הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 19, פרוטוקול מספר 102>, 2014-08-13 13:00

עליזה לביא: צהריים טובים, יום שלישי ה-13 באוגוסט 2014, י"ז באב תשע"ד, ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי: התנאי לשינוי חברתי - בינוי מעונות-יום - תקציבים, קשיים ומעקב אחר ביצוע ומיגון.

עליזה לביא: אני שמחה מאוד לפגוש אתכם בשנית, הישיבה הקודמת הייתה בדצמבר 2013.

עליזה לביא: בוועדה היום אנחנו מאוד שמחות, שמחים לארח אותך, מנכ"לית משרד האוצר, יעל אנדורן.

עליזה לביא: אנחנו צריכים מעונות במדינת ישראל כמו שאת יודעת, אני מאוד שמחה שאת כאן; מיכל צוק משנה למנכ"ל והממונה על התעסוקה במשרד הכלכלה.

עליזה לביא: האמת שטרם כניסתכן לחדר הזה ישבו פה אנשים, וגם אנשים שמלווים הרבה מאוד שנים את הסוגיה הזאת של המעונות, ולא מבינים למה חברת הכנסת עליזה לביא יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי אומנם הרחיבה את שם הוועדה, אבל איך היא עושה את זה שהיא מכנסת ועדה באמצע אוגוסט, הכנסת בפגרה, יושבות-הראש של הארגונים רובן הגדול נמצא בחופשה, הן לא נמצאות כאן, והיא מכנסת לה את הוועדה באחד הנושאים היותר כאובים, היותר נגררים, היותר מכעיסים שמלמדים על מחדל ביורוקרטי מתמשך, על כשל שאין שני לו, ומה היא רוצה מאתנו ביום הכי חם באוגוסט, ולמה היא מכנסת אותנו ואנחנו חוזרים לירושלים כדי לשמוע את מה ששמענו בדצמבר 2013 על כך שזה אחד החסמים היותר קשים במדינת ישראל, על כך שיש 1.2 מיליארד שקלים שמוקצים לבניית מעונות לפעוטות שהניבו עד עתה רק כשני מעונות.

עליזה לביא: דיברנו על זה כבר בדצמבר, הוצאנו הודעה לעיתונות, שמענו פה על קשיים, על כשלים, על שלטון מקומי, על העיריות שרוצות ולא יכולות, למדנו שהמדינה כשהיא רוצה היא עושה את זה נהדר, כמו שראינו את זה בעקבות טרכטנברג.

עליזה לביא: אז למה בעצם אנחנו היום מתכנסים כאן כדי לשמוע עוד הפעם על כך שאפילו את, מנכ"לית האוצר, אין לך מעון לבת הקטנה שלך.

עליזה לביא: אז מה עשינו?

עליזה לביא: איך עשינו?

עליזה לביא: יש חסמים, יש כשל, והנה בשורה.

עליזה לביא: בשורה משמחת שיהיו מעונות ויהיו מעונות מהר משום שכל התוואי של השינוי כנראה נפתר.

עליזה לביא: אני מזכירה לכולם קצת היסטוריה לשם מה התכנסנו, כי כבר ב-2009 מתקבלת החלטת ממשלה.

עליזה לביא: 2009 זה לפני הרבה מאוד זמן, תחשבו רק כמה ילדים נולדו והיו יכולים להיות במעונות.

עליזה לביא: אם החלטת הממשלה הייתה ממומשת הם היו זוכים גם למעונות, האימהות וההורים שלהם היו הרבה יותר מאושרים, יותר אנשים בכוח העבודה ובאמת יותר פריון במשק, תל"ג עולה ועוד ועוד.

עליזה לביא: אז ב-2009 מתקבלת החלטת ממשלה והסדרת מעונות-היום, משפחתונים, צהרונים, ובאמת גם הרבה מאוד דיונים היו בוועדה הזאת, כל מי שמכיר – ויושב פה אליעזר מהממ"מ שיכול לתת לנו עכשיו הרצאות ממושכות על מספר הוועדות שהיו כאן, הוא גם הכין לוועדה הקודמת דוח של הממ"מ, שכל מי שרוצה ומכיר את הדוח הזה הרי מכיר אותו בעל-פה, את מהנהנת, כי מי כמוך ישבה בוועדות הללו.

עליזה לביא: אז באמת מוקצים 30 מיליון שקל והכסף קיים וניתן והביורוקרטיה במיטבה.

עליזה לביא: אז הנה התבשרנו, ולא אחזור על הפתיח הזה שאני כבר נאלצת לחזור עליו.

עליזה לביא: אני רוצה לפתוח בבשורה, בשורה משמחת, ימים טובים לא היו לישראל ולא יהיו לישראל כמו ט"ו באב.

עליזה לביא: אנחנו בסמוך לט"ו באב, אפשרות לבשורה, ואני מעבירה לך עם האווירה האופטימית הזאת ועם השמחה על ההתכנסות בחודש החם הזה ובפגרה, וגם לקבל את ההתנצלויות של יושבות-הראש של הארגונים שלא נמצאות כאן, אבל כן נמצאות נציגות הארגונים – יעל נמצאת כאן, שלום יעל – ולהעביר לך את הכדור ולהבין איך אנחנו פותרים את הבעיה ויוצאים מחר לבנות מעונות.

<יעל אנדורן: צהריים טובים לכולם, קודם כול אני שמחה להיות כאן בוועדה.

<יעל אנדורן: כמו שאמרה יושבת-ראש הוועדה, הנושא של מעונות-היום הוא נושא חשוב מאין כמותו, הוא אחד החסמים המרכזיים להשתלבות של נשים עם ילדים קטנים בשוק העבודה.

<יעל אנדורן: ומעבר לזה, ההשגחה או עלות ההשגחה על ילדים קטנים מהווה נטל מאוד גבוה על משפחות צעירות, ולכן שמנו לעצמנו כנושא מרכזי במשרד האוצר לזהות את החסמים בתחום מעונות-היום ולהביא לפתרונם.

<יעל אנדורן: לפני מספר רב של חודשים הגענו לטפל בנושא מעונות-יום, מתוך מגמה להרחיב את מספר מעונות-היום על מנת לאפשר נגישות רבה יותר למספר רב יותר של הורים למסגרות של מעונות-יום.

<יעל אנדורן: תוך כדי התהליך יחד עם משרד הכלכלה זיהינו מה שגם עלה לדיון פה בוועדה זה שבמקרה הזה, בשונה ממקרים אחרים, הבעיה איננה בהכרח תקציב אלא האופן שבו הממשלה מצליחה ליישם ולבצע את התקציב שהוקצה לה לנושא.

<יעל אנדורן: אני מניחה שהאנשים פה מכירים את ההיסטוריה של נושא מעונות-יום, אבל בניגוד למשל לגני-ילדים לגילאי טרום חובה שבמהלך השנים ממשלת ישראל תקצבה ובנתה והיו מסגרות של חינוך חובה אך לא חינם, בנושא של מעונות-יום ממשלת ישראל בעבר לא הקדישה משאבים לבינוי של מעונות-יום.

<יעל אנדורן: היא כן תקצבה באופן שוטף את הסבסוד בגין אחזקה במעון-יום גם במסגרת משרד העבודה וגם במסגרת מה שנקרא "ייעודי רווחה" למשפחות בעשירונים 1 ו-2.

<יעל אנדורן: באמת בשנת 2009 כתוצאה מוועדת טרכטנברג החליטה הממשלה - - -

עליזה לביא: לפני.

<רות דיין מדר: החלטת ממשלה.

<יעל אנדורן: החלטת ממשלה משנת 2009.

<יעל אנדורן: טרכטנברג אחר כך הגדיל את התקציב לנושא בשנת 2001 להתחיל בהקצאת משאבים לנושא הזה באמת מתוך כוונה לטפל בנושא שהוא בעל חשיבות עליונה.

<יעל אנדורן: צריך באמת להגיד שהקושי בביצוע התקציב הזה נבע מהרבה מאוד גורמים: ביניהם חסמים ביורוקרטיים; ביניהם היכולות של הרשויות לבנות ולהתקדם בנושא של מעונות-יום; וגם היות והיו שורה רבה של מגבלות בתוך הממשלה שהמטרה שלהם הייתה בעצם לשמור על הזכויות של הממשלה בעת הקצאת הכסף, כמו נושאים רישומיים, אבל הביאו לזה שבסופו של דבר התקציב המאוד מאוד גדול שהוקצה לא נוצל.

<יעל אנדורן: ומה שעשינו במהלך החודשים האחרונים - - -

עליזה לביא: ברשותך, התקציב שלא נוצל, איפה הוא היום?

עליזה לביא: הרי מ-2009 יש תקציב, האם הוא נשמר לטובת המעונות?

עליזה לביא: האם אפשר לומר שנוכל איכשהו לתקן את המעוות, את יודעת, מ-2009 יש החלטת ממשלה.

<יעל אנדורן: מייד נדבר על מה שעלה בגורל הכספים שהוקצו, אבל אני חושבת שהבשורה שיש לנו לבשר פה היום, והיא בשורה באמת מאוד משמעותית' זה שאחרי עבודה משותפת של שני המשרדים - עבודת עומק שבאמת עברה חסם חסם - - -

<רות דיין מדר: ומרכז השלטון המקומי.

<יעל אנדורן: ומרכז השלטון המקומי, כמובן.

עליזה לביא: נודה לכולם, אבל אנחנו רוצים לשמוע את הבשורה.

<רות דיין מדר: אבל היינו שלישייה בדרך.

עליזה לביא: כן.

<יעל אנדורן: באמת נעשתה פה עבודה להסיר את החסמים.

<יעל שמרגד: גם השלטון המקומי ידע להצביע על נקודות התורפה.

עליזה לביא: בואו נשמע את הבשורה ונצא כולנו מחר לבנות.

<יעל אנדורן: מיכל תיכנס לפרטים של החסמים, אבל בכל המישורים על מנת לאפשר שכבר מחר בבוקר הרשויות יוכלו לפנות למשרד הכלכלה ונתחיל בתקצוב של נושא מעונות-היום והבינוי שלהם.

<יעל אנדורן: קבענו קריטריונים לאופן חלוקת הכסף, קבענו את שיטת התקצוב, מעבר לתקצוב במקום תמיכה, שגם על זה נרחיב בהמשך.

<יעל אנדורן: אבל אני חושבת שהבשורה הגדולה זה שאנחנו סבורים שהמנגנונים החדשים והשיטה החדשה שנבנתה היא כזאת שתאפשר לזה שנוכל לבנות או להביא לתקצוב והרשויות יחד עם השלטון המקומי לבנות כ-400 מעונות-יום בתקציב שיוקצה.

<יעל אנדורן: מעונות-היום האלה יאפשרו ל-30,000 ילדים, שלא נמצאים היום במסגרות, בגילאים אפס עד שלוש להצטרף למערכת מעונות-היום האלה.

<יעל אנדורן: אנחנו חושבים שזה יביא לכך שיותר ויותר אימהות עם ילדים קטנים – בין אם הן נמצאות היום בשוק העבודה – וזה מאוד יקל עליהן גם את נטל ההוצאה וגם את העובדה שילדיהם יוכלו להיות במסגרת מפוקחת בעלות נמוכה יותר, וזה בהחלט יביא לפריצת הדרך בכל הנושא הזה של מעונות-יום ושילוב נשים עם ילדים צעירים, קטנים בשוק העבודה.

עליזה לביא: מה לוח הזמנים, גברתי, להערכתך?

<יעל אנדורן: מחר בבוקר.

<יעל אנדורן: אנחנו יכולים כבר מחר בבוקר להתחיל בתהליך, אנחנו יוצאים לדרך, השלמנו את העבודה בתוך הממשלה.

<יעל אנדורן: מיכל תפרט פה לגבי פרק הזמן של הגשת הבקשות על-ידי הרשויות המקומיות, אבל מבחינתנו התהליך הזה של העבודה הושלם וניתן מחר בבוקר להתחיל.

<יעל אנדורן: אנחנו מדברים היום על 90,000 ילדים של הורים בשוק העבודה, 30,000 זה גידול של כשליש, גידול מאוד משמעותי במספר הילדים.

<יעל אנדורן: ואנחנו מאוד מקווים שהעובדה שכרגע יש לנו מנגנון שיאפשר באמת לבצע את התקציב בצורה טובה ויעילה יותר יביא לזה שגם בעתיד ניתן יהיה להגדיל את התקציבים לנושא הזה, ולראות שבאמת אין רק הגדלה של התקציב אלא ההוצאה של התקציב גם אפקטיבית ומביאה לזה שייבנו מעונות-יום, וילדים נוספים מעבר ל-30,000 יוכלו להצטרף למסגרת של מעונות-היום.

עליזה לביא: קודם כול אני רוצה להודות לך, למשרד האוצר על ההתערבות ועל העזרה ועל הסיוע.

עליזה לביא: כי המקום הזה של הכשל הביורוקרטי הזה הוא חוסר היכולת, כמו שאמרתי, מ-2009, אז כאן המקום להודות לכם על שיתוף הפעולה שבאמת מניב.

עליזה לביא: אני מקשיבה לך, אבל השאלה, איך אנחנו יודעים שאנחנו יוצאים לדרך?

עליזה לביא: כי את ההבנה הזאת שיוצאים לדרך שמענו כמה וכמה פעמים ו- – במסגרת הכותרת, לפני שאשמע: אז עכשיו נעבור מנוהל כזה תקצובי לכזה, ואפשר לשבת פה לשיעור בהבנת הנקרא ותציגו לנו את המצגת, אבל אנחנו למודי מכאוב, באמת.

עליזה לביא: כלומר, גם במקום הזה של הנושא הזה שחמש שנים כמעט אין שום תזוזה, למה?

עליזה לביא: כי הנושא הזה של ילדים ושל משפחות ושל הורים לא מעניין את החברה בישראל?

עליזה לביא: למה?

<יעל אנדורן: ננסה לענות לזה.

<יעל אנדורן: ראשית, אני מאוד מקווה שאנחנו מצמצמים בצורה משמעותית את החסמים שהיו עד כה, כמובן שאני לא יכולה להבטיח.

<יעל אנדורן: מה שעשינו על מנת להגיע ליום הזה זה משהו שהוא בדרך כלל לא אופייני למשרד האוצר.

<יעל אנדורן: במשרד האוצר יש מספר אגפים.

<יעל אנדורן: אנחנו אחראים על תקצוב נושאים, יש את החשב הכללי שאחראי על אופן הביצוע.

<יעל אנדורן: ופה אנחנו כמשרד האוצר נקטנו במהלך שבדרך כלל אנחנו לא עושים אותו ונכנסנו לנבכי אופן הקצאת התקציב, זיהינו חלק מהחסמים שמקורם היו, למשל, בהוראות של החשב הכללי – שגם החשבת הכללית פה נרתמה על מנת לראות איך ניתן להפעיל את הוראות החשב הכללי – כך שהן עדיין יוכלו להיות ישימות ולהביא לזה שייבנו מעונות-יום חדשים.

<יעל אנדורן: ובעצם משרד האוצר על כל אגפיו התגייס למשימה הזאת שהיא לא רק לצורך תקצוב הנושא אלא גם להביא לזה שהכסף הזה יוצא.

<יעל אנדורן: התשובה שאני יכולה לתת לפה, שאנחנו ניסינו לזהות את כל הדברים שזיהינו שמהווים מגבלה לעובדה שהכסף יוצא ושמעונות-היום ייבנו.

<יעל אנדורן: אנחנו מאוד מקווים שזיהינו את כל המגבלות וטיפלנו בהן, אבל אנחנו לא הולכים לשום מקום.

<יעל אנדורן: הכוונה שלנו והמטרה הראשונית והמרכזית שלנו זה שהכסף הזה יבוצע וייבנו מעונות-יום חדשים.

<יעל אנדורן: אם נראה שיש פה חסמים נוספים שלא זיהינו או שעדיין בשיטה החדשה הם לא באים על פתרונם אז ננסה לפתור גם אותם, אבל אני בהחלט חושבת שניסינו לטפל בדברים המרכזיים שעלו פה כחסמים.

עליזה לביא: אני מאוד מקווה.

עליזה לביא: אני שוב חוזרת ומודה למשרד האוצר, לשר האוצר, לך על ההתגייסות, על ההחרגה שלכם בהתייחסות פה לבוא לתת את המענה הזה, אבל גם באמת לחזור ולשמוע את ההבטחה הזאת שאתם לא הולכים לשום מקום, ויעלו דברים מטבע הדברים.

עליזה לביא: שוב אני חוזרת ואומרת, אני בוועדה שנה וחצי ואני בתוך הקרביים, אבל זה אחד הנושאים שרוב האנשים שיושבים פה בשולחן שנה אחרי שנה שומעים ושומעים ושומעים, ואמרתי כבר, הילדים האלה כבר התחתנו וילדו ילדים בעצמם ואין פתרון למעונות.

עליזה לביא: חסרים במדינת ישראל 700 מעונות.

עליזה לביא: ברוך השם נולדים פה עוד ועוד ילדים, האוכלוסייה גדלה.

<יעל אנדורן: אני רוצה להזכיר שבעקבות המצב או המלחמה תהיה תופעה של בייבי-בום בעוד תשעה חודשים או עשרה חודשים.

עליזה לביא: מה זה יש מצב?

עליזה לביא: אנחנו מברכים על המציאות הזאת ומודים על המציאות הזאת.

<יעל אנדורן: צריך להיות מודעים אליו ולהיערך אליו.

<בני שיק: נוסיף לעלויות של המלחמה.

עליזה לביא: כן, נוסיף לעלויות המלחמה.

עליזה לביא: הנה, יושבת פה מנכ"לית משרד האוצר.

<יעל אנדורן: יש פה עוד איום על תקציב 2015.

עליזה לביא: אנחנו אוהבים איומים שכאלה, מה שנקרא רק תממשו, אל תבטיחו ותלכו.

<יעל אנדורן: רק בשורות טובות.

עליזה לביא: אנחנו שמחים גם על ההבטחה של הליווי הצמוד ושל הסיוע, בהחלט גם מול מציאות משתנה.

עליזה לביא: עלו פה כמה וכמה צרכים, למשל, מעונות באזורי עבודה, למשל, מעונות במפעלים, עוד ועוד דברים שהשתנו אל תוך עולם עבודה משתנה, אל תוך כך שנשים עובדות היום.

עליזה לביא: אני לא צריכה להכביר במילים שיותר מעונות זה אומר באמת אפשרות של השכלה רחבה יותר, של התקדמות במנעד תפקידי הניהול, של הרחבה, של יזמות, מענה.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על אימהות, אבל זה עניין הורי.

עליזה לביא: בדרך כלל הסוגיה היא סוגיה של אימהות משום שבהחלטה זוגית לרוב מי שמרוויחה פחות היא מי שגם נשארת יותר בבית או שאוספת את הילדים יותר מוקדם, שזה עוד סוגיה, גברתי, שאנחנו מנסים לטפל בה, וזה פערי השכר במשק, גם בחקיקה וגם באימוץ של נורמות.

עליזה לביא: מה שמוליד את זה שבעצם הסוגיה הזאת של מעונות הפכה להיות בעיה של נשים, אבל היא לא בעיה של נשים, זו סוגיה חברתית מהמעלה הראשונה, כי גם בימים שנרצה לדבר על גיל פרישה, על עוד דברים, אי-אפשר, ואת זה גם אמרתי לשר האוצר, אי-אפשר לדבר על סוף תהליך לפני שפותחים את תחילת התהליך.

עליזה לביא: אז כל השינויים, ברגע שהמעונות יהיו באמת בהלימה לאוכלוסייה במדינת ישראל נוכל לבדוק את המחסומים הנוספים שקיימים בעולם העבודה.

עליזה לביא: אז בואו נציג את הדברים.

עליזה לביא: בבקשה, מיכל צוק המשנה למנכ"ל והממונה על התעסוקה במשרד הכלכלה, תודה, גברתי.

<מיכל צוק: צהריים טובים, אני חושבת שבמה שפתחת, גם בהמשך לדברים של יעל ובפתיחה שלך, באמת ישבנו כאן לפני מספר חודשים והצגנו בפניכם את החסמים שאנחנו מזהים.

עליזה לביא: בדצמבר 2013.

<מיכל צוק: נכון.

<מיכל צוק: את החסמים שאנחנו מזהים ואת הכוונה שלנו באמת לעבור מנוהל של תמיכה שהיה מאוד מאוד ביורוקרטי ומאוד מלא ומרובה בחסמים לנוהל תקצוב.

<מיכל צוק: ואני מאוד שמחה ומברכת על זה שמצאנו שותפים מצוינים במשרד האוצר להוביל את התהליך ובמרכז השלטון המקומי ובשלטון המקומי בתהליך שעשינו ביחד.

<מיכל צוק: אני חושבת שלא השארנו אבן אחת הפוכה שלא דנו בה ולא ניסינו לראות איך מסירים את החסמים, ואני חושבת שהתוצאה היום, ואפשר אם אתם רוצים להעלות את המצגת, באמת שיש לנו היום נוהל בינוי – לא תמיכה לבינוי – אלא נוהל תקצוב של בינוי שהוא מזורז, יעיל ופשוט, באמת מתוך מטרה שבחודשים, בשנה הקרובה, בשנתיים הקרובות יוקמו כ-400 מעונות-יום חדשים.

<מיכל צוק: באמת מתוך מטרה מאוד מאוד חשובה שאנחנו מטפלים בה באופן שוטף, לא רק בעניין של ההיצע, אלא גם באמת בהתנהלות השוטפת של המעונות ובסבסוד ובאינטראקציה המשמעותית שיש לנו עם השותפים הנוספים, עם הארגונים ועם ההורים ועם הילדים, לעודד הורים ולתמוך בהם במסגרת ההשתלבות שלהם בשוק העבודה, ובאמת במערכת שמפוקחת באופן מיטבי ומסובסדת בצורה משמעותית.

<מיכל צוק: ואני חושבת שהיעד הזה באמת יעד מרכזי ויעד משותף של כל היושבים כאן סביב השולחן ואני באמת שמחה.

<מיכל צוק: כמה נתונים, קצת על השאלות ששאלת לגבי המערכת, אז כפי שנאמר קודם, מערכת שמפוקחת ומסובסדת על-ידי משרד הכלכלה, יש בה כ-1,700 מעונות-היום, יש למעלה מ-90,000 ילדים שנמצאים במערכת הזאת בהיקף סבסוד שנתי של כ-900 מיליון שקלים.

<מיכל צוק: הסבסוד לילד הוא כ-1,000 שקלים בחודש, כשההשתתפות המקסימלית שלנו היא כ-1,600, כי יש לנו מבחני תמיכה גם לפי התעסוקה והיקף שעות העבודה וגם לפי מבחני הכנסה.

<מיכל צוק: יש לנו אינדיקציות מאוד מאוד ברורות לזה שיש מחסור, שאנחנו צריכים להרחיב את ההיצע.

<מיכל צוק: אנחנו נמצאים, רק כדוגמה, בסוף תהליך של הרשמה, ועדות קבלה בהמון מקומות – יש כ-7,500-7,000 ילדים שנדחו מפאת היעדר מקום.

<מיכל צוק: ואנחנו מאמינים שבאמת הצעד הזה וההקלה המאוד משמעותית שעשינו יאפשרו לרשויות לבנות בצורה מהירה את המעונות ולענות על המחסור הזה, וזה מאוד מאוד משמעותי.

<מיכל צוק: אז מה יש לנו כאן בעצם?

<מיכל צוק: מה המשמעות של תוספת של 400 מעונות?

<מיכל צוק: יעל ציינה באמת את תוספת 30,000 הילדים החדשים ואת המשמעויות מבחינת ההורים העובדים שלהם, הורים שהצטרפו למעגל העבודה או שעובדים כיום ובאמת ייהנו מתמיכה מוגברת בסבסוד.

<מיכל צוק: אבל יש לנו גם היבטים נוספים, בעצם בכל מעון כזה יהיה צוות נוסף שאנחנו צריכים לגייס.

<מיכל צוק: אנחנו מעריכים את זה ממש באומדן ראשוני בין 3,000 ל-5,000 אנשי צוות נוספים שנצטרך לגייס, בעצם שיכנסו לתוך המעגל הזה של המעונות של המטפלות ושל הצוות הניהולי והמבשלות ושל כל מה שכרוך בכך, ומעגלים נוספים.

<מיכל צוק: כל מעון כזה זה מעגלים של רכש, צריך לצייד אותו לפי הסטנדרט שאנחנו דורשים ויש לו בעצם תפעול שוטף, שזה באמת מהלכים שאמרת שהם מהפכה וזו סוגיה חברתית ממעלה ראשונה, בהחלט, זה כלכלי וחברתי כמו הרבה מהצעדים והפעולות שאנחנו במשרד הכלכלה עושים.

<מיכל צוק: לוחות זמנים - זה נוהל שהיום בעצם יוצא לדרך, ייחתם ויפורסם היום.

<מיכל צוק: מבחינת מועד ההגשה - זה נכון שאנחנו יכולים להגיד מחר בבוקר: אנחנו מוכנים, אנחנו חושבים, ונסכם את זה היום שבתחילת ספטמבר יהיה נכון לתת לרשויות להגיש כדי שלא תיווצר כאן איזושהי תחרות לא הוגנת.

<מיכל צוק: אנחנו באוגוסט, לתת שבועיים ימים להתארגנות על מנת שיוכלו באמת להגיש את הבקשות ולהתחיל לרוץ.

<מיכל צוק: הנוהל הזה למעשה מחולק - - -

עליזה לביא: את אומרת 400 מעונות - איך תהיה הפרישה?

<מיכל צוק: איך זה מדורג?

<מיכל צוק: אני מייד מסבירה.

<מיכל צוק: אז אנחנו בעצם אומרים: במסלול של הבינוי אנחנו בעצם מתחילת ספטמבר נקבל את הבקשות, כשהתחייבנו שכל חודש תשב ועדת הקצאה שתדון בבקשות שנכנסות.

עליזה לביא: ועדה שלכם, של משרד הכלכלה?

<מיכל צוק: כן, ועדה של משרד הכלכלה.

<מיכל צוק: כשגם כאן מאוד מאוד הקלנו, אמרנו:

<מיכל צוק: אנחנו לא רוצים עכשיו לאסוף את כל הבקשות לתקופה מאוד ארוכה - כל חודש, כל הבקשות שיגיעו במהלך אותו חודש נשב ונדון בהן.

<מיכל צוק: FIFO - מי שמגיש ועומד בתנאים המאוד פשוטים, שתכף נגיד מהם, בעצם יוכל לקבל את ההקצאה ולצאת לדרך ולרוץ.

<מיכל צוק: מה אנחנו דורשים במסלול של הבינוי?

<מיכל צוק: אנחנו דורשים בעצם היתר בנייה.

<מיכל צוק: רשות שתראה מוכנות גבוהה לבנייה ותבוא בעצם עם היתר בנייה, נאשר אותה תוך אותו חודש והיא תוכל לצאת לדרך עם הבינוי.

<מיכל צוק: תכף אסביר מה התהליך אחר כך מבחינת אותה רשות.

עליזה לביא: מה עם רשויות שאין להן יכולת?

<מיכל צוק: מייד אתייחס לזה, נתנו מענה גם לנושא הזה.

<מיכל צוק: וזה באמת לשאלה שלך, פתחנו מסלול חדש, חדשני, ייחודי של תכנון - בעצם רשות שהיום לא יכולה להביא היתר בנייה כי לא היו לה כספים לתכנן או שהיא לא נערכה במועד, אמרנו: תבואו ותגישו בקשה לתכנון.

<מיכל צוק: ניתן, אני מעריכה, כחודשיים עד סוף אוקטובר, סדר גודל, כדי להגיד לכל הרשויות: כל מי שמבקש לתכנן מעון, כדי שנוכל ליצור מלאי של קרקעות מתוכננות למעונות-יום להמשך, או רשות שזה השלב הראשון שלה והיא לא יכולה היום לקחת את זה על עצמה, היא תדע שהיא יכולה לצאת לדרך, להגיש לנו בקשה לתכנון, נדרג את הבקשות האלה בעיקר לפי פרמטרים תעסוקתיים, בעיקר הפער בין כמות הילדים לכמות המעונות שיש, שמפוקחים ומסובסדים על-ידי המדינה באותה רשות, נדרג אותם וניתן להם לצאת לדרך.

<מיכל צוק: כאשר גם רשויות שנניח לא יוכלו לקבל במסלול התכנון, ברגע שהם יבואו עם אתר יוכלו לקבל רטרואקטיבית.

<מיכל צוק: כלומר, יש כאן בהחלט מענה גם לצורך הזה, וזה גם כן בעקבות אותם דיונים שניהלנו כדי לנסות ולהקל עד כמה שניתן.

<מיכל צוק: מה יש לנו בנוהל הזה?

<מיכל צוק: בעצם מה בפירוט אנחנו עושים?

<מיכל צוק: אז דיברנו על מסלול מקוצר שיש בו גם בינוי בצורה מאוד מאוד מהירה של מי שמוכן ובשל שילך לבנות, וגם מסלול לתכנון כדי שמי שעוד לא בשל ורק רוצה להתחיל את התהליך יוכל להגיע.

<מיכל צוק: אנחנו מדברים על פרישה הרבה יותר נוחה של תזרים המזומנים.

<מיכל צוק: ישבנו הרבה גם עם השלטון המקומי ולמדנו מהם איך הם יודעים לעבוד, כי בסופו של יום – וכאן אני מזכירה לכולם – אנחנו לא בונים, הממשלה יודעת לתקצב, וכמו שאמרה יעל, אנחנו כאן וניתן מענה לכל מה שניתקל בו בדרך, אבל מי שבונה זה הרשויות המקומיות.

<מיכל צוק: והרשויות המקומיות בעבר נתקלו במספר קשיים: אחד, זה הנוהל עם כל הקשיים שהיו בו, שהיום אנחנו פותרים; ושניים, הוצבו בפניהם בעבר אתגרים לא פחות פשוטים ממעונות-היום והם נדרשו בשנתיים-שלוש האחרונות לבנות בצורה מאוד מאוד משמעותית את גני-הילדים.

<מיכל צוק: וזה היה הקשב של הרשויות כי זה מה שהם היו מחויבות לפי חוק.

<מיכל צוק: אנחנו מאמינים עכשיו שבשיתוף הפעולה שיצרנו עם השלטון המקומי היום הם מבינים את האתגר, וגם יש להם כלים יותר טובים מבחינת הנוהל החדש והם יתגייסו ויבנו בצורה מהירה ונלווה אותם בזה.

<מיכל צוק: דברים נוספים: העלות של הבנייה - אנחנו בעצם מכירים היום בנוהל החדש בעלות יותר גבוהה ממה שהיה בעבר, גם בעלות הבסיסית וגם נותנים מענים לכל מיני סוגיות, שלא נלאה אתכם בפרטים של אם יש קרקע כזו או אחרת או דברים שמייקרים את עלויות הבניה - נתנו לזה מענה בנוהל החדש; תנאי תשלום - כאמור, כמו שהרשויות יודעות לעבוד ומכירות, הלכנו לנוהל שכמעט אחד לאחד כמו הנהלים שהם מכירים ויודעים לעבוד אתם, אנחנו עושים את זה היום; ביטלנו את כל החסמים הביורוקרטיים, וזה מה שיעל ציינה קודם, של הדרישות של הקרקע.

<מיכל צוק: בעבר דרשנו המון המון – עוד פעם, בעקבות נהלים של החשב הכללי: הערות אזהרה וזיקות הנאה וכל מיני דברים כאלה שאני אומרת בפה מלא, הרשויות לא ידעו איך להתמודד עם זה, היו מגיעות ללשכות מקרקעין ומקבלות שם דרישות שונות ומשונות, והאמת שגם אנחנו כממשלה לא יכולנו להתמודד עם זה, זה היה מן סיפור כזה של מסמכים וחתימות וכל מיני דברים כאלה שגם מי שכבר בנה לא הצליח לקבל את המימון.

<מיכל צוק: כל הדבר הזה הוסר.

<מיכל צוק: קבענו הסדר חלופי פשוט של זכות קיזוז ודיווח שלנו למשרד האוצר על המעונות, כי בסופו של דבר אנחנו הרי מסבסדים אותם ואנחנו יודעים - - -

עליזה לביא: המודל הזה הרי קיים מול משרד החינוך, אז למה אתם נפלתם כל הזמן?

<מיכל צוק: את שואלת אותי שאלה שהשבתי עליה גם פעם שעברה, היו דיונים בתוך הממשלה, ומה שהוחלט בתוך הממשלה עם משרד המשפטים ומשרד האוצר בעבר היה ללכת בכיוון אחר שחשבו שהוא יותר נכון.

<מיכל צוק: וכשזיהינו, ואנחנו אומרים את זה ביושר, זיהינו שזה לא עובד אז התגייסנו כאן בצורה מאוד משמעותית, בעבודת נמלים מאוד מאוד, ממש שסורקת כל דבר, ובאמת היו לנו שיתופים טובים גם במשרד האוצר וזה לא היה פשוט.

<מיכל צוק: כלומר, יש רצון גם במשרד האוצר להגן ככל שניתן על הנכסים, אבל משהצפנו והראינו, והם הבינו שבסוף מרוב רצון לשמור על הזכויות בסוף אין מעונות, אז זה לא עוזר שרוצים לשמור על הזכויות אבל בסוף זה מונע את הבנייה.

<מיכל צוק: כמו שתיארה יעל, גם במשרד האוצר הייתה התגייסות לטובת העניין הזה והוסרו הדרישות.

עליזה לביא: אבל איפה עובר הקו בין הדרישות שהיו לגנים של החינוך, וראינו איך בונים מהר, והמדינה יודעת לבנות מהר כשמחליטים שיש, ואיך - - -

<מיכל צוק: אני לא יודעת להגיד מאיפה זה נולד.

<מיכל צוק: אני יודעת להגיד לך את המצב הקיים, שזה מה שנדרשנו בגלל שזה מבחני התמיכה לדרוש, וברגע שזיהינו שזה לא עובד הצפנו את זה, ובאמת הייתה התגייסות של גורמים רבים כדי לפתור את הסוגיה.

<מיכל צוק: ולכן אני חושבת שהבשורה ומה שחשוב עכשיו – הרי כולנו יכולים להסתכל אחורה, הרבה יותר משנה מה קורה מחר בבוקר.

<מיכל צוק: ומחר בבוקר יש לנו נוהל הרבה יותר ידידותי, הרבה יותר פשוט, הרבה יותר יעיל, שיאפשר בנייה הרבה יותר מהירה של המעונות האלה.

<מיכל צוק: ואנחנו כאן ביחד כדי שאם יתקלו באיזושהי בעיה אז אנחנו כאן ולא הולכים לשום מקום גם כשהדברים עובדים וגם כשהדברים עובדים פחות.

<מיכל צוק: אני מאמינה שנראה באמת הרחבה משמעותית של ההיצע.

<מיכל צוק: אני מקווה מאוד ומאמינה שנראה התגייסות של השלטון המקומי, של ראשי הערים שישימו את זה כעדיפות ראשונה לבנות, ואני חושבת שנתנו להם באמת בעבודה משותפת את כל הכלים כדי לעשות את זה.

<מיכל צוק: עוד נקודה אחת.

<מיכל צוק: אני חושבת שבימים האלה חשוב גם לציין שהנוהל החדש כולל גם עדיפות לנושא של יישובי עוטף עזה כולל מיגון, בנייה ממוגנת.

<מיכל צוק: עוד נצטרך לדייק שם את הפרטים, אבל נכיר בעלויות המיגון, וגם קדימויות לעוטף עזה במקומות שבהם יש דירוג, בין אם זה בבינוי במקומות שיצטרכו ובין אם זה בנושא של התכנון כדי שיוכלו לתכנן את המעונות הנדרשים.

עליזה לביא: זאת הסיבה שביקשנו את משרד הביטחון, ונשמע אחרי זה גם על הנושא של המיגון.

עליזה לביא: ביקשנו מהם להצטרף כי חבל לחזור על טעויות שנעשות.

עליזה לביא: ראינו מה קרה כשבאשדוד אין לנו מעונות ממוגנים ומה ההנחיות של פיקוד העורף ועוד ועוד.

<יעל שמרגד: גם באזורים אחרים במרכז הארץ.

עליזה לביא: כן, בסדר.

עליזה לביא: וגם שמעתי את ראש העיר תל-אביב שתוך יומיים מצא פתרונות לכל הגנים.

עליזה לביא: ברורים לנו הפערים במדינת ישראל, כולנו חיים באותה מדינה, התפקיד שלנו לבוא ולראות איך כל ילדי ישראל זוכים לאותו חינוך עם אותם תנאים, וגם לשם כך נמשיך ונשב ונעקוב ונראה, ואתם יודעים את זה.

עליזה לביא: נאסוף קצת שאלות, כי אנשים פה כמו שאמרתי, עם הרבה ידע, ניסיון, למודי הרבה מאוד אכזבה, אז בואו נראה איך אנחנו מתקדמים.

עליזה לביא: רות דיין מדר, מרכז השלטון המקומי, השותפה השלישית, בבקשה.

<רות דיין מדר: בגדול, אנחנו מברכים על הנוהל, על השינוי של הנוהל.

<רות דיין מדר: עדיין יש דברים כאלה ואחרים, אבל מאחר שמדובר בנוהל ולא בתמיכה אני מאמינה שאם תוך כדי תנועה נראה שיש בעיות משרד הכלכלה יתגייס כדי לפתור ולתת מענה.

<רות דיין מדר: לעניין התקצוב - כרגע מדובר על תקציב של 2.8 מיליון שקל לבינוי מעון-יום בבסיס, הנתונים שלנו הם קצת אחרים, ולכן כשמדובר על 95% מימון או 100% מימון כשבונים בשנה זה לא 95%, כי ברור שהמימון של הבינוי הוא הרבה יותר גבוה.

<רות דיין מדר: אצלנו מדובר בעלויות של 4.5 מיליון שקל ובתל-אביב 5 מיליון שקל למעון-יום כשמדובר על תשתיות היקפיות ותשתיות בכלל.

<רות דיין מדר: אז אני מקווה שהרשויות כן תמצאנה את הדרך לתת את התקציבים הנוספים על מנת שבאמת תוכלנה לבנות מעון-יום, אבל ברור שבינוי של מעון-יום בבסיס זה 3.2, לזה צריך להוסיף את התשתיות, את התשתיות ההיקפיות, לזה צריך להוסיף הצטיידות, שההצטיידות בכלל לא נכללת פה, לא מכניסים ילדים לגן ללא הצטיידות.

<רות דיין מדר: אז כשמדברים על מימון של 95% ו-100% אני מרגישה קצת לא נוח כי הנתונים אצלנו שונים, אבל אין ספק שהשינוי הוא שינוי מהותי, הוא שינוי שכן יאפשר בינוי, כן יאפשר בינוי יחסית מהיר.

<רות דיין מדר: אני לא יודעת אם תוך שנה, כי הרשויות נדרשות להליך של היתרים והבאת האישורים.

עליזה לביא: איך אתם כשלטון מקומי יכול לסייע לעיריות כדי שזה יהיה באמת יותר מהר?

עליזה לביא: מה המקום שלכם?

<רות דיין מדר: אין לנו דרך.

<רות דיין מדר: אין לנו תקציבים משל עצמנו, מי שבונה זאת הרשות המקומית.

<רות דיין מדר: הערך המוסף שלנו זה שאנחנו לאורך כל הדרך העברנו את המסר מהרשויות מה החסמים, אם זה הכספיים ואם זה הביורוקרטיים ואם זה ההתנהלותיים על מנת שבאמת הנוהל יהיה עד כמה שיותר נגיש בדומה באמת למה שקורה במשרד החינוך, כי שם בונים.

עליזה לביא: ברורה לי העובדה שלכל רשות התקציב שלה, אבל לכן דווקא כגוף מטרייה, כארגון מטרייה שיכול לסייע גם בניסיון וגם מול רשויות, שאין להן כל כך או את הידע או את האנשים המתאימים, לבוא ולראות איך כולם יוצאים לדרך בשורה שווה, ולא - - -

<רות דיין מדר: אין מנגנון כזה.

<רות דיין מדר: לכל אחד יש את דרך קבלת ההיתרים, יש תב"ר, יש מנגנון פנימי, זה מערכת משפטית על הקרקע, כל רשות מקומית יודעת – עובדה שבונים גני-ילדים ועובדה שבונים בתי-ספר ועובדה שבונים אולמות ספורט אז - - -

עליזה לביא: ועובדה שמעונות לא בונים.

<רות דיין מדר: בסדר, אבל זה העניין, שאנחנו מקווים שעכשיו בעקבות השינוי של הנוהל הזה יהיה הרבה הרבה יותר קל לרשויות המקומיות לבנות, כי פרשו את התשלומים והוסיפו תקציבים וביטלו חסמים משפטיים על הקרקע.

<רות דיין מדר: לנו אין כסף בשלטון המרכז המקומי.

עליזה לביא: אני רוצה לדייק את השאלה שלי.

עליזה לביא: בדצמבר ישבת פה זועמת, אני זוכרת את הדברים שאמרת, וגם אמרת אותם - - -

<רות דיין מדר: לא זועמת.

עליזה לביא: בצדק רב.

<רות דיין מדר: גם העברנו לך את הפילוח של הרשויות.

עליזה לביא: אז השאלה שלי, אם היום בעוד שנה כשנתכנס כאן ונראה, האם תוכלי לתת לנו מנעד של מי כן ומי לא ולמה כן ולמה לא מבחינת – שנלמד איפה יש ילדים שפחות דואגים להם מכל מיני סיבות, אבל מה שאני רוצה לבקש ממך זה לעקוב מי יצא לדרך ומי לא יצא לדרך.

<רות דיין מדר: התחייבנו ללוות את התהליך.

<רות דיין מדר: נקיים עם משרד הכלכלה כנס עם כל הרשויות כדי להציג להם את הנוהל, לענות לשאלות, לשמוע אותם, ובאמת לצאת לקריאה משותפת שזאת תהיה המשימה לשנת 2014, 2015 - בינוי של מעונות-יום על מנת שבאמת נוכל לצאת עם בשורה.

עליזה לביא: הדברים האלה ברמה של יושב-ראש השלטון המקומי?

עליזה לביא: הוא ער לנושא?

עליזה לביא: הוא מכיר את הנושא?

<רות דיין מדר: בוודאי.

עליזה לביא: הוא יצהיר על זה שזו שנת בינוי המעונות בשלטון המקומי?

<רות דיין מדר: הוא יצהיר על כל דבר שיתרום חברתית לשינוי החברתי, גם הייתה תקשורת - - -

עליזה לביא: אני מצטטת אותך, את יודעת, את מוקלטת, מצולמת, יש פרוטוקול.

<רות דיין מדר: לא צריך.

<רות דיין מדר: אפשר לקרוא מהתקשורת שהייתה אתמול, הדברים שלו גם נאמרו לתקשורת ב"גלובס", ב"כלכליסט", והשלטון המקומי מתחייב.

<רות דיין מדר: הובלנו את העגלה הזאת במשך שלוש-ארבע שנים כדי שהרשויות המקומיות תוכלנה לבנות.

<רות דיין מדר: לא פתאום עכשיו כשהגענו עד כמה שאפשר לומר לנחלה, אז עכשיו נעצור.

<רות דיין מדר: נלווה את הרשויות לאורך כל הדרך.

עליזה לביא: לא הגענו לנחלה.

עליזה לביא: אנחנו עוד בנו"ן, נחמן, נחמן מאומן.

<רות דיין מדר: תשמעי, אני מסכימה אתך, הגענו לנו"ן, נמשיך הלאה.

עליזה לביא: בסדר גמור.

עליזה לביא: יעל שמרגד, ארגון נשי חירות ישראל, מנכ"לית העמותה, בבקשה.

<יעל שמרגד: אני יעל שמרגד, לא ביקשתי זכות דיבור.

<יעל שמרגד: כרגע לא.

עליזה לביא: כרגע לא.

עליזה לביא: נעבור הלאה לד"ר נעמי מורנו מנהלת האגף לגיל-הרך בוויצו ישראל.

<נעמי מורנו: ביקשתי זכות דיבור ואשמח קודם כול באמת לומר, אני חושבת שיש פה איזשהו סוג של התקדמות גם באווירה סביב השולחן וגם בעצם במסר המרכזי.

<נעמי מורנו: אני חוברת למה שאמרה רות לגבי עלויות הבנייה.

<נעמי מורנו: בתוך בנייה אינטנסיבית בשטח אנחנו יודעים שהעלויות הרבה יותר גבוהות מהעלות המוצהרת כאן.

<נעמי מורנו: לצערנו נאלצנו לוותר על מכרזים שזכינו בהם כאשר עלות הבנייה הגיעה כמעט ל-6 מיליון בחלק מהמקומות, אז זו סוגיה - - -

עליזה לביא: על כמה מעונות נאלצתם לוותר?

<נעמי מורנו: מספר מעונות.

<נעמי מורנו: זה לא כמויות גדולות, כי בחלק אנחנו מלווים את כל הבנייה בעצמנו.

<נעמי מורנו: פשוט צריך לשים את זה על השולחן.

<נעמי מורנו: דבר נוסף שאני רוצה להציג זה נושא של מעונות במקומות עבודה.

<נעמי מורנו: יש חשיבות רבה לבניית מעונות במקומות עבודה.

<נעמי מורנו: אנחנו מכירים את זה, אנחנו מפעילים מעונות במקומות עבודה.

<נעמי מורנו: וככל שאני שומעת, אין התייחסות למרכיב הזה בנוהל.

<נעמי מורנו: זאת אומרת, אלא אם כן יש פה משהו שאני לא שומעת בצורת ההצגה, אבל כרגע בעצם כל הדיאלוג, כל הערוצים הם באמצעות הרשות המקומית.

עליזה לביא: רגע, דיברנו על זה בישיבה הקודמת.

עליזה לביא: יצאתי מנקודת הנחה שדיברנו על אזורי תעשייה, - -

<מיכל צוק: אתייחס לזה עוד שנייה, עוד רגע, תקבלו את הכול.

<קריאות: - - -

עליזה לביא: - - דיברנו על מפעלים.

עליזה לביא: אני רוצה להגיד לך שמהסיורים – אני בטוחה שגם את, יעל, מכירה את זה, שבמקומות שיש מעונות בתוך המפעלים או ליד או בקרבה זה מקרין גם על מי יכולה ויכול לבוא לעבוד.

עליזה לביא: גם לגבי כל מה שקשור לכל המניעים הביורוקרטיים של אזורי תעשייה, כן אפשר, אי-אפשר.

<נעמי מורנו: עוד נקודה - גם בתי-חולים - - -

עליזה לביא: נכון, הנה, למשל, אחת הבקשות הרבות שהגיעו אלינו כאן בתקופה של המלחמה זה מרופאות מ"איכילוב" למשל, שגם הקולגות שלהם עזבו את חדרי המיון ורצו לשטח וגם בני-הזוג שלהם גויסו, הם נדרשו לתת יותר תורנויות מטבע הדברים ואין מעונות, אין מעונות, אז נכון.

<נעמי מורנו: אני רוצה עוד נקודה אחת נוספת, ברשותכם.

עליזה לביא: ב"איכילוב" אין.

<יעל אנדורן: יש ממול.

<יעל אנדורן: כמו כל מעונות-היום שמלאים.

עליזה לביא: בסדר, אבל מה לעשות, כנראה התור לא כולל – עיקר הבקשות שהגיעו היו של הרופאות מ"איכילוב", אבל גם פה מירושלים, גם נשים שבני-הזוג שלהם גויסו וגם הרופאים בחדרי הניתוח שגויסו ונדרשו לעוד ועוד משמרות.

<נעמי מורנו: יש נקודה לדעתי שדורשת עוד התייחסות, זה הנושא של ההשלמה של העלויות ככל שתהיינה, כי כיום המכרזים שמוצאים על-ידי הרשויות המקומיות הם מכרזים שכוללים דרישה מהמפעיל שמציע את עצמו במכרז הפעלה להשלים את עלויות הבנייה.

<נעמי מורנו: האם הדרישה הזאת תהיה לגיטימית גם בתהליך הנוכחי?

<נעמי מורנו: זה דבר שצריך לשאול אותו בקול רם, אולי יש לו תשובה אחת, אולי יש לו כמה תשובות, אולי אין לו תשובות, אבל בהינתן הנתון הברור שהעלות גבוהה יותר – לא חשוב בכמה אחוזים, או לפחות בחלק מהמקומות ממה שננקב – מי מצופה לשאת בהשלמה?

<נעמי מורנו: והאם זה לגיטימי שזה יהיה חלק מהמכרז שיפורסם?

<נעמי מורנו: וכמובן, אני רוצה לחזור ולהדגיש שכאשר מדובר בגורמים מפעילים - לאורך הדרך היו כמה פעמים שהיו דרישות לדמי שכירות מצד הרשויות המקומיות.

<נעמי מורנו: אני רוצה לחזור ולהדגיש שזה דבר שאינו נכלל בסל התשומות, לפיכך זו דרישה לא סבירה במסגרת העלויות, ואני רוצה להבטיח שגם בנוהל הזה ישנה אמירה ברורה שזה לא יהיה לגיטימי לדרוש דבר כזה במסגרת מכרז כזה או אחר.

<נעמי מורנו: אז זה דברים שככה על פניו מתוך ההיכרות שלי עם עולם התוכן הזה.

עליזה לביא: בסדר גמור.

עליזה לביא: אתן רושמות לכן?

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: אני מחכה לך.

עליזה לביא: איך לא?

עליזה לביא: אחרי השואו שהיה פה בדצמבר.

<דורון יחיאלי: אני מאותו מקום של נעמי, אני מוויצו, מנהל אגף בינוי.

<דורון יחיאלי: אני קצת רוצה לקלקל לכם את החגיגה, מה שנקרא.

עליזה לביא: חיכינו לך, אמרנו לך.

<קריאה: בשביל זה אתה גבר.

<דורון יחיאלי: אני פשוט בא מהשטח ולא מהשולחנות פה.

עליזה לביא: אני זוכרת עוד בנתניה את הדוגמה שנתת שם על מעון שלכם, הוא נפתח או לא נפתח?

<דורון יחיאלי: אני יכול לתת לך עוד כמה דוגמאות.

עליזה לביא: אבל המעון ההוא אז?

<דורון יחיאלי: יפתח ב-1 בספטמבר.

עליזה לביא: הוא יפתח?

<דורון יחיאלי: כן.

עליזה לביא: כלומר, מאז שנפגשנו הוא היה סגור?

<דורון יחיאלי: נכון.

עליזה לביא: מה אתה אומר?

<דורון יחיאלי: והגנים בנתניה.

עליזה לביא: כלומר, מדצמבר 2013 המעון סגור.

<דורון יחיאלי: שלא תחשבי שהוא נפתח בזכות המימון של משרד הכלכלה.

עליזה לביא: תספר לי, רק כדי שנבין על מה אנחנו מדברים, מדברים על מעון שהיה מוכן, אני זוכרת שסיפרת את זה פה בוועדה בדצמבר 2013, ואמרת שאתה לא - - -

<דורון יחיאלי: פתחו שני מעונות, אחד של נעמ"ת, אחד של ויצו.

עליזה לביא: הנה, בבקשה, ואמרת שאתם לא פותחים.

<דורון יחיאלי: אבל הכסף עוד לא שולם.

<מיכל צוק: ולמה הוא לא שולם?

<מיכל צוק: תספר.

עליזה לביא: תספר לנו.

<דורון יחיאלי: למה הוא לא שולם?

<דורון יחיאלי: כי משרד הכלכלה עם כל הביורוקרטיה - - -

<מיכל צוק: בגלל שנדרשו הערות אזהרה וזיקות הנאה וכל מיני דברים שדרשו מאתנו לדרוש, ועכשיו בדיוק בנוהל החדש אין כלום.

<דורון יחיאלי: אבל עדיין, שלא תחשבי שאם ביטלת את הדברים האלה עשית משהו נוסף מעבר.

<מיכל צוק: למה?

<מיכל צוק: עכשיו לא הבנתי.

<דורון יחיאלי: בוא נגיד, הסרת חסמים מסוימים, אבל סתם לצורך התסריט של בניית מעון.

<דורון יחיאלי: קודם כול, חלק מהעניין אתם רק עובדים מול הרשויות המקומיות, למה שהארגונים לא יקימו מעונות?

<מיכל צוק: אתייחס לזה, הבטחתי שאתייחס לזה.

<דורון יחיאלי: להתייחס זה לא, זה צריך להיות בנוהל כנקודת מימון.

<מיכל צוק: שאלתם שאלה, צריך או לא צריך, תכף אתייחס, אני מבטיחה.

<דורון יחיאלי: אבל נאמר שיש רשות מקומית, עיריית תל-אביב, היא רוצה להקים מעון, היא מאתרת קרקע בתחום העיר ואומרת: אוקיי, פה אני רוצה להקים מעון, היא פונה למשרד הכלכלה ומצד שני יש לה נוהל הקצאה.

<דורון יחיאלי: זאת אומרת, היא צריכה להכריז שהשטח הזה הוא קרקע למעון, אחר כך בנתה את המעון היא צריכה לתת אותו למישהו להפעיל, אז מי יפעיל?

<דורון יחיאלי: ויצו?

<דורון יחיאלי: נעמ"ת?

<דורון יחיאלי: פש"ר?

<דורון יחיאלי: אמונה?

<דורון יחיאלי: אז היא צריכה לעשות עוד פעם נוהל הקצאה של מי יפעיל את המעון, ועל כל נוהל כזה יש החלטת ועדה, התנגדויות, דיון בהתנגדויות, אישור ועדה, זה שנה לפני שהתחלנו בכלל לדבר מי מתחיל לתכנן את הבנייה של המעון, לתכנן את המעון, לא לבנות אותו.

<דורון יחיאלי: זאת אומרת, אנחנו רק בעוד שנה.

<דורון יחיאלי: אם מחר העירייה תגיד שהיא רוצה להקים עשרה מעונות, והיא תגיד אפילו באילו שטחים מסוימים, זה רק כמשפט, זה לא תכל'ס לבנות מעון.

<דורון יחיאלי: בגלל זה הנושא של שנה ושנתיים זה מאוד - - -

<מיכל צוק: אני רוצה רגע לדייק, גם אסביר תכף יותר בפירוט את לוחות הזמנים, אבל בואו נגיד כאן בצורה נורא ברורה, משרד הכלכלה לא יכול לשנות את כל דיני התכנון והבנייה במדינת ישראל, זאת סוגיה משמעותית וכבדה.

<מיכל צוק: עשינו, ולדעתי את כל מה שניתן לעשות, ואם לא, אז כמו שאמרנו, אנחנו כאן, נגלה עוד כל מיני דברים תוך כדי תנועה - -

<דורון יחיאלי: חלק, חלק, לא את כל, חלק.

עליזה לביא: רגע, לא כל- .

<דורון יחיאלי: חלק, חלק.

<מיכל צוק: - - כדי שברגע שיש לרשות היתר או שהיא צריכה כסף לתכנון כדי לתכנן היא תוכל לעשות את זה.

עליזה לביא: מיכל, קודם כול אי-אפשר להגיד "כל", כי יש לנו את ה-300 מעונות שאתן בכלל לא מדברות עליהם.

עליזה לביא: אנחנו מדברים כרגע רק על 400 מתוך ה-700.

<יעל אנדורן: לא, היא מדברת עוד בהקשר של ההקצאה.

עליזה לביא: לא, אנחנו מדברים על 700 מעונות שחסרים במדינת ישראל.

<דורון יחיאלי: זה תהליך.

עליזה לביא: כרגע אני מבינה שגם כל החסמים שאתם – באמת כל העבודה ברוכה – אנחנו מדברים בסך הכול על 400 מעונות מתוך ה-700 שחסרים במדינת ישראל, אז אי-אפשר לדבר על "כל", יש לנו 300 שבכלל עוד לא דיברנו עליהם.

<מיכל צוק: כל החסמים.

<מיכל צוק: לא דיברנו על כל הביקוש, מדברים על כל החסמים.

עליזה לביא: אוקיי, עכשיו חסמים.

<מיכל צוק: עוד פעם, לא יודעים להתחייב, אבל בסופו של דבר זה עניין תקציבי, עד עכשיו הבעיה שנתקלנו בה בגלל כל החסמים והבעיות לא הייתה בעיה של כסף.

<מיכל צוק: כלומר, לצורך העניין, היא הייתה בעיה של ביצוע של הכסף.

<מיכל צוק: אני מאוד מאמינה שלאור החשיבות של הנושא הזה כשנתקל בבעיה של הכסף נדע לפנות למשרד האוצר, ואני מאמינה שנקבל שם את האוזן הקשבת לנושא החשוב הזה.

<דורון יחיאלי: לא סיימתי.

עליזה לביא: כן, בבקשה, דורון.

<דורון יחיאלי: דיברנו על העברת כספים גם לארגונים ולא רק לרשויות מקומיות, דיברנו על זה שההליך של הקצאת מעון או שהתחלת תכנון של מעון לצורך היתר – אין היום עירייה: חיפה, באר-שבע, תל-אביב, נתניה, כל עירייה, זה הליך של בערך שנה עד להוצאת היתר, אם היא רוצה ואם היא לא רוצה.

<דורון יחיאלי: כך שאנחנו מדברים על סדר גודל שמהיום זה שנה וחצי שאולי יהיה היתר לבנות מעון ועוד שנה לבנות מעון.

<דורון יחיאלי: כך שצפוי שאנחנו נשב פה עוד שתי ישיבות - - -

<מיכל צוק: הנוהל מתייחס קצת אחרת, תכף נסביר אותו.

<דורון יחיאלי: יצא ממש לאחרונה נוהל רפורמת המרפסת של ראש הממשלה.

<דורון יחיאלי: אפשר היה גם להכניס לתוך הנוהל הזה את הנושא של מעונות-יום על מנת לקבוע קיצור זמנים לעיריות.

<דורון יחיאלי: לא יכול להיות שאגיש בקשה להיתר לעיריית תל-אביב או לעיריית באר-שבע ואחרי שנה וחצי אקבל היתר.

<דורון יחיאלי: ממ"ד בעיריית באר-שבע - - -

עליזה לביא: אז מה?

עליזה לביא: כל בית צריך מרפסת וכל שכונה צריכה מעון, זה דווקא סלוגן לא רע, נכון?

<דורון יחיאלי: בדיוק.

<דורון יחיאלי: אז למה שבנוהל הזה לא יכנס גם נושא של מעון?

<דורון יחיאלי: תעשו, זה תפקידכם.

<יעל אנדורן: נכנסו שם מוסדות ציבור.

<דורון יחיאלי: אנחנו לא מבקשים הנחות מבחינת דרישות של מה דרישות החוק אומרות.

עליזה לביא: יש לך פה כמה שאלות, כל הנושא הזה של ארגונים ובמסגרות תעשייה.

<מיכל צוק: כן.

<דורון יחיאלי: זו לא הנחה בדרישת החוק מה לעשות, אבל אם הפקידה שיושבת או מהנדסת הרישוי שיושבת תדע שאת התיק של המעון היא צריכה להעלות למעלה ולא להשאיר למטה, אז נקצר בשליש את משך הזמן של הוצאת היתר, וכנ"ל ועדת ההקצאות שצריכה להקצות שטח למעון או לגוף שיפעיל אותו.

<דורון יחיאלי: זה עוד עניין.

<דורון יחיאלי: והקטע של התשלומים - הרי משרד הכלכלה מפעיל מפקחים שבאים למעונות שקיימים כבר והם רואים שפה יש בורג בולט ופה יש מגן אצבעות שחסר, ברגע שמעון עובד יש ויכוח עם מגיע כסף לגוף שהקים אותו או לא?

<דורון יחיאלי: אז כל הדרישות שהיו עד היום, זיקת ההנאה והערת האזהרה, צריך למחוק אותן ומעון עובד.

<דורון יחיאלי: בעוד שבועיים יש מעונות שעובדים למרות ועל אף זה שלא קיבלו כסף, אז אפשר להזרים את הכספים האלה ולא להתחשבן עם כל מיני הערות ישנות, דרישות ישנות.

<מיכל צוק: אתייחס לזה.

עליזה לביא: אז את רושמת לך?

<מיכל צוק: כן, אני רושמת.

עליזה לביא: ליזה ריבקין מנהלת רשת הגיל-הרך בנעמ"ת, בבקשה.

<ליזה ריבקין: קודם כול, אני רוצה לברך על המהלך הזה של לנסות לשנות ולקצר את כל התהליך לבניית מעונות, ואני רוצה לקוות ולהיות אופטימית שאכן גם אם לא יהיו 400 מעונות, אבל אפילו מחציתם, כבר התקדמנו צעד אחד קדימה, ומי כמונו יודעים טוב יחד עם משרד הכלכלה שהביקוש די רב וההיצע קטן.

<ליזה ריבקין: אני רוצה רק להוסיף שני דברים, אחד, שאלת המיגון שכן חשובה לאור מיגון המעונות.

עליזה לביא: מייד נפנה למשרד הביטחון.

עליזה לביא: אנחנו מייד פונים.

<ליזה ריבקין: רק אם ככה אכניס את שאלתי בכל זאת.

<ליזה ריבקין: השאלה, יש את הפרוגרמה, יש ממ"ד או מקלט לפי התכנון של הפרוגרמה, וצריכים לתת את הדעת ולומר לפחות במה אנחנו כרגע ניצבים מול ההורים, ובצדק, אחרי מבצע "צוק איתן" זה היה ברור לנו שבמקומות שעד גבולות ה-40 קילומטר ולא רק בעוטף עזה – על עוטף עזה אין בכלל דיון שיש למגן את כל המעון – אבל הייתי רוצה לשמוע גם על גבולות ה-40 קילומטר בנושא של מיגון מעונות.

<ליזה ריבקין: היום אנחנו נתקלים ביום שאחרי "צוק איתן" בהורים חרדים, הורים שמפחדים להחזיר את ילדיהם לתוך המעונות, צריך לתת על זה את הדעת ולא להתעלם ולעסוק רק בבניית מעונות חדשים אם אנחנו מדברים על מיגון אלא גם על מעונות קיימים, אם אפשר בכל זאת להכניס את העניין הזה כדי שנוכל לתת שירות.

<ליזה ריבקין: כי אם רוצים לשמור על שגרה, וזה מה שפיקוד העורף בעצם דרש, ובצדק, לשמור על שגרה, צריך לתת את המענה ללקוחות.

<ליזה ריבקין: אז זה עוד דבר שהייתי מציעה להכניס לתוך הדיון, כי אם יש תקציבים לבניית מעונות אז בואו גם נדבר על המעונות הקיימים, אי-אפשר להתעלם מהם.

<ליזה ריבקין: זה משהו שאני חושבת שחשוב.

<ליזה ריבקין: ואני שוב חוזרת, גם במקומות עבודה ובתי-חולים זה הוכיח את עצמו.

<ליזה ריבקין: אנחנו מפעילים, הפעלנו ב"סורוקה", ויצו הפעילו - -

<נעמי מורנו: "ברזילי".

<ליזה ריבקין: - - ב"ברזילי", וראינו שנתנו שירות.

עליזה לביא: אני רוצה לדעת את זה לעניין אחר, באיזה בתי-חולים יש מעונות?

<ליזה ריבקין: לנו בבית-החולים "סורוקה" בבאר-שבע.

עליזה לביא: וב"ברזילי".

<נעמי מורנו: לנו ב"ברזילי".

<נעמי מורנו: אנחנו פותחים ב"רמב"ם".

עליזה לביא: ב"רמב"ם", מתי?

<נעמי מורנו: בינואר הקרוב.

<נעמי מורנו: יש לנו ב"הדסה עין-כרם".

עליזה לביא: אתם יודעים שאחד המקצועות שעברו פמיניזציה זה מקצוע הרפואה - עבר פמיניזציה באופן מוחלט, וזה אחד הדברים בהם אנחנו מטפלים פה בוועדה.

עליזה לביא: אז ב"סורוקה", ב"רמב"ם", ב"ברזילי" ו-?

<נעמי מורנו: יש לנו ב"הדסה עין-כרם" ויש לנו ב"אסף הרופא".

עליזה לביא: ב"עין-כרם" יש?

<נעמי מורנו: כן, יש.

<ליזה ריבקין: אנחנו עובדים גם בבית-החולים "מגדל העמק".

עליזה לביא: ב"איכילוב" אין.

<קריאות: - - -

<דורון יחיאלי: בוויצו מול "איכילוב".

עליזה לביא: כן, אבל הרופאות, כמה רופאות?

עליזה לביא: תנו העדפה לרופאות.

<קריאה: אני מוכנה לפתוח ב"איכילוב", אני מוכנה, מה הבעיה?

<קריאות: - - -

<רבקה קנריק: הם לא יכולים לתת העדפה אלא לתת את - - - של משרד הכלכלה.

עליזה לביא: אומרת דוברת הוועדה - הקיימים מפוצצים.

<רבקה קנריק: הם מלאים.

עליזה לביא: ותתכוננו, כי עוד שנה הבטיחו לנו הרבה לידות.

<נעמי מורנו: אז אנחנו רוצים עוד להיערך, ולכן העליתי את הסוגיה הזו.

<נעמי מורנו: אנחנו רואים כמה זה רלוונטי וכמה הביקוש רב.

<נעמי מורנו: מעונות שאינם במקומות עבודה וסמוכים – אה, ויש לנו כמובן במוסדות מחקר ואקדמיה, זה גם כן משהו מאוד חשוב לציין.

<ליזה ריבקין: כן, באקדמיה גם.

<נעמי מורנו: גם ב"באר-שבע", גם באוניברסיטת תל-אביב" וגם ב"מכון ויצמן".

<נעמי מורנו: דיברתם על נושא הביקוש, המעונות מלאים עם רשימות המתנה, עם - - -

עליזה לביא: בסדר, תודה.

עליזה לביא: אגב, מה לגבי האוניברסיטאות ומכללות?

<נעמי מורנו: אז זה מה שציינתי.

<נעמי מורנו: לנו יש ב"אוניברסיטת תל-אביב", "באר-שבע".

עליזה לביא: ב"בר-אילן" יש גם של "אמונה".

<ליזה ריבקין: לנו יש ב"טכניון".

<ליזה ריבקין: אבל שוב, באמת מה שחשוב כאן, ואולי פה צריך לעשות את העניין הזה של עוד משפט אחד שאומר על עניין גובה התמיכה לבנייה, אסור להתעלם מזה, הנתונים ידועים, נאמר פה, בניית מעון זה סדרי גודל שבין 3.2 מיליון, ואפילו 4 - - -

<דורון יחיאלי: בין 4 ל-6 מיליון.

<קריאות: - - -

<יעל שמרגד: בין 4 ל-6, היא לא צריכה להגיד את זה, זה בין 4 ל-6.

<מאירה בסוק: לא, אבל העניין הוא שהאוצר מדבר על 2.8 אז מראש יש פה בעיה.

עליזה לביא: נגיע אלייך, נגיע אלייך.

<מאירה בסוק: לא, אין לי מה להגיד.

עליזה לביא: לך אין מה להגיד?

<מאירה בסוק: יש לי, אבל - - - להגיד את זה כהיסטוריה, אז את זה אני יוזמת.

עליזה לביא: לא, זה יום חג.

<ליזה ריבקין: תודה, שיהיה בהצלחה בכל מקרה.

עליזה לביא: תודה רבה רבה.

עליזה לביא: עורכת-הדין קרן גרינבלט, שדולת הנשים.

<קרן גרינבלט: תודה.

<קרן גרינבלט: אני כמובן גם מברכת על הניסיון המרשים לשתף פעולה כדי לפתור את הבעיה האקוטית הזאת, ואנחנו גם במיוחד בתקופה האחרונה רואות כמה קריטי הנושא של מעונות-יום לא רק מבחינת השתלבות נשים בשוק העבודה, אלא גם הקיימות שלהן בתוך שוק העבודה והאפשרויות שיש להן לא להיות מפוטרות כשהן צריכות להיות עם הילדים וכו'.

<קרן גרינבלט: רק רציתי לתת נקודה קטנה שבאמת מהצד השני של התמונה הכללית, שהיא אולי טיפה סוטה מהדיון, אבל לדעתי חשוב להגיד אותה.

<קרן גרינבלט: זה הנושא שבמקום שבו התקצוב לא מספיק אז יהיה צריך לקצץ בעלויות של דברים אחרים, והמקום שאנחנו כבר רואות שנים שמקצצים בעלויות זה הרבה פעמים בזכויות העובדות בצוותים של מעונות-היום, בכלל אצל נשים שעובדות במקצועות הטיפול ובמקצועות החינוך.

<קרן גרינבלט: אז רציתי לומר שכשאנחנו מדברות על פרויקט לאומי שמתוקצב על-ידי הממשלה חשוב לשים לב למקומות שבהם הממשלה נותנת חסות במובן מסוים להעסקה פוגענית, וחשוב גם לזה לשים לב.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: רבקה פישמן, חברה למתנ"סים.

<רבקה פישמן: אני רוצה להוסיף שאלה נוספת.

<רבקה פישמן: החברה אולי שונה בעניין הזה לגבי הסבת מבנים לטובת בינוי מעונות-יום, האם זה בתוך החשיבה?

<רבקה פישמן: כי לנו יש את היכולת, אולי בשונה מארגונים אחרים, להתמודד עם האתגר הזה ובצורה כזו לקצר את התהליכים.

עליזה לביא: האם החברה למתנ"סים יש לה באיזשהו מקום - - -

<רבקה פישמן: יש מתנ"סים שאפשר לתת לזה עדיפות ולהיות שותפים לאתגר הלאומי בנושא של בינוי מעונות, אנחנו עושים את זה בעצם ביומיום, אבל אם כרגע תאמרו שהתשובה חיובית ניתן לזה עדיפות.

עליזה לביא: עורכת-הדין מאירה בסוק, הגענו אלייך.

<מאירה בסוק: לא אחזור לעבר כי אני למודת ניסיון אז אני לא בטוחה בכלל שזה יתקיים.

<מאירה בסוק: אני מצטערת שאני סקפטית.

עליזה לביא: חשבתי שמאז שאני פה קצת שינית את - - -

<מאירה בסוק: אין ספק.

<מאירה בסוק: אבל אני זוכרת כל כך את כל מה שדובר כאן והיו פה כולם וכולם דיברו, וכבר עכשיו אם נסתכל, אם השלטון המקומי וויצו, לצורך העניין, אומרים שזה בין 4 ל-6 מיליון שקל והאוצר אומר 2.8, אנחנו כבר מההתחלה בבעיה, זה א'.

<מאירה בסוק: ב', דיבר האדון מוויצו על שנתיים לפחות, אז אנחנו לא רואים ב-2015 שזה ייבנה, לכן אני, עם כל הכבוד, נראה מה שיהיה, זה הכול.

עליזה לביא: תודה, תודה רבה לך.

<קריאה: ימים יגידו.

עליזה לביא: אל"מ בני שיק, אני שמחה לארח אותך בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עליזה לביא: אני רגילה לראות אותך בוועדה אחרת, אז אני שמחה שאתה פה אתנו בצוק העתים.

<בני שיק: אתחיל עם סיפור המיגון.

<בני שיק: אחד, צריך להסתכל על עוטף עזה בנפרד ממה שמסתכלים על האחרים.

<בני שיק: עוטף עזה אמור לקבל מעון ממוגן באופן מלא ולא באופן חלקי, זה משמעותית כבד גם בהיבט של הבינוי וגם בהיבט של המחיר.

<בני שיק: שאר המעונות בישראל בנויים על בסיס התקנה המוגדרת בפיקוד העורף - איזה מרחב מוגן נותנים לאיזה גודל של כיתה על-פי הכיתות הקבועות והמוכרות, זו באופן עקרוני השיטה שעל-פיה אנחנו עובדים.

<בני שיק: על השאלה של גבולות ה-40 קילומטר.

<בני שיק: אין לנו כוונה להפוך את 40 הקילומטר לאפס-שבע, לשים את כל המעונות או גני-הילדים ממוגנים באופן מלא, אלא רק על-פי המרחבים המינימליים ההכרחיים שאנחנו מגדירים, שזה פחות או יותר 12 מטר למבנה.

<בני שיק: ואם תחליטו שאתם רוצים, אנחנו - - -

<דורון יחיאלי: לכיתה.

<בני שיק: לכיתה אחת בתוך המעון.

<בני שיק: אם תחליטו שאנחנו רוצים, אנחנו בשמחה נרחיב את זה, רק יש לזה משמעויות כלכליות מאוד כבדות בהיבט של הסיפור של זה.

<בני שיק: הייתי רוצה לגעת בשלוש נקודות נוספות שעלו כאן.

עליזה לביא: אני רוצה להבין, סליחה, ברשותך, שדרות כמשל, שדרות אפשר היה להמשיך בגני-הילדים, אפשר היה להמשיך בקייטנות במתנ"ס כי היה מיגון.

<בני שיק: נכון.

עליזה לביא: 50% מילדי שדרות היו בקייטנות.

<בני שיק: היו מוגנים מלא.

עליזה לביא: אשדוד זה לא היה הסיפור.

<בני שיק: לא.

עליזה לביא: כמו שאתה יודע, וגם אתה מבקר וביקרת, ואני מקווה שלא נחזור לסיפור הזה, אבל אי-אפשר היה להמשיך בשוטף.

עליזה לביא: אני לא רוצה להזכיר כמה אנשים לא הגיעו לעולם העבודה.

עליזה לביא: אגב, היה פער של 100% בין נשים שלא הגיעו לעבודה לגברים שלא הגיעו לעבודה, וגם הסיבה לפער הזה היא עניין של השולחן הזה.

עליזה לביא: אבל למשל עיר כמו אשדוד, למה כשאנחנו בונים היום, וזה המקום שלכם לבוא ולתת את ההמלצה שלכם לפחות - - -

<בני שיק: למה הכוונה להכניס את כל המדינה הזאת ולהפוך אותה למדינת מקלט?

<בני שיק: אנחנו אומרים לעצמנו מה אנחנו רוצים במינימום ההכרחי שאפשר יהיה לתפקד אתו.

<בני שיק: אחרי שישבנו דרך אגב עם המסגרות, מה לתת למעונות-יום, זו לא החלטה של פיקוד העורף לבד, היא התבצעה בעבודה מטה משותפת עם משרד הכלכלה ועם גופים נוספים.

<בני שיק: ההחלטה באיך מקיימים את זה או אם זה מספיק או לא מספיק אפשר לפתוח אותה ואפשר להגדיר שאנחנו רוצים מרחבים גדולים יותר, זה אפשרי.

<בני שיק: לך אני אומר שבעיני באפס-40 בזמן ההתראה שיש או במהלכים שהם חירום ניתן להצטמצם ובמירכאות "להצטמק" עם חוסר הנוחות ולהיכנס לתוך מרחבים מוגנים מספיק גדולים יחסית לכיתה.

<בני שיק: אנחנו יכולים להחליט להרחיב, זה באמת לא בעיה, זה עניין של נייר, רק העלות ביכולת של הרשות, של המשרדים, זה לא יתקיים, זה יהרוג את זה לגמרי.

<בני שיק: לכן, זה בסדר מבחינתי, מחר בבוקר כל הגנים מוגנים במדינת ישראל.

<בני שיק: הגיונית, קשה מאוד ליישם את זה, בלתי-אפשרי, לא נהיה מחוברים למציאות, לצרכים של הגופים, של הרשויות, של האזרחים וביכולת לממש את זה.

<בני שיק: אגיד פה עוד שני דברים בעייתיים.

<בני שיק: יש הרבה מאוד גנים שקיימים היום ואין להם מיגון, גם בטווח השבע-40.

<בני שיק: בגלל שלקחו מבנים קיימים, עשו להם שינוי ייעוד ונתנו להם רישיון עסק ללא בחינה מלאה של הצורך בהיתר.

<בני שיק: אני פונה פה לשלטון המקומי או למי שמנפק את רישיונות העסק.

<בני שיק: אסור שיפתח גן ללא מיגון.

עליזה לביא: על אפס-שבע אתה מדבר.

<בני שיק: לא, על כל מקום.

<קריאות: - - -

<בני שיק: לכל מקום, לא רק שבע-40, שבע על כל הארץ.

עליזה לביא: אוקיי, אז תחזור על זה.

<בני שיק: כשאתה מגיע לפתוח כזה גן אתה עובר דרך הרשות ודרך מספר גורמים ומקבל רישיון עסק.

<בני שיק: ברישיון עסק הזה לא נבחן נושא המיגון מכיוון שפיקוד העורף הוא לא תחנה ברישיונות העסק.

<בני שיק: אם הוא היה תחנה ברישיונות עסק כנראה שהוא לא היה חותם על התהליך הזה.

<בני שיק: גם בשינוי ייעוד בחלק מהמקרים הוא לא יכול להשפיע יותר מדי בשינוי ייעוד למבנה.

<בני שיק: לכן, אסור שיקרה מצב שפותחים גן-ילדים לבן-אדם פרטי או לגוף אחר שמפעיל אותו ללא מיגון צמוד, אחרת אנחנו נתקלים בזה במה שאת אומרת, בכל סבב הסלמה, בכל אירוע חירום יסגרו את הגן כי אין בו מיגון.

<קריאות: - - -

<מאירה בסוק: מה זה מיגון צמוד?

<רות דיין מדר: הוא מדבר על הגנים הפרטיים.

<דורון יחיאלי: מה את רוצה?

<דורון יחיאלי: גנים עירוניים של העירייה שבנתה את המעון כמעון ולא עשתה לו מיגון בכלל.

<דורון יחיאלי: לפני 30 ו-40 שנה לא דיברו על כל זה.

<ציפי רון: נכון, 40 ו-50 שנה, כן.

<בני שיק: עוד אמירה אחת מהניסיון שיש לי ברשויות.

<בני שיק: לא תתנו כסף מלא, לא יהיו גנים.

<בני שיק: לא יהיו.

<בני שיק: אני פשוט בונה עכשיו את כל הגנים בעוטף עזה ובחלק אחר בשבע-15.

<רות דיין מדר: זה מה שאת אמרת.

<בני שיק: אם לא יתוקצב מלא – אבל זה לא הצד שלי, אני עכשיו כאילו נציג הפיקוד, אבל מכיוון שאני מתעסק בעניין בניית הגנים הממוגנים או גנים אחרים בשבע-15 אחרי החלטת הממשלה האחרונה שהייתה לפני שנתיים, לא יהיה תקצוב מלא, בעיקר רשויות שהן פחות חזקות או ערים שהן לא מספיק יכולות לממן את התהליך הזה, לא ייבנה, גם לא ב-80%.

<בני שיק: תראו מה קורה במשרד החינוך, משרד החינוך מממן גם את הזמנים לכיתות אם שמתפתחות וגם את הבנייה המלאה.

<בני שיק: אגף הבינוי שלו בונה את כל בית-הספר מקצה לקצה.

<בני שיק: זאת אומרת, הוא נותן מפתח לרשות ואומר לה קחי על-פי פרוגרמה.

<בני שיק: נכון שהרשות מובילה את זה, השלטון המקומי שותף לזה, הוועדות וכו', אבל לרשויות קשה מאוד בנושא הבינוי, על אחת כמה וכמה באפס-שבע כשנכנס לזה גם נושא המיגון.

<בני שיק: בכלל אני אומר על אפס-שבע, מכיוון שהמדינה החליטה שהגנים יהיו ממוגנים, ראוי שהתקצוב שהיום מחליטים לתקצב יתקצבו מלא את המיגון, זה החלק הכבד בעניין של הבנייה ומשבע והלאה זה החלק היחסי.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: הערות?

עליזה לביא: מישהו שלא הקראתי שרוצה לדבר?

עליזה לביא: דורון.

עליזה לביא: גם את רוצה?

עליזה לביא: יש מישהו שלא דיבר שרוצה, רוצה?

עליזה לביא: אני כבר עוברת אליך.

<בני שיק: סליחה, עוד משהו על תכנון ובנייה.

<בני שיק: מכיוון שגם בזה אני קצת עסוק כי זה קשור אלינו, אפשר להשיג מהלכים מקוצרים לבניית הגנים, צריך להביא את ועדת התכנון, את בינת ואנשיה, הם יודעים לעשות את זה באופן מהיר דרך ועדות מקומיות וועדות מחוזיות ולפתור את הבעיה באופן מהיר.

<בני שיק: זה לא יכול לעבוד בפטור כמו המרפסות, אי-אפשר להשוות גן למרפסת.

<קריאה: לא, ברור שלא.

<בני שיק: יש תהליך מאוד מסודר, במיוחד ברפורמה ברישוי גם לתהליכים מקוצרים.

<דורון יחיאלי: אבל ממ"ד למרפסת אפשר להשוות.

<בני שיק: לממ"ד לא נותנים פטור.

<בני שיק: חבר'ה, יש מסלול מקוצר לממ"ד, לא נותנים פטור לממ"ד.

<ציפי רון: אתמול אישרו מיגוניות בהליך מזורז.

<בני שיק: מיגונית זה לא מיגון וזה לא ממ"ד.

<דורון יחיאלי: מיגונית לא תיקנית אז אין לך מה לעשות עם זה.

<ציפי רון: אישרו אתמול במועצה הארצית בהליך מזורז.

<בני שיק: מיגונית זה ליופי.

<ציפי רון: לא משנה, אבל אישרו.

<דורון יחיאלי: כן?

<דורון יחיאלי: יאללה.

<דורון יחיאלי: יש לי הערה אליך דווקא, בבאר-שבע יש לנו מעון חדש שבנינו עם ממ"ד, זה ארבע כיתות, 48 מטר.

<דורון יחיאלי: בא נציג פיקוד העורף, אמר: רק 15 ילדים יכולים להיות בממ"ד, את כל היתר תשלחו הביתה.

<מאירה בסוק: זרוק אותם הביתה.

<דורון יחיאלי: אז בשביל מה לבנות ממ"ד של 48?

<בני שיק: אין לי מושג על מה אתה מדבר, אבל מבטיח לבדוק.

עליזה לביא: תיקח עכשיו את הפרטים, בני.

<נעמי מורנו: הפרטים זה מעון באוניברסיטת בן-גוריון.

<קריאות: - - -

עליזה לביא: כי העדויות האלה, אתה יודע, אנחנו לא מדברים באוויר, אנחנו אחרי חודש וחצי מאוד - - -

<בני שיק: אגיד את זה בעדינות, אני רמ"ח מיגון, אחראי על כל המיגון, אין מעלי מיגון, יש רק בעיקר מתחתי.

<בני שיק: אם מישהו מאנשי אמר את זה, אבדוק למה, מבטיח.

<נעמי מורנו: אוקיי, נשמח לקבל תשובה.

<דורון יחיאלי: ויצו היה היחידי בעולם ובארץ שבנה מעון ממוגן מלא.

<דורון יחיאלי: זאת אומרת, לא רק הכיתות, אלא גם החצרות בשדרות.

<דורון יחיאלי: הבאנו כסף מחוץ-לארץ - - -

עליזה לביא: בגלל זה יכולנו לבקר בשדרות ולראות את הילדים נמצאים בבתי-הספר ובקייטנות, זה מה שלא ראינו בערים אחרות.

<דורון יחיאלי: למדו מאתנו פיקוד העורף, אבל משום מה יד אחת נפלה להם, הם עשו רק את המעון בלי החצרות, אז לחצרות היינו צריכים להביא מיגוניות בשביל להשלים את השהייה של הילדים.

<ציפי רון: יש 14 שנה טפטוף כל הזמן.

עליזה לביא: דורון, אבל בשדרות רק 50% מהילדים היו בקייטנות, אתה יודע למה?

עליזה לביא: כי המרחק בין מיגונית למיגונית הוא 20 דקות, ואימהות שלא יכולות להרשות לעצמן את התחבורה הציבורית או שאין להן רכבים לא שלחו את הילדים ונשארו אתם בבית.

עליזה לביא: אז גם על זה.

<דורון יחיאלי: נכון.

<דורון יחיאלי: במעון שלנו לא הייתה בעיה כזאת - - - ילדים נהנו מכל רגע.

עליזה לביא: אליעזר שוורץ, הכנת לנו את הדוח לדצמבר, ושם כתבת – אני יודעת שיש לך גם כמה דברים – שב-2012 "כחלק מאישור המלצותיה של הוועדה לשינוי כלכלי-חברתי החליטה הממשלה להגדיל את היצע המקומות במעונות ב-30,000 מקומות נוספים בתהליך שיימשך שש שנים, 2012 עד 2017" שזה אם היינו מתחילים בזמן.

עליזה לביא: להערכתך, אתה ממחלקת המחקר שלנו, עכשיו אתה שומע את הדברים, אני שואלת אותך, תן לי לוח זמנים, שמעתי את לוח הזמנים שלהם, אבל להערכתך, יש לך ותק על כולנו.

<אליעזר שוורץ: קטונתי מלנחש לוח זמנים.

עליזה לביא: לא לנחש אבל - - -

<אליעזר שוורץ: מצד אחד הממשלה החליטה להקדים את זה ל-2016, אבל בפרקטיקה ברור שלא יהיו 30,000 מקומות חדשים.

<אליעזר שוורץ: ואני חושב שגם הממשלה בעצמה לא - - -

<קריאות: לא שומעים.

<אליעזר שוורץ: על-פי הנוהל החדש מדובר על 2016 ולא על 2017.

<אליעזר שוורץ: כלומר, אפילו הקדימו בשנה את התוספת, אבל מדובר בהקצאה של הכסף, לא בהכרח בבינוי של המעונות.

<דורון יחיאלי: אפשר לעזור לך - 40 מעונות ב-2016.

<אליעזר שוורץ: אני לא חושב שמישהו מעריך פה שב-2016 תהיה תוספת של 30,000 מקומות בארץ.

<דורון יחיאלי: 40 מעונות ב-2016 במקרה הטוב.

<אליעזר שוורץ: מדובר על ההצעה של הבינוי, לא על המקום.

<אליעזר שוורץ: השאלה העקרונית על התקציב.

<אליעזר שוורץ: אנחנו מדברים על אותם 1.2 מיליארד שכבר דיברנו עליהם בעקבות טרכטנברג, אין פה בעצם תוספת תקציבית אם אני מבין נכון.

<מיכל צוק: זה אותם 1.2 מיליארד.

<אליעזר שוורץ: ואם באמת יש השתתפות גבוהה יותר בעלויות הבינוי, גם אם לא בסכומים שמדברים פה, אלא אתם בעצמכם עליתם מ-3.2 ל-3.6 ברמה מסוימת, אני כבר אומר שאי-אפשר לבנות את אותם 30,000 מקומות שטרכטנברג דיבר עליהם.

<אליעזר שוורץ: כלומר, זה לא מסתדר.

<אליעזר שוורץ: אתם משתתפים ביותר כסף ואותו סכום כולל ואותו מספר ילדים שהיה בטרכטנברג של 30,000, אז להבין את הנתון הזה.

<מיכל צוק: אצל טרכטנברג זה היו באמת אומדנים.

<מיכל צוק: עשינו עכשיו מחדש את האומדנים, נוכל להראות לך אותם אחר כך.

<אליעזר שוורץ: בסדר, נבדוק.

<אליעזר שוורץ: דבר שני, גם אחרי הבינוי של 30,000 המקומות עדיין מדובר סך הכול במקסימום 30% מהילדים משכבת הגיל הזאת.

<אליעזר שוורץ: האם יש תוכנית ממשלתית גם לשאר הילדים?

<אליעזר שוורץ: בחוק הפיקוח בזמנו דובר שהם יקבלו סבסוד גם בגנים פרטיים, אולי זה יכול לתרום גם ברמה מסוימת.

<אליעזר שוורץ: והשאלה הכי חשובה אולי, זה עדיין תלוי ברצון של הרשויות המקומיות.

<אליעזר שוורץ: כלומר, אם יש רשות מקומית שיש ביקוש למעונות זה לא אומר שיש רצון של הרשות לבנות.

<אליעזר שוורץ: האם יש צעדים ממשלתיים לעודד או אפילו להכריח רשויות ברמה מסוימת לבנות מעונות או שהממשלה תבנה אותם אם יש דרך לעשות את זה מבחינה טכנית.

עליזה לביא: אני יודעת שאת צריכה לצאת.

<יעל אנדורן: אני צריכה לצאת אבל אתייחס בכמה משפטים.

<יעל אנדורן: קודם כול, אני רוצה שוב להדגיש את החשיבות של הנושא, עולות כאן סביב השולחן מספר שאלות או תהיות לגבי יכולת הישימות של המהלך, ואני אומרת, בכל מהלך תמיד אפשר להסתכל על חצי הכוס המלאה או על חצי הכוס הריקה.

<יעל אנדורן: אני חושבת שבאמת נעשה פה צעד מאוד משמעותי, אם הוא מספק הזמן יגיד.

<יעל אנדורן: אבל אני חושבת שזה לא רק רצון טוב של הממשלה, אלא באמת מהלכים אקטיביים שבאים להקל על הפרוצדורה של הבינוי.

<יעל אנדורן: אנחנו, לשאלתך, לא נוכל להכריח רשות מקומית שלא רוצה לבנות מעון-יום לבנות מעון-יום.

<יעל אנדורן: אנחנו יכולים לתקצב את הנושא, להקל מאוד על האמצעים שיגרמו לרשויות המקומיות את אופן הקצאת הכסף, את הדרישות שאנחנו דורשים בהקשר של שעבודים או רשימת הערות אזהרה.

<יעל אנדורן: אבל רשות מקומית שלא תראה בזה משהו מספיק חשוב, מי שיצטרך לבוא אתה בדין-וחשבון זה התושבים שלה, זה לא אנחנו כממשלה.

<יעל אנדורן: הממשלה לא תבנה ישירות במקום הרשויות המקומיות מעונות-יום, זה לא יהיה המצב.

<יעל אנדורן: ולכן, כרגע אנחנו באמת לצורך העניין הקלנו על התהליך, לא נחליף אף אחד.

<יעל אנדורן: אני חושבת שבאמת בסופו של דבר אנחנו אלה שנצטרך לראות שזה עובד.

<יעל אנדורן: מה שנאמר פה, ונאמר בצורה ברורה, זה שנמשיך ללוות את התהליך ולראות איפה יש כשלים נוספים וצריך לטפל בהם.

<יעל אנדורן: עדיין יש פה אחריות, ובאמת בשלב הזה בעצם המקל עובר לרשויות המקומיות.

<יעל אנדורן: מי שיהיה הגורם שיצטרך גם לטפל בתהליכי התכנון, גם לתת כסף, גם לבנות את המעונות, זה יהיה הרשויות המקומיות.

<יעל אנדורן: ועכשיו באמת מאוד חשוב שתהיה מודעות בקרב הרשויות המקומיות, שבאמת תהיה נכונות מצד הרשויות המקומיות לבנות.

<יעל אנדורן: לגבי התקציב, אמרנו מראשית הדיון, אנחנו פה מדברים לא על התחייבות להקצאה של כסף חדש אלא על כסף שכבר תוקצב, אבל למעשה התקצוב הזה לא הגיע לאף אחד, לכן זה לא היה בעל ערך.

<יעל אנדורן: אני כן אומרת מה שאמרתי בראשית הדיון, כמובן שאנחנו רואים לנגד עינינו את תקציב המדינה ואנחנו מחויבים להיות אחראים ברמה הפיסקלית, אבל הנושא הזה הוא באמת נושא שאנחנו רואים בו חשיבות מאוד גדולה.

<יעל אנדורן: ולכן, אם נראה שזה עובד, שהכספים מוקצים ושאכן באמת הרכבת הזאת יוצאת לדרך, אז בהחלט נהיה מוכנים לקיים דיון תקציבי לראות איך אפשר גם להגדיל את זה.

<יעל אנדורן: אי-אפשר, גם אגב אם היינו עכשיו מכפילים את התקציב הזה, אין יכולת ביצוע לעבור ביום אחד מבנייה של שני מעונות-יום לבנייה של 800, זה גם לא נכון.

<יעל אנדורן: יש פה סכום תקציבי מאוד גבוה שנמצא, נתחיל לעבוד אתו, נראה שזה עובד, נראה שזה יוצא.

<יעל אנדורן: אגב, הייתי מופתעת אם כולם היו אומרים: תראו, לא יהיו יותר בעיות וזה מחר בבוקר יוצא לדרך, אני בטוחה שזה לא המצב.

<יעל אנדורן: אני חושבת שיש פה הקלה שצריך להתחיל לראות ולהתקדם משם.

<יעל אנדורן: אז אני באמת רוצה להגיד שוב, תודה.

<יעל אנדורן: לא ציינו את זה בראשית הדיון, אני ומיכל נמצאות פה בדיון הזה אומנם, אבל יש הרבה מאוד אנשים, גם במשרד הכלכלה וגם במשרד האוצר, באגף תקציבים - - -

עליזה לביא: ובשלטון המקומי.

<יעל אנדורן: בשלטון המקומי, שבאמת עשו פה עבודה מאוד מאוד משמעותית בשביל שנוכל להיות פה היום ולטפל בזה.

<יעל אנדורן: אז באמת אני חושבת שמגיעה להם תודה, ובהחלט נעשתה פה הרבה מאוד עבודה שהביאה למצב שבו אנחנו נמצאים היום.

<דורון יחיאלי: יש סיכוי שתממנו מלא פעם?

<מאירה בסוק: זהו, מימון מלא.

<יעל אנדורן: נאמר פה 2.8, מיכל תתייחס לזה.

<יעל אנדורן: מדובר על תעריף הבסיס.

<יעל אנדורן: על התעריף הזה כמובן כמו שאתם מכירים ממוסדות חינוך - - -

<דורון יחיאלי: מימון מלא, בלי לחפש סיבות.

<יעל אנדורן: תראה, תמיד, גם בגני-ילדים, גם במוסדות חינוך הממשלה מתקצבת לפי תעריף נורמטיבי.

<יעל אנדורן: יש פה עניין שלא צריך להיכנס לאופן – אני מכירה את זה מעברי במשרד האוצר, מלא זו שאלה כמה זה עולה לעומת כמה הממשלה צריכה להכיר.

<יעל אנדורן: אנחנו בהחלט עשינו פה תיקון ביחס למה שהיה קודם והכרנו פה בהרבה מאוד עלויות שבעבר לא היו מוכרות.

<דורון יחיאלי: 2.8, 2.9 זה המספר הידוע.

<יעל אנדורן: 2.8 זה הבסיס.

<מיכל צוק: זה הגיע כמעט ל-3.7, 3.669, אתייחס.

<דורון יחיאלי: זה מספר ידוע משנים.

<יעל אנדורן: מיכל תתייחס לזה.

<יעל אנדורן: התעריף הממוצע גבוה משמעותית מהמספר 2.8.

<יעל אנדורן: ואני באמת רוצה לאחל לנו בהצלחה.

<יעל אנדורן: ואני חושבת שההצלחה של המהלך הזה תהיה בסופו של דבר הצלחה של כל מי שעסק במלאכה.

עליזה לביא: אנחנו באמת מברכים.

עליזה לביא: אני מודה לך שלקחת את המושכות, גם בעשייה, גם בהצהרה פה על הליווי ולראות שבאמת הדברים מתמשכים, זה לא מובן מאליו.

עליזה לביא: אני רוצה להודות לך ולמשרד האוצר ולשר האוצר, אבל המקום הזה גם ברמה ההצהרתית של הממשלה, לקחת את השנה הזאת – וגם של השלטון המקומי, גם כמובן שלכם, משרד הכלכלה – כשנת הבינוי של המעונות כנושא לאומי.

עליזה לביא: ההזנחה הפושעת שהייתה פה בשנים האחרונות, כשל ביורוקרטי מתמשך, והנה, אתם מציבים בפנינו את החגיגה שמצאנו את הפתרון.

עליזה לביא: אז הפתרון, אני מקווה, באמת קיים, אבל גם דורש ליווי והנחיה וראייה כוללת על כל מנעד האוכלוסייה בחברה הישראלית והרשויות המקומיות השונות והארגונים ומקומות העבודה ועוד כל מה שלא דיברנו, ותכף תתייחסי לדברים הללו.

עליזה לביא: אבל אני רוצה רק לשאול אותך, מנכ"לית האוצר, האם לפחות אולי אפילו לתחום את זה לזמן, אבל במקום הזה של הסיוע שלכם, כי היה והתוכנית הזאת לא רואים אותה קורית כי כל ההערות פה שנאמרו לגבי מימון מלא, לגבי זה וזה, מה אנחנו עושים?

עליזה לביא: האם יש תוכנית מגירה של זמן, אוקיי, שנה לא קרה שום דבר, מה אנחנו עושים?

<יעל אנדורן: אנחנו מתכננים להמשיך וללוות את זה.

<יעל אנדורן: אחרי שהרשויות המקומיות הגישו את הבקשות, כמו שמיכל אמרה, בחודש ספטמבר אנחנו נראה, יהיה לנו פידבק ראשוני וכמובן שנמשיך ללוות את זה בדיוק כמו שבמהלך החודשים האחרונים קיימנו הרבה מאוד ישיבות על מנת ללוות את זה ולהביא את זה היום.

<יעל אנדורן: אני אומרת את זה שוב, נמשיך ללוות את זה, לראות שהדברים קורים, ונראה אם באמת יש חסמים נוספים שצריך לטפל בהם.

עליזה לביא: אוקיי, אנחנו פה.

<דורון יחיאלי: תקצבי זמן, עוד שלושה חודשים, כמה בקשות, כמה הבטחות ותראי מה יהיה.

עליזה לביא: אז נבקש את זה לפרוטוקול.

<דורון יחיאלי: זה לא יהיה.

<יעל אנדורן: אם מותר להעיר.

<דורון יחיאלי: לא בגלל שלא רוצים.

<דורון יחיאלי: כי צריכים להשיג את ההשלמה למימון, אז זה תקציב, וזה להביא לארגונים, תביאו אתם את התרומות בשביל שנוכל להשלים.

<יעל אנדורן: מעבר לזה שנגיד שנמשיך ללוות את זה ולזהות אין לי מה להגיד כרגע.

<יעל אנדורן: מה שזיהינו עד עכשיו טיפלנו.

<דורון יחיאלי: בסדר, אבל תיקחי בחשבון שזאת תהיה התמונה.

<יעל שמרגד: אולי גם ראשי רשויות לא מתחילים לבנות כי הם יודעים שאין להם את הכסף להשלים את הבנייה.

עליזה לביא: כן, ציפי.

<ציפי רון: תראו, היום זה לא סוד שיש ראשי רשויות שמעדיפים בהקצאות קרקע חדשות לא לבנות שכונות מגורים בגלל העלויות הגבוהות לרשות המקומית בצורך לתקצב בתי-ספר וגני-ילדים ומעונות, והם מעדיפים לייעד את השטחים לתעשייה, לתעסוקה, למסחר וכן הלאה, כי אז הארנונה הרבה יותר גבוהה, הרשות מרוויחה הרבה יותר.

<ציפי רון: כשהיא צריכה לבנות מוסדות חינוך, ובמיוחד מעונות, זאת הוצאה עצומה לרשות, אז היא מעדיפה את הרווח היותר מהיר בהקצאת שטחים לשימושי קרקע אחרים.

<ציפי רון: לכן, אני חושבת שיש לנו כאן בעיה מעבר לפערים בין הסכום שמוקצה היום להקמת מעון לבין מה שזה עולה בפועל.

<ציפי רון: אני חושבת שיש לנו כאן בעיה.

<ציפי רון: ואני רוצה מאוד לברך על ההתקדמות ועל העבודה שנעשתה, אבל בגלל המצב שאליו הגענו, וכל מי שרוצה לרשום ילד במעון באזורים מסוימים בארץ ולא מוצא מעון ונאלץ ללכת לגנים פרטיים ולשלם סכומים עצומים והילדים בתנאים לא תנאים מבין את זה.

<ציפי רון: אני חושבת שצריכה להיות כאן החלטה הרבה יותר מערכתית לטיפול בעניין הזה.

<ציפי רון: בשנות ה-90 עם גלי העלייה הגדולים היה צריך לתת פתרון של מגורים לאוכלוסייה של העולים החדשים, הוקם צוות פעולה שתקף את הנושא מכל ההיבטים, כולל התכנון, כולל הקצאת הקרקע, כולל האישורים המהירים וכן הלאה.

<ציפי רון: אני חושבת שאם לא תיעשה פה פעילות ברמה הזאת המערכתית שהיא הרבה יותר מעמיקה אנחנו נישאר באותה מציאות של הפערים בין ההקצאה לבין העלות בפועל, תהליכי המימוש האיטיים וכן הלאה.

<ציפי רון: ואנחנו נישאר עם הבעיה.

<ציפי רון: לכן, אני חושבת שצריך אולי לעשות עוד צעד אחד כדי לקדם את זה בצורה מעשית, וכמובן לבחון בפרקי זמן מאוד קצרים מה קורה ומה ההתקדמות שמתרחשת בעניין.

<ציפי רון: אחרת נמצא את עצמנו בדיון כזה עם עוד עבודת צוות ועוד עבודה מערכתית, אבל היסודות, ההקמה, הניהול והאכלוס בפועל יישארו רחוקים מתמיד.

עליזה לביא: תודה, תודה רבה.

עליזה לביא: מלי, רצית, מנהלת אגף בכיר על מעונות-יום במשרד הכלכלה.

<מלי שטריגלר: רק רציתי להשיב בנושא הזה, שלפחות מה שאנחנו לוקחים על עצמנו מעבר לכל התחלת הנוהל המצוין הזה זה באמת מעקב עקבי כל הזמן ותמידי בשביל לראות מה קורה, אם יש תקלות, אם יש חסמים, אם יש דברים שצריכים לשחרר.

<מלי שטריגלר: אנחנו בהחלט מתכוונים לדאוג שהרשויות יבצעו.

<מלי שטריגלר: יש אפילו בונוסים למי שיעבוד מהר.

עליזה לביא: אז בואי נחזור אלייך.

עליזה לביא: איך אנחנו עונים על כל השאלות שנשאלו, ומה אנחנו עושים באמת כדי שמחר, כמו שאמרתם, פתחתם ואמרתם: מחר אפשר לצאת לדרך, לא מחר, עוד שבועיים.

עליזה לביא: איך יוצאים לדרך?

<מיכל צוק: אפשר גם מחר.

<מיכל צוק: אני פשוט חושבת שיותר נכון לתת טיפה זמן של התארגנות, זה נראה לי ראוי.

<מיכל צוק: תראו, אני מקווה שאני מתייחסת לכל הנקודות כי רשמתי לעצמי.

<מיכל צוק: קודם כול, אני חושבת שצריך להדגיש, עוד פעם כי זה עולה: אתם עכשיו לא תבנו, ואני אומרת את מה שאמרתי כבר קודם, אנחנו לא בונים, אנחנו מתקצבים עכשיו.

<מיכל צוק: לשמחתי, כבר לא במבחני תמיכה אלא באמת בנוהל של תקצוב שהוא הרבה יותר פשוט והרבה יותר נגיש.

<מיכל צוק: אבל באמת יצטרך להיות כאן מהלך מאוד משמעותי של הרשויות כדי לשים את הנושא הזה בראש סדרי העדיפות.

<מיכל צוק: כי למיטב ידיעתי, ואני שומעת את זה הרבה, גם לגני-ילדים וגם לכיתות בתי-ספר לא שמעתי שהשלטון המקומי מקבל 100% ממה שהוא רוצה, כי יש פערים.

<מיכל צוק: כאן עשינו מהלך בנושא של העלות, שהוא שיפור מאוד משמעותי, בוודאי ביחס לעלות שהייתה ב-2011 וב-2012, שאותה לדעתי הארגונים מכירים, שזה עמד אז על לא יותר מ-2.5 מיליון שקל.

<מיכל צוק: אנחנו בעצם מכירים היום בעלות המקסימלית שנכיר בה, זה עלות שמתקרבת ל-3.7 מיליון שקלים שכוללת בתוכה את עלות הבסיס של 2.8 ועליה תוספות.

<מיכל צוק: בכל זאת אפרט, כשנתקלים בשיפועים של הקרקע, כשנתקלים בצורך בחיפוי אבן כשיש דרישות חוקיות כאלה, כשנתקלים בכל הנושא של ביסוס שנדרש בקרקע של הכלונסאות, הדברים האלה נמצאים בנוהל החדש ובאמת מעלים את העלות.

<מיכל צוק: גם הלכנו צעד נוסף קדימה בהקשר הזה, ולרשויות באמת חלשות באשכולות 1 עד 4 הם ייתקלו בבעיות של תשתיות היקפיות, ממש נתנו גם לזה הכרה בעלות נוספת בבדיקה, כמובן, פרטנית של כל רשות ורשות, כי שם באמת יש שונות מאוד גדולה במה שהרשות נתקלת.

<מיכל צוק: כלומר, בהחלט עשינו מהלך משמעותי.

<מיכל צוק: אתם אומרים כאן שהוא לא מספיק.

<מיכל צוק: אז שוב פעם, אמרה יעל, אני אומרת את זה גם כאן, אנחנו כאן, ננסה יחד אתכם לראות, כי אנחנו גם רואים נתונים של עלויות בנייה, בחלק מהמקומות זה עולה יותר, בחלק מהמקומות זה עולה פחות.

<מיכל צוק: אנחנו באמת חושבים שצריך להכיר כאן בעלות נורמטיבית, לא אמרנו שהיא 100% של העלות, אלא בעלות שהתקדמנו והכרנו והגדלנו אותה בצורה משמעותית.

<מיכל צוק: אבל שוב פעם, אנחנו כאן כי בסוף המטרה שלנו היא שהמעונות ייבנו.

<מיכל צוק: המטרה שלנו לא שיהיה נוהל נורא יפה, אלא המטרה שלנו - - -

עליזה לביא: - - - עד שלא יהיה אנחנו לא נתחיל לבנות.

<מיכל צוק: לא אומרים לי את זה ולא שמעתי את זה, ועשינו באמת תהליך מאוד מאוד מאוד מקיף עם מרכז השלטון המקומי ועם ראשי רשויות שישבו אצלי בחדר מספר רב של פעמים בדיונים וקידמנו את הנושא.

<מיכל צוק: אני אומרת עוד פעם, אף פעם אין 100%, אני לא מדברת על הכסף, יכול להיות שפספסנו כאן משהו, יכול להיות ששכחנו כאן משהו, אנחנו כאן, ואמרתי את זה גם לפני כמה חודשים.

<מיכל צוק: ואני שמחה שאנחנו יודעים לבוא היום ולהראות שכשאנחנו אומרים שאנחנו כאן ומתכוונים לעשות שינויים אז אנחנו באמת באים עם שינויים ועם שינויים משמעותיים.

<מיכל צוק: ואם עדיין יהיו דברים שיהוו חסם בפני הבינוי אז אנחנו כאן כדי לטפל בהם ולהסיר אותם בכל ההיבטים.

<מיכל צוק: שאלתם עוד כמה שאלות פרטניות ואני רוצה להתייחס.

<מיכל צוק: נשאלה כאן שאלה לגבי הסבת מבנים.

<מיכל צוק: הנוהל מתייחס גם לבינוי של מעונות חדשים, גם להרחבה של מעונות קיימים וגם להסבה של מבנים, ולכל אחד מהם יש באמת מענה הכי פשוט שיכלנו לתת כדי לתת את המענים הטובים לכל מגוון האפשרויות.

<מיכל צוק: הנוהל מתייחס רק לנושא של רשויות מקומיות מאחר שאנחנו יודעים לעשות תקצוב ולא תמיכה רק לשלטון מקומי, אנחנו לא יודעים לתת תמיכה לארגונים - - -

<דורון יחיאלי: תלמדו.

<דורון יחיאלי: מה זה לא יודעים?

<מיכל צוק: זה לא עניין שנלמד.

<מיכל צוק: לפי מה שהוצג בפנינו אחרי הרבה הרבה איטרציות, וגם זה לא היה פשוט, אין תקצוב לארגונים.

<מיכל צוק: מדינת ישראל יודעת לעבוד בתקצוב מול רשויות מקומיות.

<מיכל צוק: אבל בעצם מה אנחנו דורשים?

<דורון יחיאלי: למה משרד החינוך כן יודע?

<מיכל צוק: מה אנחנו דורשים?

<מיכל צוק: אנחנו בעצם דורשים מהרשות, בצורה הרבה יותר פשוטה ממה שהיה בעבר, שהיא תתחייב בפנינו שיש לה את הזכויות שמאפשרות לה להפעיל מעון עשר שנים, שיש לה את הזכויות בקרקע.

<מיכל צוק: כלומר, בניגוד לעבר שבמבחני התמיכה היינו צריכים לראות את כל המסמכים, אנחנו בעצם מסתפקים באישור בעצם, בהצהרה של ראש הרשות ושל היועץ המשפטי ושל הגזבר, שיש לו לעשר שנים את הזכויות הנדרשות כדי להעמיד שם מעון.

<מיכל צוק: וכאן אני חושבת שזה מה שבעצם יאפשר לרשות – אם יש צורך במקום עבודה מסוים ומקום העבודה מעוניין להפעיל את התקופה שנדרשת, כי לא נתקצב בינוי לפחות מעשר שנים, זה לא סביר, אבל מעוניינים להפעיל עשר שנים מעון, אז יוכלו להתקשר, בין אם זה בשכירות ובין אם זה בדברים אחרים, ולהצהיר בפנינו שיש להם את הזכויות הנדרשות כדי להיות עשר שנים.

<מיכל צוק: ואני חושבת שזה יאפשר גם את הדברים האלה, למרות שזה לא תקצוב ישיר שלנו למעסיק.

<מיכל צוק: אז באמת יצטרכו לעבור כאן דרך השלטון המקומי.

<מיכל צוק: ואני חושבת אגב, שיש בזה גם יתרונות, כלומר, לקיחת אחריות כאן של שלטון מקומי של הרשויות המקומיות גם על התחום של אפס עד שלוש הוא לא דבר - - -

<ציפי רון: עשר שנים זה כולל את הבנייה?

<ציפי רון: זה כולל את תקופת הבנייה?

<מיכל צוק: לא.

<מיכל צוק: עשר שנים לתקופת הפעלה, כמובן.

<ציפי רון: עשר שנים לתקופת הפעלה.

<מיכל צוק: מהרגע שיש מעון אנחנו דורשים עשר שנים של הפעלה, שזה לא 25 שנה שדורשים הרבה פעמים.

<מיכל צוק: אנחנו דורשים עשר שנים לפחות.

<מיכל צוק: אז אני חושבת שבהקשר הזה זה יכול להוות מענה.

<מיכל צוק: אם יהיו למישהו רעיונות נוספים נשמח לשמוע.

<מיכל צוק: לגבי כל הנושא של שכר דירה וכו' - יש התחייבות בנוהל כפי שהיה בעבר, אותה התחייבות קיימת, שלא לקחת מהמפעילים תמורה במעונות שמימנו בעצם את הבנייה שלהם מבחינת האחזקה של מבנה המעון באופן שוטף.

<מיכל צוק: מבחינת העסקה פוגענית עלתה כאן שאלה.

<מיכל צוק: אז אגיד בכובע נוסף שלי, בעצם בתחומי אחריותי נמצא גם מינהל הסדרה ואכיפה, אנחנו אוכפים היום חוקי עבודה בצורה מאוד מאוד משמעותית במדינת ישראל.

<מיכל צוק: גם כאן זה תחום שחלה בו בשנתיים האחרונות ממש מהפכה, חקיקה חדשה שמאפשרת לנו בעצם לאכוף בצורה הרבה יותר אפקטיבית, גם תוספת של מאות של תקנים, 120 תקנים נוספים למינהל הסדרה ואכיפה לצורך אכיפת חוקי העבודה, ככה שאם יש תלונות או מישהו - - -

עליזה לביא: מועסקי קבלן אלה שנוספו?

<מיכל צוק: לא, תקנים של עובדי מדינה.

<מיכל צוק: באמת, הרחבה מאוד משמעותית, אם נקבל תלונה או נזהה מקומות שבהם יש בעיה מערכתית אז באכיפה יזומה נדע להתמודד עם זה.

<מיכל צוק: ואני חייבת להגיד, אנחנו רואים היום תוצאות מאוד מאוד משמעותיות מבחינת האפקטיביות של האכיפה, אז אני חושבת שזה עונה לשאלה הזאת.

<מיכל צוק: אני חושבת שהתייחסתי לכל הדברים, אלא אם כן יש עוד דברים.

<יעל שמרגד: נעמי מורנו העלתה את הנושא של הרשויות שמפרסמות מכרזים שבהם הארגונים שמבקשים להפעיל נדרשים להשתתף בעלות בניית המעון ולא עניתם.

<נעמי מורנו: כתנאי להפעלה.

<יעל שמרגד: כדי לקבל אותם להפעלה.

<דורון יחיאלי: השלמה לעלות המינהל.

<מיכל צוק: הנוהל לא נכנס למערכת היחסים של הרשות מול קבלני הביצוע שלה.

<מיכל צוק: אנחנו מוודאים שאת הכספים, וזה חלק מתנאי התשלום כמו שמקובל בנהלים אחרים, שכשאנחנו מעבירים כסף אז חלק ממה שיידרשו להראות לנו באבן הדרך הבאה זה לראות שבאמת אותו כסף ששילמנו הועבר לקבלן.

<מיכל צוק: כי אנחנו גם רוצים בכובעים אחרים של משרד הכלכלה ושל הממשלה רוצים לראות שבאמת תנאי התשלום והתזרימים קורים בזמן ושבאמת יש ביצוע.

<מיכל צוק: אבל מעבר לזה אנחנו לא נכנסים.

<דורון יחיאלי: למה משרד החינוך יודע להעביר לארגונים כסף ואתם לא?

<דורון יחיאלי: זה ממשלה אחרת?

עליזה לביא: מה לגבי העלייה במיגון?

<מיכל צוק: אז אמרתי עוד פעם, אנחנו מבחינת עוטף עזה אפס עד שבע, מה שלא היה בעבר, נכיר בעלויות המיגון בתוך הנוהל הזה, זה דורש עוד טיפה עבודה.

עליזה לביא: מה זה נכיר?

עליזה לביא: רק תסבירו לנו, עכשיו שומעת אותך - - -

<מיכל צוק: אם תגיע רשות מעוטף עזה ותבנה מעון, והמעון הזה - - -

עליזה לביא: ומה לגבי הארגונים?

<מיכל צוק: אז אני אומרת עוד פעם, אנחנו עובדים רק מול הרשות, אז אין כאן שום בעיה.

עליזה לביא: וגם לא בעניין הזה של המיגון?

<מיכל צוק: בכלל, כן, כן, כל נוהל התקצוב.

<מיכל צוק: כשהיא תגיש, תבוא אלי - - -

<קריאה: קיימים ארגונים בשטח, אז למה לא לתת את הדעת?

<מיכל צוק: רגע, נזכרתי בעוד עניין כדי להסביר את התהליך כי דובר על לוחות זמנים, אבל כשתגיע אחת מרשויות עוטף עזה ותגיש בקשה לבינוי, הבנוי שלה, נצטרך לשבת ולדייק את הפרטים.

עליזה לביא: למה לא להחליט שמאפס עד שבע כל המעונות עוברים מעון מעון, ארגון, עירייה, אני לא מבינה, למה אי-אפשר - - -

<מיכל צוק: לא הבנתי מה זה ארגון עירייה.

עליזה לביא: את אומרת שאת לא עובדת מול ארגונים אלא רק מול רשויות מקומיות.

<מיכל צוק: אנחנו יודעים לתקצב רשויות מקומיות, כל רשות, אני אומרת בצורה נורא ברורה כי לא ברור לי מה לא מובן.

<מיכל צוק: רשויות בעוטף עזה ממוגנות, יש הנחיה של פיקוד העורף והם צריכים להיות ממוגנים.

<מיכל צוק: עד עכשיו הייתה שאלה: מי נושא בעלות של הדבר הזה, באנו ואמרנו: העלות מוכרת בתוך הנוהל.

<מיכל צוק: בתוך הנוהל תהיה הצהרה של מיגון.

עליזה לביא: מעון של ויצו מאפס עד שבע.

<מיכל צוק: מעון של ויצו, ויצו הוא המפעיל, אני לא יודעת לתת בינוי – המעונות-היום, עוד פעם, זו שאלה אחרת, יכול להיות שעכשיו אני מבינה למה את מכוונת.

<מיכל צוק: בגדול, כל המעונות בעוטף עזה אמורים להיות ממוגנים, איפה שיש פערים אמורה להתבצע לפי החלטות הממשלה עבודה.

עליזה לביא: בני, כמה מעונות לא ממוגנים?

<בני שיק: שבעה.

עליזה לביא: שבעה לא ממוגנים, למי הם שייכים?

<בני שיק: שדות-נגב - - -

<מיכל צוק: וגם שם הייתה עכשיו החלטת ממשלה שמה שהיה יכול להיות – אני אומרת עוד פעם, מה שהייתה הבעיה - - -

<בני שיק: למי הם שייכים?

עליזה לביא: לאיזה?

עליזה לביא: לארגונים או למועצות?

עליזה לביא: למי הם שייכים?

עליזה לביא: כלומר, אני לא מבינה למה את השבעה האלה – מוצאים כסף לכל דבר, סליחה.

<בני שיק: שער-הנגב, שדות-נגב, חושן - - -

עליזה לביא: שבעת המעונות האלה – מה זה משנה לי עכשיו למי הם שייכים, אני לא מבינה את זה.

<מיכל צוק: אני לא מבינה את השאלה עוד פעם.

<מיכל צוק: הייתה החלטת ממשלה, אני אומרת - - -

עליזה לביא: את אומרת שאת יכולה לתקצב רק את מה ששייך לרשות מקומית, נכון?

<מיכל צוק: לא, אני אומרת שני דברים: על הנוהל החדש אמרנו שיש כאן בשורה מאוד משמעותית - - -

עליזה לביא: עזבי נוהל חדש עכשיו, עזבי.

עליזה לביא: אני רוצה לדעת על השבעה האלה.

<מיכל צוק: רגע, אני רוצה להתייחס למה שאת אומרת.

<מיכל צוק: אני לא יודעת על איזה שבעה את מדברת, אני יודעת שראינו - - -

עליזה לביא: הוא יגיד לך, סליחה, מיכל, הוא יגיד לך.

<מיכל צוק: רק רגע, רגע.

<מיכל צוק: אני יודעת להגיד שני דברים שהממשלה עשתה בדיוק בנושא הזה: אחד, במעונות שזיהינו עם פיקוד העורף ועם ראשי הרשויות שיש בעיה בספטמבר לפתוח שנה העברנו עכשיו החלטת ממשלה כדי להעביר להם את ההתחייבות ואת הכסף המהיר כדי שיוכלו לפתוח כמה שיותר מהר, וזה המעון שהיה בניר-עם ויש שם את תושייה וזמרת, זה היה אלה.

<מיכל צוק: כל השאר - - -

עליזה לביא: זאת אומרת, השבעה האלה מכוסים במה שהיא אמרה עכשיו?

<בני שיק: מה שמכוסים במה שהיא אמרה עכשיו אלו שלושה שהייתה אתם בעיות מלכתחילה ועוד שלושה.

עליזה לביא: איזה מזל שאתה פה.

<בני שיק: אבוא כל פעם שתגידי לי.

עליזה לביא: התחייבת.

<בני שיק: הכיתה בשדרות עם - - -

<מיכל צוק: גם על שדרות יש החלטת ממשלה ייעודית שנתקצב.

<מיכל צוק: הם צריכים להגיש את הבקשה, לבנות ואנחנו נאשר אותה.

עליזה לביא: הבנתי.

עליזה לביא: מה שהם מסכימים הם מסכימים.

עליזה לביא: איזה מהשבעה לא מקבל מענה עד ה-1 בספטמבר?

עליזה לביא: זאת שאלתי.

<בני שיק: כל השבעה.

עליזה לביא: לא מקבלים מענה?

<בני שיק: מה שעבר בהחלטת הממשלה האחרונה אלה היו גני-ילדים בשדרות שלא היו חלק מהתהליך; ניר-עם, הפער שהיה בין הבנייה הממוגנת שהייתה בו ובין הפיתוח הסביבתי שהיה צריך לקרות שם; גם בתושייה שלא נספר מלכתחילה בתהליך עצמו.

עליזה לביא: אז מה אנחנו עושים?

<מיכל צוק: לא על-ידינו.

<מיכל צוק: אני אומרת עוד פעם, כל בקשה שתגיע אלינו לבינוי, אני לא יודעת, אני לא פיקוד העורף, לא יודעת ללכת לבנות מעון, אני יודעת להגיד היום בצורה נורא ברורה שכל מעון בעוטף עזה שיגיד לנו: אני צריך הסבה או הרחבה או בינוי של מעון יקבל גם את החלק המיגוני, לכן אני לא מבינה את השאלה בכלל.

<קריאות: - - -

<יעל אנדורן: - - - אצלנו.

<יעל אנדורן: התחייבנו לטפל בהם עד תחילת שנת הלימודים.

<מיכל צוק: הנוהל נותן לזה בדיוק - - -

<בני שיק: אני מוכן לעזור.

<בני שיק: אנחנו מוכנים לקבל את המשאב של כל השבעה האלו ונבנה את זה.

עליזה לביא: בבקשה.

<קריאה: אתם לא נותנים להם.

<יעל אנדורן: אנחנו נותנים, אנחנו - - -

<מיכל צוק: אני מציעה ככה, בנושא של המיגון - - -

<קריאות: - - -

<בני שיק: בנינו עד עכשיו 177 - - -

<מיכל צוק: אם בניתם 177 למה לא בניתם את השבעה הנוספים?

<בני שיק: מכיוון שהשבעה קמו אחרי החלטת הממשלה כשלא תוקצבו במיגון שהיו צריכים לתקצב אותם והם נשארו בלי.

<בני שיק: אני גם מזכיר לכם עד האירוע האחרון – למשרד הכלכלה אין אגף בינוי, לא תקצבו הקמת מעונות.

<בני שיק: לא הייתה הקמת מעונות.

<בני שיק: היה מישהו שמחליט: תבואו עם מבנה ואנחנו נאפשר לך את הבנייה.

עליזה לביא: מיכל, אי-אפשר להשאיר את זה באוויר.

<מיכל צוק: לא.

<מיכל צוק: אני לא חושבת שזה נשאר בכלל באוויר.

<מיכל צוק: אני חושבת שיש כמה החלטות ממשלה רלוונטיות, יש החלטה על שדרות שאמורה להיות בינוי, ויש החלטה - -

<בני שיק: זו דוגמה מצוינת למיגון בתים ביישובים.

<מיכל צוק: - - שלנו כאן

<מיכל צוק: מעבר למעונות של ניר-עם ושל תושייה וזמרת שכבר העברנו את הכסף, שכל מי שיגיש בקשה נטפל בו בדיוק כולל המיגון.

<מיכל צוק: חוץ מזה יש החלטת ממשלה – וגם פיקוד העורף מכיר אותה וגם משרד האוצר מכיר אותה – שדיברה על זה שצריך לעשות בדיוק מיפוי של הצרכים בעוטף עזה של הדברים האלה.

<מיכל צוק: ומאחר שהיא קבעה לוחות זמנים מאוד ברורים, הממשלה מתכוונת לעמוד בלוחות הזמנים האלה, לעשות את המיפוי ולתת להם מענה.

<מיכל צוק: אני לא יכולה להגיד דברים יותר ברורים.

<בני שיק: אפשר לקבל את המיפוי עוד 20 יום.

עליזה לביא: בבקשה.

<מיכל צוק: מצוין, נשמח.

עליזה לביא: תעביר את זה למיכל ואנחנו נבוא לסיור.

<בני שיק: הלוואי והכסף היה עובד באותה מהירות.

<יעל אנדורן: כבר העברנו, הכסף עבד מאוד מהר.

<יעל אנדורן: כבר העברנו מה שהתחייבנו.

<אליעזר שוורץ: מה קורה עם כל מה שהוקצה כרגע גם לארגונים וגם לרשויות?

<קריאות: - - -

עליזה לביא: תעדכן אותנו.

<מיכל צוק: אגיד עוד שני דברים.

<מיכל צוק: אחד ששאלתם, אני חושבת שהייתה כאן מתוך השאלות שעלו, שאמרו שזה ייקח עכשיו המון זמן לתכנן ואז לא יוכלו להגיע לבינוי, אני רוצה להסביר עוד פעם את הנוהל.

<מיכל צוק: לנוהל יש שני חלקים: חלק של תכנון וחלק של בינוי.

<מיכל צוק: כדי לקבל את תקציב הבינוי מגיעה רשות שהיא כבר מוכנה עם היתר בנייה ביד, ואז כל התהליכים שתיארתם קודם של משך ההתארכות, בכלל הסיפור יהיה אחרינו.

<מיכל צוק: תגיע עם היתר, תוכל לצאת לדרך, ואז נקבנו בלוחות זמנים מאוד מהירים שהיא צריכה בעצם לבוא ולסיים את הבנייה ביחד עם השלטון המקומי.

<מיכל צוק: ועשינו גם עבודה נוספת כדי לראות שזה יהיה גם ריאלי כשניתן תוספת תשלום, בעצם נכיר בעלויות יותר גבוהות עד 100% מהעלות שאנחנו מכירים בה, מהעלות הנורמטיבית למי שיבנה מאותו רגע תוך 12 חודשים.

<מיכל צוק: אנחנו גם יודעים שאפשר לבנות מהר, אנחנו מכירים גני-ילדים שבנו אותם תוך שמונה ותשעה חודשים מהיום של ההיתר, ולכן גם כשלקחנו בחשבון את כל הנושא של התב"ר שצריך לעשות מול משרד הפנים, אז לקחנו את השמונה חודשים ועוד ארבעה חודשים שייקח להוציא את התב"ר, למרות שזה יכול להיות יותר מהר.

<מיכל צוק: אני מרגישה שכבר הפכתי בעצמי למומחית בתחום שהוא ממש לא התחום שלי.

<מיכל צוק: אבל לוקח שנה כדי לבנות מהר, מעבר לזה זה שנה וחצי, ובמקרים מאוד חריגים נתנו שם עוד איזושהי ארכה בשיקול דעת.

<מיכל צוק: כלומר, יש כאן בהחלט בנושא של הבינוי – כל מי שמגיע לפני השלב של הבינוי מבקש תכנון, וגם זה מסלול נפרד שיוכלו לבקש תכנון, לקבל כסף עם הבקשה, ואחר כך כשחוזרים עם היתר הבנייה.

<מיכל צוק: גם שם זה בלוחות זמנים, כי אנחנו לא רוצים להיתקל באותה בעיה שרשות יושבת על כסף ומונעת אותו מאחרים.

<מיכל צוק: אני חושבת שזה באמת נותן מענה לשני הדברים, גם לתכנון וגם לבינוי או לפחות זה הכי טוב בכל החסמים שעשינו עם כל ההתייעצות עם גורמים שמבינים בבנייה ונתקלו בחסמים ועם הרשויות המקומיות ועם הגופים שבונים, וניסינו באמת לעשות את השיפור הכי משמעותי שאנחנו יכולים, ומעבר לזה נעקוב לראות את הביצוע.

<יעל שמרגד: סליחה, אבל מה שעדיין לא נתתם לו מענה, לארגונים שמבקשים לבנות.

<יעל שמרגד: ארגוני נשים שהמדינה מכירה - -

<מיכל צוק: אז הסברתי.

<יעל שמרגד: - - בעובדה שמנהלים ומפעילים מעונות על הצד הטוב ביותר, אתם מונעים מהם לתת להם.

<מיכל צוק: אז אני רוצה לתת טיפה נתונים מתוך ה-600 מיליון שקלים.

עליזה לביא: וגם את ההיסטוריה.

עליזה לביא: אני לא יודעת למה הדיכוטומיה הזאת.

<מיכל צוק: של מה?

<מיכל צוק: זה הכללים של מדינת ישראל.

<מיכל צוק: כשעשינו מבחני תמיכה עשינו אותם גם למעונות וגם לרשויות.

<מיכל צוק: ואגב, בשביל לסבר את האוזן, הקדימות הייתה לארגונים.

<מיכל צוק: אמרנו שניתן, זה היה בשנתיים הראשונות של 2011, 2012, מתוך אותם 450 מיליון, כל הבקשות של ארגונים שעמדו בתנאים התקבלו.

<מיכל צוק: ובעצם הבקשות שתוקצבו היו בהיקף של 28 מיליון שקל מתוך 450 מיליון, ואני שמרנית כאן כי אני רוצה להיות הגונה, כי הקצנו 600, אבל בשנה האחרונה בעקבות אותה תמונת ראי – וזה עלה כאן גם בדיון הקודם – לא יצאנו בהקצאה נוספת לארגונים.

<מיכל צוק: אז אלו הבקשות שהיו מהארגונים.

<מיכל צוק: וכדי לעשות באמת את הנוהל הכי מהיר שיש והכי הגיוני אנחנו פונים לרשויות.

<מיכל צוק: אני בטוחה שהרשויות – אם תגידו: אנחנו יכולים לבנות פה ושם, תעשו אתם את ההתקשרות המתאימה ותוכלו לבנות, אנחנו לא מונעים את זה.

<דורון יחיאלי: הארגונים יותר זריזים מהרשויות, רק לידיעתך.

<מיכל צוק: זה בסדר, אז תעבדו – עדיין, אני יודעת לתקצב רשות מקומית.

<דורון יחיאלי: את גורמת לעיכוב.

<קריאות: - - -

עליזה לביא: רגע, אבל למה אתה לא עונה לה על החלק הראשון של הדברים שלה?

עליזה לביא: למה בעצם לא היו מספיק פניות של הארגונים?

<דורון יחיאלי: אם הייתם מעבירים לנו כסף זה היה לפני זה.

<קריאות: - - -

<מיכל צוק: אני לא מתייחסת, אני לא יודעת מי הקבלן של הרשות ואני לא מתכוונת להיכנס לזה בכלל.

<דורון יחיאלי: היא אמרה בעצמה שהיא לא יודעת לשלם לארגונים כסף.

<מיכל צוק: במבחני התמיכה ידעתי לשלם לארגונים, והארגונים היו בקדימות.

<מיכל צוק: קודם כול הוקצה תקציב לארגונים והדלתא הוקצתה לרשויות, והחלוקה הייתה 28 מיליון והדלתא לרשויות המקומיות.

עליזה לביא: אז אם היא ידעה לשלם, אם הייתם בקדימות, למה לא באתם?

<דורון יחיאלי: למה את לא יודעת לשלם לבנות - - - ?

<מיכל צוק: כי בנוהל של תקצוב הלשכות המשפטיות – ואנחנו באמת עבדנו מאוד קשה, כדי שנוכל קודם כול לעשות את זה כתקצוב ולא כתמיכה, כי תמיכה היא הרבה יותר מסורבלת.

<מיכל צוק: אני מזכירה לכם את כל מה שדיברנו עליו גם היום וגם בחודשים האחרונים, ובנוהל של בינוי אנחנו לא יודעים לתת אלא לשלטון מקומי, אז זה מה שאנחנו עושים.

<מיכל צוק: עכשיו באמת, אני לא יודעת להסביר את זה יותר טוב, ואני לא חושבת שזה לא ברור.

<דורון יחיאלי: אתם מייקרים בעוד 9% את עלות הבנייה בגלל שהחברה למשק וכלכלה צריכה את האחוזים שלה גם.

<קריאה: למה?

<קריאה: לא חובה שהחברה למשק וכלכלה צריכה לבנות.

<קריאה: כל רשות מחליטה מי יבנה.

<מיכל צוק: כל רשות תחליט עם מי היא בונה.

<דורון יחיאלי: בעיריות רק החברה למשק וכלכלה בונה.

<דורון יחיאלי: הם לא מוכנים לבנות עם מישהו אחר.

<קריאות: - - -

<נעמי מורנו: אני רוצה עוד הערה אחת לגבי ההקשר של הארגונים בכל זאת.

<נעמי מורנו: לא בהקשר של איך להעיר, הבנתי את השיטה.

<נעמי מורנו: אנחנו כרגע מפעילים הרבה מאוד מעונות הלכה למעשה, שהם כולם של ילדי אזרחי מדינת ישראל באשר הם.

<נעמי מורנו: אז זה שהצלחנו לגייס תרומות מתי שהצלחנו לגייס ובנינו מעונות, מעונות מפוקחים על-ידיכם, והמעונות האלה – מחר בבוקר אני רוצה להרחיב מעון שהוא מעון שבניתי מהמסד עד הטפחות, איך אני עושה את זה?

<נעמי מורנו: אבוא לרשות המקומית, כדי שאתחיל לעשות איזשהו תהליך מול הרשות הרשות תדרוש ממני את מה שאתם דורשים ממנה, שהוא סוג של בטוחות מקבילות.

<מיכל צוק: לצורך העניין, גם אני הייתי דורשת ממך את מה שאני דורשת מהרשות, אז אני לא רואה את ההבדל.

<נעמי מורנו: יפה.

<נעמי מורנו: בסדר, אני כרגע מעלה סוגיה.

<נעמי מורנו: אני אומרת, אנחנו היום אחוז לא מבוטל מהשוק שחלק גדול – אני מסתכלת לפחות בפרישה אצל ויצו שזה המעונות של הארגונים הוותיקים – 50% זה מבנים שעשינו באיזשהו סוג של שותפויות עם הרשויות המקומיות או הקצאה של הרשות, ו-50% מעונות שבנינו בעצמנו במהלך ההיסטוריה של ויצו, חלקם באזורי ביקוש ענקיים.

<נעמי מורנו: אני רוצה להרחיב אותם מחר בבוקר, אנחנו עכשיו מתעסקים עם מעון שאנחנו מתמיכות 2011, עכשיו סוף כל סוף אחרי ישיבה בלתי פוסקת בלשכה של מנהל אגף נכסים הצלחנו לקבל את האישור שביקשתם לזה שזה ממש, אני רואה בזה הישג הכי גדול - - -

<מיכל צוק: אני מסכימה, ואנחנו הצרנו על כך מלכתחילה ולא רצינו לעשות את זה, ואחרי עבודה מאוד מאומצת הצלחנו להסיר את הדרישות האלה מסדר-היום.

<נעמי מורנו: אני כרגע נותנת דוגמה מהחיים, מיכל, אזור ביקוש, הקצתם לנו 50% מהעלות, הבאנו את כל השאר בתרומה, נצליח לבצע את זה, אנחנו כבר במקום שנצליח לבצע את זה, אבל מחר בבוקר עם הנוהל החדש לא יהיה לנו שום ערוץ פעולה, כי הרשות המקומית לא תיכנס לכל הטרטור הזה.

<נעמי מורנו: זה מעון שאנחנו מפעילים.

<נעמי מורנו: יש להם מבנה.

עליזה לביא: אז מה את אומרת?

עליזה לביא: שסתם אמרתי לכם לבוא באמצע אוגוסט לכנסת?

<נעמי מורנו: לא.

<נעמי מורנו: באנו לפה בדיוק כדי להגיד את הדברים האלה, כדי שהדיון יראה את כל התמונה הרחבה.

עליזה לביא: אבל רק שנייה, תכל'ס, היא שמחה שמחר בבוקר היא מקבלת ויוצאת לדרך, מה את אומרת?

עליזה לביא: שבעצם היא חולמת חלומות?

<נעמי מורנו: אני אומרת שהתמונה הרבה יותר רחבה.

<נעמי מורנו: יש היום הרבה מאוד מעונות שהם לא מעונות בבעלות הרשות המקומית, שהם בבעלות הארגונים מזה שנים, שיש אפשרות וקרקע זמינה בידם להרחיב את המעונות.

<נעמי מורנו: ואנחנו כרגע לא נוכל לבצע את הליך ההרחבה, כשהליך ההרחבה בעצם כבר מזמין מצ'ינג של הארגונים באיזושהי צורה ושותפות.

<נעמי מורנו: לא, באופן כללי - - -

<מיכל צוק: האמת שאני רוצה להבין רגע את השאלה, שזה יהיה ברור.

עליזה לביא: תגידי לי, אני רוצה לשאול אותך, האמת שיש לנו מנהג בוועדה שלנו שאנחנו בכל ועדה פותחים בשם של אישה, זה מנהג שהבאתי.

עליזה לביא: היום לא פתחנו, אבל אני רוצה רגע לחזור להנרייטה סאלד.

עליזה לביא: הנרייטה סאלד, כן, ידידתנו היקרה, שכששר האוצר ביקש ממני בהתחלה בהתחלה בהתחלה לדבר עם החבר'ה של "הדסה" אז אמרתי שלא אלך לשבת לדבר אתם אם לא יודעים מי זאת הנרייטה סאלד.

עליזה לביא: אבל הנרייטה סאלד חוץ מאת בית-חולים "הדסה" הקימה – אתם יודעים מה עוד היא הקימה?

עליזה לביא: את כפרי הנוער.

<יעל שמרגד: עליית הנוער.

עליזה לביא: את עליית הנוער.

עליזה לביא: היא הבינה מה שאולי משרד הכלכלה לא מבין.

עליזה לביא: כלומר, אנחנו חייבים, אנחנו בשנה שאם לא נשנה פה משהו בנושא הזה של המעונות – אם את רואה פה כזה רצון טוב וכזאת יכולת, והיכולת מוכחת, למה לא להגדיל ראש טיפה?

<מיכל צוק: תשמעו, זה בכלל לא עניין של הגדלת ראש, ואני חייבת להגיד שאני מוחה על זה.

עליזה לביא: זה כן עניין של הגדלת ראש, כי תשמעי, אנחנו בקטסטרופה ואנחנו פה בכשל קשה.

עליזה לביא: ולפני - - -

<מיכל צוק: אגיד ככה, אם משרד האוצר ומשרד המשפטים מוכן שאקצה תקצוב לארגונים אני מאוד אשמח.

<דורון יחיאלי: איך הוא מוכן למשרד החינוך ולכם לא?

<קריאות: - - -

<מיכל צוק: אני לא יודעת שהוא מוכן, ואם הוא מוכן – אני לא יודעת לענות על השאלה הזאת.

<דורון יחיאלי: מה הוא בן חורג?

<דורון יחיאלי: הוא עושה את זה.

<דורון יחיאלי: אנחנו מדברים על כסף - - -

<קריאות: - - -

<מיכל צוק: אני אומרת עוד פעם, אני חושבת שיש כאן תהליך - - -

עליזה לביא: רק שנייה, רגע, תעזרי לי לעזור לך.

<קריאות: - - -

עליזה לביא: כמו שהבאנו את משרד האוצר לתהליך הזה, תגידי, נביא עוד.

עליזה לביא: את מי את רוצה שנביא?

<מיכל צוק: אמרתי.

<קריאות: - - -

<יעל שמרגד: צריך להקים צוות פעולה לטיפול בחסמים, אחד אחד, לטיפול בכל החסמים.

<יעל שמרגד: אם לא יוקם צוות פעולה - - -

<קריאות: - - -

<מיכל צוק: אבל אני עדיין רוצה להגיד משהו, כי אני חושבת שהבעיה שהוצגה כאן, אני חושבת שהיא נפתרת בנוהל.

<מיכל צוק: אם יש מעון, היא נפתרת בנוהל.

<מיכל צוק: אם יש מעון לוויצו, לצורך העניין, שהוא רוצה להרחיב כיתה, אז אם – עוד פעם, תראו, אם מעונות-היום אפס עד שלוש לא יהיו חשובים לשלטון המקומי ולא יהיה חשוב לראש רשות, זה בכלל לא כל כך משנה מה אנחנו נעשה.

<מיכל צוק: אבל אם לראש הרשות חשוב כי זה באזור הביקוש, וההורים מתדפקים על דלתותיו, ואומרים לו: אין לנו מעונות-יום – וגם יעל אמרה את זה בצורה מאוד ברורה – אז בבקשה, תבוא ויצו ותגיד: סליחה, יש לי פה שטח, אפשר להרחיב פה, ואז שיעשו הסדר כמו שצריך ויגידו לי: יש לי את הזכויות, אני מוכן לצאת לדרך, בבקשה.

<מיכל צוק: הנוהל מאפשר את זה, אני לא רואה כאן איזושהי בעיה.

<יעל שמרגד: אז איך תתקצבו אותו?

<יעל שמרגד: מה תעשו אז?

<מיכל צוק: כן, נתקצב אותו, בוודאי.

<יעל שמרגד: איך?

<יעל שמרגד: את אומרת שאת יכולה להעביר רק לרשויות המקומיות.

<מיכל צוק: דרך הרשות המקומית.

<מיכל צוק: הרשות תעבוד אתו על זכות.

<קריאות: - - -

<יעל שמרגד: צריך להקים צוות שיטפל בחסמים, צוות פעולה שיהיה לצורך העניין הזה ויטפל בכל החסמים בדרך בצורה עקבית ומסודרת.

<מיכל צוק: חברים, אפשר לבוא ולהגיד שהכול שחור משחור, אני חושבת שזה נעשה ואני חושבת שהדבר הזה בהבנה שלי הוא לא חסם.

<מיכל צוק: אבל אם זה חסם, בבקשה, תגידו לי באיזה מקום.

<יעל שמרגד: מיכלי, כדי - - -

<מיכל צוק: נלך ביחד עם משרד האוצר לאותו ראש רשות עם מרכז השלטון המקומי ונראה מה הבעיה, בסדר?

<מיכל צוק: אני חושבת שהנוהל נותן מענה, ואני חושבת כאן שהמעורבות של השלטון המקומי מאוד משמעותית.

<מיכל צוק: אני חושבת שזה לא נכון לדחוק את השלטון המקומי החוצה אם אתם מסתכלים בצורה מערכתית על אפס עד שלוש.

<יעל שמרגד: אבל אם יש לו אינטרסים אחרים?

<מיכל צוק: למה שיהיה לו אינטרס אחר?

<מיכל צוק: אם יש לראש - - -

<יעל שמרגד: כי הוא רוצה להרוויח יותר מארנונה למשרדים, למשל, ופחות להביא מעונות ואוכלוסייה צעירה?

<מיכל צוק: שנייה, אבל זה לא אחד על חשבון השני.

<יעל שמרגד: זה קורה.

<קריאות: - - -

<מיכל צוק: אם ראש עיר לא רוצה בסופו של דבר את התושבים שלו אז זה לא משנה מה שנגיד כאן בחדר הזה אם הוא לא רוצה לפעול לטובתם.

<מיכל צוק: ואני מאמינה שהם כן רוצים לפעול לטובתם, ואנחנו גם נדע לבוא ולהגיד.

<מיכל צוק: כלומר, נדע לתת פומביות לצרכים ולביקושים שיש למעונות-יום, ונדע להגיד: תשמעו, יש תקציב, יש אצלך ביקוש, ההורים באים אלינו, לכו בבקשה לראש העיר, אנחנו יכולים לעזור לו כדי לבנות.

<מיכל צוק: ואני חושבת שזה חלק מההתגייסות של השלטון המקומי בדיוק בנושא הזה.

<מיכל צוק: אז עם כל הכבוד, אם יש בעיה ספציפית במעון בוויצו, תבואו אלינו, ננסה לשדך את מי שצריך כדי שנוכל להרחיב.

<מיכל צוק: אני באמת לא חושבת שזו הבעיה המערכתית.

<יעל שמרגד: תסלחי לי, הבחירות לרשויות המקומיות נערכות כל חמש שנים, וחמש שנים בעולם המעונות זה יכול להיות נצח.

<יעל שמרגד: וכמו שאת אומרת, אם ראש הרשות לא נותן מענה אז תחליפו אותו, אבל לא, אנחנו מדברים על בחירות שנערכות אחת לחמש שנים.

<יעל שמרגד: ולכן, אם יש חסמים צריכה להיות הסתכלות אחרת וניסיון אחר לפתור אותם.

עליזה לביא: הבנתי.

עליזה לביא: אנחנו נתכנס פה, זה היה בדצמבר, נתכנס פה בדצמבר 2014, ואבקש את הנתונים.

<מיכל צוק: בסדר גמור.

עליזה לביא: ממש, מי הגיש, מי לא הגיש, מה הפרישה הגיאוגרפית, מה החסמים שאת מזהה מהזמן הזה.

<מיכל צוק: מצוין, כי אנחנו מתכוונים לעקוב אחרי זה.

עליזה לביא: ואנחנו לא נרפה, את יודעת.

<מיכל צוק: גם אנחנו לא מרפים.

<מיכל צוק: אני חושבת שהנושא הזה מאוד משמעותי.

עליזה לביא: כן, אבל את יודעת, בינינו לבין עצמנו, אם היום הוועדה לא הייתה מתכנסת אז ההצהרה שלכם אתמול לא הייתה יוצאת.

עליזה לביא: ובואו נהיה גלויים, - -

<מיכל צוק: רגע, אני לא חושבת.

<מיכל צוק: אני חושבת שיש אצלנו - - -

עליזה לביא: - - אני כבר שומעת את זה מדצמבר שהנהלים מבשילים ומבשילים, - -

<מיכל צוק: נכון, כי הייתה כאן עבודה מאוד מאוד משמעותית.

עליזה לביא: - - ונבוא ונצהיר ועבודה מאומצת והאוצר התגייס, ואני מודה לכולם שהתגייסו, אבל בינינו, אם הוועדה לקידום מעמד האישה לא הייתה מתכנסת היום באמצע אוגוסט בפגרה אז הדברים האלה לא היו יוצאים לשולחן.

עליזה לביא: תשמעי, גם ליעל יש ילדה שאין לה מעון, אז כולנו באותה סירה, זה לא אני נגדך ואת נגדי.

עליזה לביא: להפך, כולנו רוצים - - -

<מיכל צוק: להפך, אני מאוד שמחה.

<מיכל צוק: אני חושבת שלא שמעת ממני אף פעם לא מילה רעה אלא להפך.

עליזה לביא: חס וחלילה.

<מיכל צוק: אני מאוד שמחה על המעורבות שלכם, אני חושבת שזה נכון.

<מיכל צוק: אני חושבת שאני באה תמיד כשאתם מזמינים, ואם לא, אז נמצאים פה נציגים של המשרד, כי אני חושבת שהנושא הזה מאוד משמעותי.

עליזה לביא: עלא כיפאק.

עליזה לביא: אז אנחנו פה רוצים לראות איך אנחנו באמת מתקדמים ומתקדמות.

עליזה לביא: ולכן, הנתונים האלה מכולכם חשובים, כי גם השלטון המקומי – אם ראש השלטון המקומי לא יכריז שהשנה בינוי מעונות זה יעד לאומי ותצאו בקמפיין, ואם ממשלת ישראל לא תגיד את זה, ואם הארגונים לא יגידו את זה, ויש לכם את הכוחות ויש לכם את הכלים, תתחילו להלהיט את השטח ואת התושבים דרך הרשתות החברתיות, דרך כל העבודה היפה שאתם יודעים לעשות, וקדימה, נצא למרד.

עליזה לביא: אין ברירה.

עליזה לביא: כמו שהייתה מחאה חברתית, יש כסף, כסף ניתן, הבנה קיימת, אנשים טובים קיימים, התגייסות, ידע ניסיון, המדינה יודעת לעשות את זה כשהיא רוצה וראינו את זה דרך משרד החינוך, טרכטנברג, אין ברירה, אנחנו לא נחכה עד דצמבר.

עליזה לביא: בדצמבר נבוא מוכנים עם חלופות.

<קריאות: - - -

עליזה לביא: כלומר, חלופות אזרחיות, אין חוכמות, משרד המשפטים, ארגונים, פתרונות ייעודיים.

עליזה לביא: שמעתם עכשיו, ראיתם את החוקים החדשים ואת הכללים, ועברנו מעבר ביורוקרטי מ-x ל-y - נלמד את זה, נכיר, נראה את התוצאות, נבקש אותן גם מהשלטון המקומי, גם ממך, גם מהאוצר, נתכנס פה בדצמבר, היה ולא, נבוא עם חלופות.

<יעל שמרגד: לא נעים לי להזכיר, אבל הישיבה הזאת הייתה אמורה להתכנס במרס.

עליזה לביא: הישיבה הזאת.

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: אבל משרד הכלכלה – תשמעי, הבאתי את השוט שיכולתי להביא, מצטערת.

<יעל שמרגד: נכון, נכון, אין לי תלונות אלייך, להפך, הערכתי הרבה אלייך.

עליזה לביא: תודה רבה, אבל אנחנו פה רוצים מעונות לילדי ישראל, רוצים מעונות למשפחות, רוצים מעונות לתושבים, ואי-אפשר להתעלם מזה שבסופו של דבר מי שמשלמות את המחיר על כך שאין מעונות במדינת ישראל אלו נשים.

עליזה לביא: למרות שזה נושא חברתי, למרות שזה נושא משפחתי, כי נשים - - -

<ציפי רון: וכלכלת ישראל.

עליזה לביא: נכון, נכון, וכלכלת ישראל.

עליזה לביא: וכל הנושא הזה זה הון חברתי-אנושי, ונמצאים במסגרות לא ראויות, ובסופו של דבר נשים שיכולות לאפשר לעצמן מבחינה כלכלית מוצאות פתרונות, ונשים שאינן יכולות לא מוצאות פתרונות, וכולם יוצאים נפגעים מהסוגיה הזאת.

עליזה לביא: ואי-אפשר להתעלם מהפערים, פערי השכר במדינת ישראל, ומי שבסופו של דבר מקבל פחות שכר היא זו שגם נותנת את המענה.

עליזה לביא: אז אנחנו פה כולנו.

עליזה לביא: שוב אני חוזרת ואומרת, ורוצה להודות, גם למשרד האוצר, לשר האוצר, וגם למשרד הכלכלה ולשר הכלכלה ולשלטון המקומי.

עליזה לביא: אבל מעבר לתודה יש עבודה לעשות, אנחנו לא יכולים לשבת על זרי הדפנה.

עליזה לביא: וגם לכם אני קוראת, תלמדו את הדרך, תבואו אלי גם לפני דצמבר, תגידו לי איפה אתם, אתם חיים את השטח, חלק מהנושא של השולחן הזה זה להכיר את הכול, ואם אנחנו רואים שאין מענה לשבעה המעונות האלה נעשה סיור, ניקח את השרים לסיור.

עליזה לביא: זו אחריות לאומית ממדרגה – זה התפקיד שלנו לעשות אותו.

עליזה לביא: בשבוע הבא נצא עם שני שרים לשטח לגבי שבעה המעונות האלה.

עליזה לביא: אי-אפשר להפקיר את זה ולהגיד: תמיכה, לא תמיכה, כן תמיכה.

עליזה לביא: אם אתה יודע לתת מענה ועשית את זה ב-x מקומות, אז דבר ראשון צריך לבוא אליך ולראות איך עושים את זה ולהביא את הכסף.

עליזה לביא: אי-אפשר לחכות עם זה.

עליזה לביא: עם זה אי-אפשר לחכות, אני מצטערת.

עליזה לביא: אז אם צריך להביא שני שרים לסיור, הם יודעים יפה מאוד לעשות את זה כשהם רוצים, אז נעשה את זה גם כשהם לא רוצים, אין ברירה.

<דורון יחיאלי: הם גם יודעים לעשות את זה.

עליזה לביא: נכון, והם עושים את זה מצוין.

עליזה לביא: אני מעריכה – וכמו שאני מכירה את שר האוצר וגם את שר הכלכלה, כשהם ישמעו שלילדי ישראל אין מיגון ודברים אחרים עושים, אז כמו שעושים "מעיל רוח" ו"מעיל גשם" ו"מעיל שלג", אז גם צריך לתת מענה – אל תחייך, אני לא יודעת את כל המינוחים כי הם משתנים כל הזמן – אז אנחנו צריכים לתת את המענה הזה בראש ובראשונה לביטחון ילדי ישראל, וכמובן לכל מה שקשור לנושא של עולם העבודה.

עליזה לביא: אני רוצה להודות לכם שבאתם ביום החם הזה, אמצע אוגוסט, לכו לנוח קצת, אבל אל תשכחו, אנחנו בשנה של בינוי מעונות כנושא לאומי.

עליזה לביא: תודה רבה.