקב אשר: גם אם היו יושבות כאן מפלגות אחרות שבמקרה לא הגיעו – במקביל לפנייה אליך פניתי גם לגברת עליזה לביא, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי שכל הזמן מדברת על אנשים ועל נשים ודואגת לזכויות הנשים, ואמרתי לה, זכויות הנשים פה נרמסות.

יעקב אשר: הוצאתי לה מכתב בעניין וביקשתי ממנה דיון.

יעקב אשר: היא נעלמה.

יעקב אשר: היא פגשה אותי בדיון על מע"מ אפס בוועדת כספים כשהיא באה להצביע בעד משהו שהיא לא יודעת, ואמרה לי, כן, כן.

יעקב אשר: אמרתי לה, כינסת נשים חרדיות עובדות, ניסית לעשות פוליטיקה לעניין - -

עמרם מצנע: טוב, הבנו - -

יעקב אשר: תן לי שנייה.

יעקב אשר: גם בפגרה מותר פוליטיקה.

עמרם מצנע: אבל אתה מתגולל על חברת כנסת שלא נמצאת פה.

יעקב אשר: אני לא מתגולל.

יעקב אשר: אני נתתי לה את כל ההזדמנות לכנס ישיבה כזאת.

יעקב אשר: אתה הרמת את הכפפה, היא לא הרימה את הכפפה הזאת.

יעקב אשר: אף אחד מיש עתיד לא נמצא כאן.

יעקב אשר: אף אחד מהתנועה הזאת לא נמצא כאן.

יעקב אשר: אדוני, באנו לשנות.

עמרם מצנע: מהתנועה יש פה.

יעקב אשר: לא אמרתי מהתנועה.

יעקב אשר: אתה צריך לצאת מהישיבה הזאת, להתקשר לשר האוצר ולשר החינוך ולהגיד להם – באנו לשנות.

יעקב אשר: תשנה את זה, ומיד אחרי סוכות יתחילו הצהרונים הללו, וכך ייצא טוב לאוכלוסיות החלשות במדינת ישראל שכמו שאמר הרב אייכלר, אין להם ועד עובדים – אנחנו צריכים להיות ועד העובדים שלהם.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: אריאל, בבקשה.

<אריאל לוי: אני אגיד בקצרה פעם נוספת – חשוב מאוד לחדד.

<אריאל לוי: המצוקה נשמעה.

<אריאל לוי: שנית, התכנית לא בוטלה לכל מי שמדבר על ביטול התכנית.

<אריאל לוי: התכנית תופעל לאחר חג הסוכות.

<טובה תהילה לכטנשטיין: יש תאריך מדויק?

יעקב אשר: לא התאריך חשוב.

יעקב אשר: התעריף.

יעקב אשר: אם יהיה תעריף גבוה זה לא יהיה.

יעקב אשר: אתה לא מתכוון לזה באמת.

<אריאל לוי: אני אומר פעם נוספת – המספרים שנזרקו פה לגבי גובה הגבייה הם מספרים לא מדויקים כי עוד טרם הוחלט.

<אריאל לוי: כרגע אמרנו שמבנה התכנית וגובה התעריף יהיו כרוכים בגודל הקיצוץ, וזאת לא התכנית היחידה שנעצרה.

<אריאל לוי: יחד עם זאת אנחנו קשובים ושומעים.

<אריאל לוי: כמו שחבר הכנסת אשר אמר, אנחנו בהחלט חושבים שהתכנית הזאת חשובה ורצויה למדינת ישראל.

<אריאל לוי: נפעיל אותה מיד אחרי החג.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: אני רוצה לסכם את הדיון החשוב הזה.

עמרם מצנע: א', אני רוצה לומר דבר שאמרתי בדיון, לדעתי, זאת הייתה ממש טעות לעצור את התכנית.

עמרם מצנע: לא עוצרים תכנית כשיש עדיין דיונים על הקיצוץ ובאלו מקומות יחילו אותו.

עמרם מצנע: שלא לדבר גם על דברים שדיברו פה אחרים, על המשמעות של הקיצוץ הזה כלפי הילדים, כלפי ההורים, כלפי מועסקים וגם כלפי אימהות שצריכות לצאת לעבודה.

עמרם מצנע: שנית, לדעתי, יש פה גם טעם לפגם בתהליך הדמוקרטי שכן הקיצוץ שהחליטה עליו הממשלה צריך עדיין להגיע לוועדת הכספים של הכנסת כדי לאשר את הסעיפים של קיצוצי הממשלה.

עמרם מצנע: לכן משהו פה לקוי בתהליך הדמוקרטי שבו יש החלטת ממשלה על קיצוץ לפי משרדים, אבל כדי לאשר את הקיצוץ ואת השינויים בתקציב המדינה הממשלה צריכה להביא את זה לפני ועדת הכספים.

עמרם מצנע: זהו התהליך, אין תהליך אחר.

עמרם מצנע: אני גם מהרהר על הצורך, לפחות מבחינה ערכית, להביא החלטות כאלה לוועדת החינוך.

עמרם מצנע: אני מתכוון לעשות קצת חושבים באיזה שלב ועדת החינוך נכנסת למעורבות כשעוסקים בתקציבי החינוך.

עמרם מצנע: היום זאת רק ועדת הכספים ולא בוועדת חינוך, אבל זה יכול להיות גם ועדות אחרות.

עמרם מצנע: לדעתי, יש פה פגם.

עמרם מצנע: אבל הדבר החשוב ביותר הוא שזאת הייתה שגיאה.

עמרם מצנע: אני גם יודע שאתם מתרשמים מהדברים שנאמרו פה, ואלה רק נציגים של אלפי הורים שנהנו מהתכנית הזאת שקרטעה ונכנסה לתוקף בשנתיים האחרונות, והגיעו למין דד-אנד כזה עם תחילת שנת הלימודים הזאת.

עמרם מצנע: אנחנו רשמנו לעצמנו שאחרי סוכות התכנית מופעלת.

עמרם מצנע: אני רק רוצה להיות יותר חד – אחרי סוכות זה לא 1 בנובמבר, אלא 19 באוקטובר.

עמרם מצנע: אלה ימי עבודה מועטים – אני יודע שכל המערכות הממשלתיות יוצאות לחופשה גם בסוכות, אבל צריך לעשות הכול כדי שביום ראשון, 19 באוקטובר, התכנית הזאת תצא לדרך באופן כזה או באופן אחר.

עמרם מצנע: כמו כן עם כל הכבוד למשרד הכלכלה – ויש באמת הרבה כבוד – העברת הנושא הזה למשרד החינוך, יש בה אמירה ערכית שכן זה לא רק שמרטפייה.

עמרם מצנע: אני לא מעיר כרגע על כך שהמסגרת המסובסדת במשרד הכלכלה הייתה צהרונים.

עמרם מצנע: אבל יש פה אמירה שזה לא רק שמרטפייה, אלא מקום שבו ממשיכים את החינוך הפורמלי לחלק הלא פורמלי של היום עם ארוחה חמה וכל הדברים האחרים שקשורים בזה; שלא לדבר כמובן על ההיקפים הכספיים ועל ההיקפים של מספר הילדים שנכנסים לתכנית ללא שום בדיקת עומק על מצב סוציו-אקונומי אישי אינדיבידואלי.

עמרם מצנע: כי אני בטוח שגם בבית שמש וגם בירושלים יש לא מעט הורים שלא היו נכנסים בכלל לתכנית אם זאת הייתה תכנית במסגרת סבסוד על מצב סוציו-אקונומי של המשפחה.

עמרם מצנע: לכן התכנית הזאת היא נכונה, היא חשובה, היא בעיקר חינוכית.

עמרם מצנע: מישהי העירה פה על טובת הילדים של המשפחות האלה שהיו בצהריים בבית או הולכים לצהרונים לא מפוקחים – זה באמת לשבת על הסל-קל ולהסתכל בטלוויזיה.

עמרם מצנע: לכן החשיבות של התכנית הזאת כחלק שלם מכל הנושא של החינוך בגיל הרך.

עמרם מצנע: אני רוצה להעיר דבר שאנחנו מעלים אותו לא פעם אחת, והוא שווה בדיקה יסודית – לעבוד מול השלטון המקומי לא בסוציו-אקונומי יישובי.

עמרם מצנע: לדעתי, אנחנו צריכים לעבור לשיטה של מצב בתי-הספר, לפי בתי-ספר.

עמרם מצנע: להערכתי, זה גם יתאזן בצורה כזאת או אחרת.

עמרם מצנע: כי בסופו של דבר אנחנו מעניקים את הזכות הזאת גם להורים שכן יכולים לשלם.

מנחם אליעזר מוזס: מה הכוונה בתי ספר?

עמרם מצנע: לפי הדירוג הסוציו-אקונומי של בית הספר.

עמרם מצנע: יש דירוג כזה.

עמרם מצנע: אז זה יכול להיות בית ספר בדרום תל-אביב שמקבל את הזכות הזאת לעומת בית ספר בירושלים שלא מקבל את הזכות הזאת.

עמרם מצנע: זה נכון להרבה מאוד חתכים אחרים שבהם הנגזרות של התקציב, הסבסוד, הזכויות הולכות לפי יישוב ולא לפי שכונה או בית-ספר.

עמרם מצנע: בית-ספר זה הכי נוח כי יש לזה קריטריונים במקומות שבהם הם נמצאים.

<טובה תהילה לכטנשטיין: משרד החינוך עדיין לא מצליח להפעיל את זה עכשיו.

<טובה תהילה לכטנשטיין: להציע שינויים - -

עמרם מצנע: זה לא למחר בבוקר, זה נושא רחב יותר כי יש לו משמעויות גם לגבי סוגי פעילויות אחרים שקשורים לזה.

עמרם מצנע: מיד עם חזרת הכנסת מפגרה אנחנו נקבע דיון לשמוע שהמערכת הזאת נכנסה לפעולה ומתפקדת.

משה אבוטבול: רציתי להודות ליושב-ראש ולחברי הכנסת בשם כל ראשי הערים על ההחלטות הנבונות.

משה אבוטבול: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה לכם.

מנחם אליעזר מוזס: שנה טובה.

עמרם מצנע: שנה טובה.