ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 417, 2014-09-03 13:30

ניסן סלומינסקי: אנחנו מחדשים את ישיבת ועדת הכספים.

יצחק כהן: אני רוצה להתייחס למה שהיה כאן בבוקר.

יצחק כהן: מה עושים עם הסיפור של יישובי הדרום?

ניסן סלומינסקי: דיברתי אתם וסיכמנו.

יצחק כהן: מה עשו כאן תושבי הדרום?

ניסן סלומינסקי: אנחנו נקיים דיון ונשמע אותם.

יצחק כהן: אבל כבר עשינו דיון.

סתיו שפיר: אי אפשר היה לשמוע אותם היום?

יעקב אשר: מתי יתקיים הדיון הזה?

ניסן סלומינסקי: כשנקבע.

ניסן סלומינסקי: זה לא היה רלוונטי.

ניסן סלומינסקי: בין כה וכה לא היו אנשי האוצר כדי לשמוע אותם.

יצחק כהן: היו כאן, אבל לא משנה.

ניסן סלומינסקי: זה היה סתם.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה עכשיו להיכנס לזה.

סתיו שפיר: אתה יכול להגיד שעד שלא מעבירים להם כסף, אתה לא מקיים דיון בחוק המע"מ.

סתיו שפיר: למה אתה לא עושה את זה?

ניסן סלומינסקי: אנחנו מתחילים.

סתיו שפיר: ניסן, זה לא מכובד להתעלם כשחברי הוועדה מדברים.

ניסן סלומינסקי: הסברתי פעם, פעמיים ושלוש.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה למשוך את הזמן.

סתיו שפיר: לא ענית על השאלה.

סתיו שפיר: למה אתה לא מתנה את המשך הדיונים על חוק המע"מ בזה שתעבור חבילת פיצויים לדרום?

ניסן סלומינסקי: ממשלת ישראל החליטה על חבילת פיצויים של מיליארד וחצי שקלים.

יצחק כהן: לא, לא כולל את אשקלון, באר-שבע ואופקים.

ניסן סלומינסקי: אל תתחילי עכשיו.

יצחק כהן: זה לא כולל את אשקלון.

ניסן סלומינסקי: יש התחייבות שעד ראש השנה יאשרו מיליארד וחצי לארבעים קילומטרים.

ניסן סלומינסקי: זאת החלטת הממשלה.

יעקב אשר: שלפחות יעבירו מקדמה.

משה גפני: אני מבקש הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אין הצעות לסדר עכשיו.

משה גפני: מה זה אין?

משה גפני: יש.

ניסן סלומינסקי: עד עכשיו היו הצעות לסדר.

סתיו שפיר: לא, לא היו.

סתיו שפיר: לא פתחת את הדיון.

משה גפני: יש לי הצעה לסדר.

משה גפני: מותר לי לבקש הצעה לסדר כאשר מתחיל הדיון.

ניסן סלומינסקי: לא.

משה גפני: אני רוצה להגיד הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: שלומית, בבקשה.

משה גפני: אתה רוצה בכוח, יהיה בכוח.

משה גפני: אתה לא תנהל את הישיבה.

משה גפני: אני מבקש הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: אני יכול להוציא אותך.

יצחק כהן: אתה לא יכול.

יצחק כהן: לא, אתה לא יכול להוציא אותו.

יעקב ליצמן: תוציא.

משה גפני: תוציא.

יעקב ליצמן: אל תאיים עלינו.

משה גפני: אל תלך אתי בכוח.

ניסן סלומינסקי: אתה הולך בכוח.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אתה הולך בכוח.

ניסן סלומינסקי: מה אתה עושה עכשיו?

ניסן סלומינסקי: אתה עומד ואתה צועק.

יצחק כהן: אלה תקנות.

יצחק כהן: יש תקנות.

ניסן סלומינסקי: יש לך דקה.

משה גפני: הצעה לסדר.

משה גפני: אתה לא תגיד לי כמה.

בועז טופורובסקי: תוציא את מי שמפריע.

משה גפני: אל תגיד לניסן מה לעשות.

יעקב ליצמן: היושב ראש קיבל הוראה לסתימת פיות.

יעקב ליצמן: הוא לא ייתן לאף אחד לפתוח את הפה, רק לבועז.

יצחק כהן: לפיד לא ימנה אתכם בפעם הבאה.

יצחק כהן: חבל לך על המאמץ.

יצחק כהן: בפעם הבאה הוא לא ימנה אותך.

יעקב ליצמן: מה אתה עושה במפלגה?

יצחק כהן: בועז, לפיד לא ימנה אותך בפעם הבאה.

יצחק כהן: לא סיפקתם את הסחורה.

יצחק כהן: לפיד לא ימנה אתכם בפעם הבאה.

יצחק כהן: זאת הקדנציה האחרונה שלך.

יצחק כהן: הוא לא ימנה אותך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו בעמוד 2.

סתיו שפיר: אתה לא יכול לא לתת לחברים להתייחס.

ניסן סלומינסקי: אתה מוכן לתת לשלומית לדבר?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: יש כאן הצעה לסדר.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אין דבר כזה.

סתיו שפיר: אתה חייב לאפשר.

משה גפני: אתה לא תנהל את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: אני אנהל את הישיבה.

משה גפני: לא, אתה לא תנהל.

משה גפני: אתה לא תנהל.

משה גפני: תשלח את דנה, שהיא תבוא לנהל.

ניסן סלומינסקי: אני אנהל את הישיבה.

משה גפני: אתה לא תנהל.

משה גפני: תוציא אותי.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: יש הצעה לסדר.

יצחק כהן: רגע.

יעקב ליצמן: בוקר טוב.

יעקב ליצמן: אתה עם הכיפה, אתה אנטישמי.

יעקב ליצמן: זה מה שאתה.

יעקב ליצמן: רשע מרושע אתה והחברים שלך.

משה גפני: אתה לא תנהל את הישיבה כך.

יעקב אשר: לא יכול להיות.

יעקב אשר: יש הצעה לסדר.

יצחק כהן: יש לו הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: אני לא חייב לתת.

יצחק כהן: אתה חייב.

סתיו שפיר: אתה חייב.

ניסן סלומינסקי: נתתי לך לדבר.

יצחק כהן: לא נתת.

ניסן סלומינסקי: אתה חייב.

ניסן סלומינסקי: כולם ישבו וחיכו במשך שעות.

יעקב ליצמן: יושב ראש לסתימת פיות.

יעקב ליצמן: זה מה שאתה.

סתיו שפיר: אולי תוציא את כל האופוזיציה?

יצחק כהן: אתה הולך הביתה.

יצחק כהן: לפיד לא ימנה אותך.

יעקב ליצמן: גפני, אם לא תדבר, אנחנו נוציא אותך מכאן.

יעקב ליצמן: סתימת פיות.

יצחק כהן: לא סיפקת לו את הסחורה והוא לא ימנה אותך.

ניסן סלומינסקי: דקה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש דקה.

משה גפני: תן להגיד משפט.

משה גפני: אדוני היושב ראש, ועדת הכספים היא איננה ועדה שתפקידה לאשר חוק או לאשר תקנות.

משה גפני: תפקידה לעקוב אחרי כלכת ישראל.

משה גפני: זה התפקיד שלה.

משה גפני: בין יתר הדברים יש חקיקה, יש תקנות, יש נהלים וכל הדברים האלה ויש גם דיונים לגבי הנושא הכלכלי.

משה גפני: ועדת הכספים צריכה וחייבת היום במצב הזה לראות את המצב הכללי.

משה גפני: לראות את המצב שאנחנו אחרי מבצע צוק איתן, את המלחמה ואת החסרים שצריך להחזיר, את הנושא של הפיצוי לתושבי הדרום, את המלחמה במנהרות, את הגירעון שיש בתקציב המדינה.

משה גפני: היא תידרש להביא את מה שהממשלה החליטה על הקיצוץ הרוחבי שזה כולל חצי מיליארד שקלים בחינוך.

ניסן סלומינסקי: בבקשה תקצר.

משה גפני: אני מקצר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו הרי יודעים את כל זה.

יעקב ליצמן: אם הייתם יודעים, לא הייתם מעבירים את זה.

יעקב ליצמן: הבעיה היא שאתה לא יודע.

משה גפני: אז היא באה עכשיו לוועדת הכספים ואתה היושב ראש והתבטאת ואמרת שאתה נגד המע"מ אפס.

משה גפני: זאת אומרת, הולכים להשקיע עכשיו כשאין פתרון לכל הבעיות האחרות.

ניסן סלומינסקי: ר' משה, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: תסיים.

משה גפני: אני מסיים

סתיו שפיר: גם לי יש הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: לא, אני לא נותן לך.

סתיו שפיר: מה זה לא נותן?

יצחק כהן: לכל אחד מהחברים יש הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: אני לא חייב לתת.

יצחק כהן: גם לי יש הצעה לסדר.

סתיו שפיר: אנחנו כאן מ-10 בבוקר וחיכינו שנחזור לדיון.

משה גפני: אני אומר לך שרע מאוד מבחינתך.

משה גפני: כולם יודעים שאתה נגד מע"מ אפס, כולם יודעים שזה רע למדינה, כולם יודעים שזה לתת סטירת לחי מצלצלת למעמד הביניים ולשכבות החלשות ולתושבי הדרום.

משה גפני: אני מבקש לא לקיים את הדיון הזה.

משה גפני: אם אכן רוצים לקיים את הדיון, תביא את שר האוצר שהוא היחיד שדורש את זה, שיבוא לכאן וייתן לנו הסבר איך זה משתלב עם המערכת הכלכלית.

ניסן סלומינסקי: שמענו.

יעקב אשר: מה התשובה?

ניסן סלומינסקי: אני אתן לך תשובה ומיד נתחיל את הנושא.

ניסן סלומינסקי: הוועדה תקיים את הדיון הזה אבל זה לא קשור לזה שאנחנו בינתיים גם מתקדמים עם זה.

ניסן סלומינסקי: רק שתדע, כל הדיונים שאנחנו עושים עכשיו בנושא הזה, זה רק בגלל שאתם הגשתם כל כך הרבה הסתייגויות.

יצחק כהן: אנחנו נפיל את החוק הזה.

יצחק כהן: החוק הזה לא יעבור.

יצחק כהן: למרות העסקה שעשית אתו, החוק הזה לא יעבור.

יצחק כהן: למרות הארבעים מיליון.

מיכל בירן: אם בטעות החוק הזה יעבור, בחוק ההסדרים תהיה שורה שתגיד שמע"מ אפס נדחה למועד בלתי ידוע.

סתיו שפיר: גם לי יש הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: יותר מאוחר.

ניסן סלומינסקי: לא עכשיו.

סתיו שפיר: מה הבעיה?

סתיו שפיר: כי אני בצד הזה של השולחן?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אני אתן יותר מאוחר.

ניסן סלומינסקי: לא עכשיו.

ניסן סלומינסקי: זכותי, אני לא חייב לתת.

סתיו שפיר: אתה כן חייב, בטח אחרי שהכרחת אותנו לחכות כאן ארבע שעות עד שמתחיל הדיון.

סתיו שפיר: יש גבול לחוצפה.

סתיו שפיר: אתה הלכת וננעלת בחדר שלך.

יעקב ליצמן: תן לה שתי דקות.

יצחק כהן: תן לה לדבר.

ניסן סלומינסקי: אתה מבטיח שתהיה בשקט?

יעקב ליצמן: כן, בשתי הדקות האלו.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אתה מבטיח שתהיה בשקט בדקות שלה?

יעקב ליצמן: כן.

משה גפני: זה לא גן ילדים.

משה גפני: אצל שר האוצר אומרים לכולם להיות בשקט.

סתיו שפיר: אל תשים לי את השעון אל תדאג.

ניסן סלומינסקי: דקה וחצי, בבקשה.

סתיו שפיר: בסוף הדיון הזה על חוק המע"מ יש סכום מאוד מאוד גדול של יותר משלושה מיליארד שקלים בשנה.

סתיו שפיר: עשרות מיליארדים על פני כמה שנים בודדות שאנחנו מעבירים לחוק כשאין בוועדה בן אדם אחד שמסכים אתו, כולל אותך אדוני היושב ראש.

סתיו שפיר: סכום הכסף הזה, אם ועדת הכספים הייתה מתנהגת כהלכה – וכאן יש לך הזדמנות לעשות מעשה היסטורי – היה יכול ללכת בשלמותו לתכנית שיקום ליישובי הדרום, תכנית שגם תרחיב את מעגל הפיצויים, שתעניק פיצויים לכל העסקים שלא עונים היום למתווה, הענפים שהושמטו מהמתווה, שתחזק את הישובים, חיזוק למערכת המיגון, חיזוק לרווחה, חיזוק לחינוך.

סתיו שפיר: אנחנו מדברים כאן על צורך בחיזוק שהוא לא רק בעקבות צוק איתן.

סתיו שפיר: יישובי הדרום סובלים מאפליה תקציבית כבר שנים, מערכת הרפואה סובלת מאפליה תקציבית כבר שנים.

סתיו שפיר: ניסן, זה לא יפה כך.

ניסן סלומינסקי: אני שומע אותך.

סתיו שפיר: אתה מסתכל לצדדים ולא מתרכז.

יעקב ליצמן: ניסן לא התחייב לא להפריע.

סתיו שפיר: אחר כך אתה יוצא לתקשורת ואומר שאתה לא תיתן לאף אחד לקצץ בתקציבי הרווחה.

סתיו שפיר: עכשיו מקצצים בתקציבים.

יצחק כהן: חצי מיליארד שקלים בחינוך.

סתיו שפיר: כל המטרה של לפיד היא להעלות את מספר המנדטים.

בועז טופורובסקי: את חתומה על אותו חוק.

בועז טופורובסקי: מה השטויות האלה שאת אומרת?

סתיו שפיר: אני לא חתומה על החוק של יאיר לפיד.

בועז טופורובסקי: את יצאת להפגנות כדי לעזור לזוגות צעירים ועכשיו את מתנגדת לזה?

בועז טופורובסקי: את מדברת שטויות.

בועז טופורובסקי: את חתומה על אותו חוק.

משה גפני: שר האוצר לא יודע מהחיים שלו.

בועז טופורובסקי: את נגד זוגות צעירים.

בועז טופורובסקי: את רוצה להעלות את מחירי הדיור.

סתיו שפיר: למה אתה משמיץ?

יצחק כהן: בועז, אתה משפר את הסיכויים שלך.

משה גפני: איזה מקום אתה ברשימה?

משה גפני: המקום התשיעי הופך להיות לא ריאלי.

יצחק כהן: בועז, אתה משתפר.

יצחק כהן: תמשיך להתאמץ.

יעקב ליצמן: לא אמרת מילה כשבועז הפריע לה.

ניסן סלומינסקי: הערתי.

סתיו שפיר: אני מציעה שלפני שאנחנו ניגשים לדיונים על החוק, ניקח את הסכום שעומד כאן על הפרק, שיאיר לפיד אומר שניתן להעביר ולהכניס אותו לתקציב, ונחשוב איך אנחנו בונים ביחד אתו תכנית לחיזוק הדרום.

סתיו שפיר: הדבר הזה יכול להפוך את הדרום לאטרקציה הכי גדולה במדינת ישראל, לפתות משפחות צעירות וצעירים להגיע לדרום במקום לברוח ממנו.

סתיו שפיר: זאת המשימה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: אל תאלצי אותי להפסיק אותך.

סתיו שפיר: כולם נכנסו לדבריי.

סתיו שפיר: תן לי לסיים.

סתיו שפיר: זאת צריכה להיות התשובה של מדינת ישראל, לחזק את הדרום, להביא לשם אנשים.

סתיו שפיר: בסכום הזה שעומד על הפרק, אפשר לעשות את זה.

סתיו שפיר: ניסן, אתה יכול לעשות את זה וראינו אותך כבר נלחם נגד חקיקה מזיקה.

סתיו שפיר: תהפוך את זה למלחמה שלך, שאתה לא מסכים להעביר חוק כזה בזבזני על חשבון תושבי הדרום.

סתיו שפיר: תהפוך את זה למלחמה שלך.

יצחק כהן: גם לי יש הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: לא.

יצחק כהן: למה לא?

יצחק כהן: הדם שלי פחות סמוק משל אחרים?

ניסן סלומינסקי: אתה רואה למה היה אסור להתחיל בזה?

יצחק כהן: יש לי הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: דקה ואתה אחרון.

יצחק כהן: ראשית, אני מודה לך על שאפשרת לי למלא את תפקידי כחבר כנסת.

יצחק כהן: תודה רבה אדוני היושב ראש.

יצחק כהן: שנית, היו כאן בבוקר תושבי הדרום ודיברו מדם ליבם.

יצחק כהן: אנשים שצרחו מדם ליבם.

יצחק כהן: קירות הלב שלהם צרחו ואין מי שמטה אוזן.

יצחק כהן: אתם ממשיכים באותה אטימות.

בועז טופורובסקי: אנשים שניצלתם.

יצחק כהן: לא יעזור לכם.

יצחק כהן: הוא לא ימנה אתכם בפעם הבאה.

יצחק כהן: די.

יצחק כהן: בועז, אתה וליפמן צאו החוצה.

יצחק כהן: אין לכם סיכוי.

יצחק כהן: הוא לא ימנה אתכם.

יצחק כהן: בועז, אתה משתפר אבל הוא לא ימנה אותך.

יצחק כהן: תתאמץ עוד קצת.

יצחק כהן: ליפמן כבר אבוד, אבל אתה יכול להתאמץ.

יצחק כהן: אני מבקש מכל החברים כאן, קואליציה ואופוזיציה, לקיים את הדיון על תושבי הדרום שהיו כאן בבוקר.

יצחק כהן: הם טרחו והגיעו, יצאו מהמקלטים, הגיעו ישר לכאן כדי לקבל אמפתיה, מעט אמפתיה, מעט אוזן קשבת, ומה עושים להם?

יצחק כהן: סדרנים, משמרות, אתה ברחת באמצע, הייתה כאן מהומה רבתי.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: אנחנו רוצים עכשיו להמשיך את הדיון שהתחיל בבוקר.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: כבר נתתי תשובה לר' משה שאמר את אותם דברים.

ניסן סלומינסקי: נקיים דיון בנפרד על הנושא הזה.

חמד עמאר: ישבת עם תושבי הדרום?

יצחק כהן: לא.

ניסן סלומינסקי: כן, דיברתי אתם.

חנא סוייד: אדוני היושב ראש, אני רוצה לספר לך - - -

<קריאה: תנו לו לדבר.

<קריאה: לקח לו שלוש שעות להגיע לכאן מהבית.

יעקב ליצמן: אני אתן לו אפילו שעה לדבר.

ניסן סלומינסקי: הזמן שלו רץ.

יעקב ליצמן: בסדר, רץ.

יעקב ליצמן: אנחנו נוכיח שאפשר אחרת.

יעקב ליצמן: אם הכוונה כאן כל הזמן לסתום פיות, זה פיליבסטר אמיתי.

יעקב ליצמן: מותר לנו.

יעקב ליצמן: אתה תעשה את העבודה שלך ואנחנו נעשה את העבודה שלנו.

יעקב ליצמן: אתה לא תאיים עלינו בזריקה ושתוציא אותנו מהכנסת ותפריע לנו בעבודה.

יעקב ליצמן: כל זמן שאנחנו אומרים שהצעה לסדר היא לגיטימית.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר בלי לקבל אישור.

ניסן סלומינסקי: נכנסת לתוך דבריו של מישהו אחר.

יעקב ליצמן: עוד לא אמרתי.

יעקב ליצמן: גם לי יש הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: לא קיבלת רשות ואתה מדבר בתוך דבריו של מישהו אחר.

ניסן סלומינסקי: כל התרגיל הזה הוא כדי למשוך את הזמן.

יעקב ליצמן: אני אדבר אחר כך.

יעקב אשר: דבר אחריו.

ניסן סלומינסקי: לא.

יעקב ליצמן: רק בגלל שאני ליצמן, אתה לא נותן לי?

משה גפני: אם לא תיתן לליצמן לדבר, כולנו נצא החוצה

יצחק כהן: כן.

יעקב ליצמן: חוץ ממני.

יעקב ליצמן: אני אעשה את הפיליבסטר.

בועז טופורובסקי: גם אני יוצא.

ניסן סלומינסקי: זה לא פייר מה שעושים.

משה גפני: אתה נגד חרדים וערבים.

משה גפני: מה עם העולים החדשים?

משה גפני: הסתדר?

ניסן סלומינסקי: עכשיו אתה מבין למה לא רציתי לתת לך לדבר?

ניסן סלומינסקי: זה התרגיל שעושים כאן כל אחד לשני.

חנא סוייד: לא מספיק שהחוק דופק אותי, גם אתה רוצה לדפוק אותי?

ניסן סלומינסקי: לא, אני לא רוצה.

יעקב ליצמן: סתימת פיות.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה שלא תשתף פעולה כאן כמו שכל אחד עושה.

חנא סוייד: אני נכנסתי כרגע.

ניסן סלומינסקי: דבר.

חנא סוייד: אדוני היושב ראש, אני מציע לך ולכל חברי הכנסת לשמוע את ההדים של הוויכוח שלנו כאן על חוק מע"מ אפס בחברה הערבית.

חנא סוייד: בחברה הערבית אמנם לא מדווחים הרבה על התגובה ועל המשמעות של החוק הזה אבל בכל זאת אזרחים ערבים שמעו על החוק הזה ושמעו על העמדה שלנו כחברי כנסת.

חנא סוייד: שאלו אותנו למה אנחנו מתאמצים כל כך נגד החוק הזה.

חנא סוייד: אמרו לנו שאם ההטבה הזאת לא תבוא לישובים הערביים, אנחנו נלך לישובים היהודים ונקבל אותה שם.

חנא סוייד: אנחנו נלך לכרמיאל, אנחנו נלך לנצרת עלית, אנחנו נלך לעכו.

יצחק כהן: זה מה שלפיד רוצה.

יצחק כהן: אתה לא מבין.

חנא סוייד: אנחנו נלך לנהריה, אנחנו נלך למגדל העמק, אנחנו נלך לעפולה.

יעקב ליצמן: אל תלך לאף מקום.

יעקב ליצמן: לך רק ליד הבית של לפיד.

חנא סוייד: כשנלך לשם, נקבל את ההטבה הזאת.

חנא סוייד: אנחנו נציף את הישובים היהודים.

חנא סוייד: אם ההר לא בא לנביא, אז הנביא הולך להר.

חנא סוייד: אמרתי להם שזה לא ישפיע עלי בוועדה עת אני ארצה לשפר את החוק הזה ואני אמשיך להתנגד לכל ההשלכות השליליות שלו אבל בהיבט הזה אני אביא את הצעקה שלהם ואת האינפורמציה הזאת לוועדת הכנסת ואולי זה ישפיע על הדעה של כמה חברי כנסת כי הצעירים הערביים והמשפחות הערביות הולכים להציף – ממש להציף – את כרמיאל ואת נצרת עילית.

חנא סוייד: תשכח מנצרת עילית.

חנא סוייד: אני אומר לך ישירות.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים להצעה.

<שלומית ארליך: אנחנו נמצאים בנוסח ההצבעות של ה-29 ביולי.

<שלומית ארליך: אנחנו הגענו לדירה מוטבת.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: את הפכת עמוד.

ניסן סלומינסקי: היא מסבירה לך מה שהיא עושה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה תשמע אותה.

יעקב ליצמן: אני לא מוכן שהיא תעביר דף.

יעקב ליצמן: אנחנו מחזיקים דף קודם.

ניסן סלומינסקי: בבקשה תשמע אותה.

ניסן סלומינסקי: יש גבול, אתה לא יכול להפריע גם ליועץ משפטי לדבר.

יעקב ליצמן: אני מפריע לה כי היא לא יכולה להפוך דפים.

ניסן סלומינסקי: אתה לא שומע אותה.

ניסן סלומינסקי: דברי.

<שלומית ארליך: אנחנו בהגדרת דירת מגורים מוטבת.

<שלומית ארליך: חבר הכנסת ליצמן, זה נמצא בעמוד הראשון למטה.

<שלומית ארליך: בדיון הקודם דיברנו על כך שפסקה ראשונה, בגלל שיש שם שינוי במטרים, זה נושא חדש ולכן דילגנו על הנושא החדש ועברנו לפסקה (2).

<שלומית ארליך: אנחנו נקריא את הפסקה.

<שלומית ארליך: רשות המסים, אנחנו מבינים שזה יישאר בנוסח הכחול.

יעקב ליצמן: נושא חדש כולל גם את זה.

<שלומית ארליך: אי אפשר כי אין כאן משהו חדש.

יעקב ליצמן: הנושא החדש שאמרנו קודם כולל את כל הסעיף.

<שלומית ארליך: לא.

<שלומית ארליך: זה כולל את הפסקה הראשונה.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: לא נכון.

ניסן סלומינסקי: זה כולל רק פסקאות.

יעקב ליצמן: לא נכון.

יעקב ליצמן: זה הולך לפי סעיפים.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

<שלומית ארליך: זה חל על נושא שעוסק בשטח הדירה, שזאת הפסקה הראשונה.

יעקב ליצמן: זה חל על הסעיף פסקת מגורים מוטבת.

יעקב ליצמן: על זה הגשנו ועל זה לא יכולה הצבעה על כל הסעיף הזה.

<שלומית ארליך: לא.

<שלומית ארליך: כיוון שהתיקון שהוכנס הוא שונה מהנוסח הכחול, הוא תיקון בפסקה אחת בלבד ולכן כאן אתם יכולים לטעון טענת נושא חדש.

יעקב ליצמן: נושא חדש זה הסעיף.

ניסן סלומינסקי: היא אומרת לך.

ניסן סלומינסקי: כמה פעמים אתה שואל?

יעקב ליצמן: אני מתווכח אתה.

יעקב ליצמן: היא אומרת ואני אומר אחרת.

יעקב ליצמן: תן לי להסביר לה.

יעקב ליצמן: אתה לא נותן לי להסביר לה.

יעקב ליצמן: אתה במקומי לא היית עושה אותו דבר?

ניסן סלומינסקי: לא.

יעקב ליצמן: למה לא?

יעקב ליצמן: אני אופוזיציה ואני חייב לעשות את זה.

משה גפני: אתה משגיח הכשרות שלו?

יעקב ליצמן: אני לא אתן להמשיך עד שתגידי לי מה ההבדל ברגע שאמרנו נושא חדש, זה חל על דירת מגורים מוטבת וזה חל על כל הסעיף.

יעקב ליצמן: את לא יכולה לבחור לך איזה סעיף כן ואיזה סעיף לא.

יעקב ליצמן: נושא חדש, הכול.

יעקב ליצמן: כל הסעיף הזה צריך לעבור לנושא חדש.

<שלומית ארליך: טענת נושא חדש, אתם טוענים על שינוי מהנוסח הכחול.

יעקב ליצמן: נכון, אבל זה חל על כל הסעיף.

<שלומית ארליך: השינוי מהנוסח הכחול בא רק בפסקה הראשונה ולכן הוא לא חל לגבי כל הסעיף.

משה גפני: היועצת המשפטית, כאשר מדובר על דירת מגורים מוטבת, כאשר בכחול, בחוק המקורי, היה תנאי אחד ועכשיו משתנה התנאי, זה הופך להיות נושא חדש.

משה גפני: זה מה שטוען חבר הכנסת ליצמן.

משה גפני: אי אפשר לדון כי זה מכלול אחד.

ניסן סלומינסקי: הסברת.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אני מסביר לה.

משה גפני: לאן אתה ממהר?

ניסן סלומינסקי: לאן אתה ממהר?

משה גפני: אני לא ממהר.

ניסן סלומינסקי: זאת הבעיה, שאתה לא ממהר.

משה גפני: אתה ממהר?

ניסן סלומינסקי: כן.

משה גפני: לאן?

ניסן סלומינסקי: ללמוד.

משה גפני: יש בדיקת חמץ עכשיו?

ניסן סלומינסקי: שאלת שאלה וקיבלת תשובה.

יעקב ליצמן: לא, לא קיבלתי תשובה.

יעקב ליצמן: היא אמרה לי כך אני רוצה ואני רוצה להבין.

ניסן סלומינסקי: היא אמרה את זה.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: היא צריכה להסביר לי.

משה גפני: ברגע שנטען לגבי דירת מגורים מוטבת שהסעיף הזה הוא חדש, זה כל הסעיף.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נתקדם על פי היועצת המשפטית ואם תרצו, תגישו אחר כך ערעור.

יעקב ליצמן: אני רוצה לדעת מה החוק אומר?

יעקב ליצמן: החוק לא אומר כך.

משה גפני: מה זה ערעור?

משה גפני: אנחנו בבית היהודי שהיושב ראש קובע את סדר היום?

ניסן סלומינסקי: דע לך שאתם עושים משהו שבחיים לא עשיתם.

ניסן סלומינסקי: תמיד היה מקובל שיועץ משפטי אומר ואנחנו סומכים עליו.

יעקב ליצמן: הלוואי שתכבד את היועצת המשפטית כפי שאני מכבד.

ניסן סלומינסקי: בגלל שנאת חינם, תראה מה אתם עושים.

משה גפני: שנאת חינם.

משה גפני: על שנאת חינם אתה מדבר.

יעקב ליצמן: אני רוצה לקבל תשובה.

יעקב ליצמן: לא יעזור.

יעקב ליצמן: אתה תיתן לנו תשובה למה זה לא חל על זה.

יעקב ליצמן: אני לא אתן לך להסביר את זה.

יעקב ליצמן: את צריכה להגיד לנו בדיוק.

יעקב ליצמן: לא ניתן.

יעקב ליצמן: אני לא אתן לך לעבור להמשך.

<שלומית ארליך: שר האוצר - - -

יעקב ליצמן: לא משנה.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מי זה שר האוצר.

יעקב ליצמן: לא יודע שום דבר.

יעקב ליצמן: לא, לא, לא.

יעקב ליצמן: לא מסכים.

יעקב ליצמן: לא מסכים.

יעקב ליצמן: תוציאו אותי.

ניסן סלומינסקי: תוציא את ליצמן לחמש דקות.

משה גפני: לא, הוא לא יצא.

משה גפני: אין דבר כזה.

יעקב ליצמן: אני לא יוצא.

יעקב ליצמן: אני לא יוצא.

יעקב ליצמן: תוציא אותי בכוח.

יעקב ליצמן: אני לא יוצא.

ניסן סלומינסקי: אל תבזה את עצמך.

יעקב ליצמן: אתה מבזה את עצמך.

משה גפני: ליצמן לא יוצא.

ניסן סלומינסקי: אל תבזה את עצמך.

יעקב ליצמן: אני לא יוצא.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לצאת.

משה גפני: הוא לא יוצא.

יעקב ליצמן: אני לא יוצא ואני לא אתן לך לדבר עד שאני אקבל תשובה.

יעקב ליצמן: עד שתתני לי תשובה אני לא אתן לך לעבור לסעיף אחר.

יעקב ליצמן: אתה עושה מחטף.

אורי מקלב: את יועצת משפטית ואת לא יכולה לקרוא ולקרוא ולקרוא.

אורי מקלב: אתה הראשון שמנחה את היועצת המשפטית לקרוא בלי לשים לב למה שנאמר.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אתה נותן לה הוראה לקרוא את הסעיפים.

אורי מקלב: מימיו אף אחד לא נתן הוראה כזאת ליועץ משפטי.

אורי מקלב: אתה משתמש ביועצים המשפטיים לצרכים פוליטיים.

אורי מקלב: אחר כך אתה שואל למה אנחנו מפריעים לה.

אורי מקלב: אתה משתמש ביועצים המשפטיים לצרכים פוליטיים.

אורי מקלב: אף אחד לא עשה כך.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

יעקב ליצמן: לא נתת להסביר.

יעקב ליצמן: אתה עושה מחטף.

יעקב אשר: תגיד מה ההסתייגות.

יעקב ליצמן: היא לא הקריאה את ההסתייגות.

יעקב אשר: תגידי על מה ההסתייגות.

יעקב ליצמן: לא אתה תגיד אלא היא.

יעקב ליצמן: אתה לא יודע מה ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה להסביר את ההסתייגות?

משה גפני: איזה הסתייגות?

ניסן סלומינסקי: היא הקריאה את ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: הבעיה שלכם היא שאתם צועקים.

יעקב ליצמן: אתה לא יודע מה היא הקריאה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: בשום אופן לא.

יעקב ליצמן: לא, לא, לא.

יעקב ליצמן: זה מחטף.

יעקב ליצמן: רביזיה.

יעקב אשר: על מה הייתה ההתסייגות?

יעקב ליצמן: אמרתי רביזיה.

יעקב אשר: אתה אפילו לא יודע על מה הצבעת.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש, על איזה הסתייגות הצבעת?

יעקב ליצמן: לא משנה.

יעקב ליצמן: אנחנו לא ניתן לך לנהל כך.

יעקב ליצמן: תוציא אותנו.

יעקב ליצמן: את לא עושה את העבודה שלך.

<שלומית ארליך: המלים "בהסכמת שר האוצר" יימחקו.

אורי מקלב: התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: לא.

יעקב ליצמן: מה לא?

ניסן סלומינסקי: לא באמצע.

יעקב ליצמן: באמצע.

יעקב ליצמן: לפני ההצבעה.

יצחק כהן: להלן הקבוצה.

משה גפני: תאמין לי שאתה מבזה את עצמך.

ישראל אייכלר: כולם יודעים שאתה נגד החוק.

משה גפני: כולם יודעים.

משה גפני: אתה בעצמך אמרת.

משה גפני: אתה מנהל כאן מלחמה?

משה גפני: על מה?

משה גפני: למה?

משה גפני: לשם מה?

ישראל אייכלר: קצת כבוד עצמי.

ישראל אייכלר: כבוד לבוחרים שלך.

יעקב אשר: תקרא ללפיד שיבוא לכאן.

ניסן סלומינסקי: תשמע מה אומרים עליכם הבוחרים שלכם, שהם רוצים את החוק הזה, שהם רוצים את ההטבה.

משה גפני: אם הבוחרים שלי רוצים, למה אתה נגד?

ניסן סלומינסקי: מה זה קשור?

ניסן סלומינסקי: תשמעו אותם.

ניסן סלומינסקי: אני שומע אותם.

משה גפני: אנחנו לא שומעים אותם.

ניסן סלומינסקי: הם מעלים את זה ברשתות שלכם.

ניסן סלומינסקי: כך אי אפשר להתייעץ.

יעקב אשר: ההתייעצות מתחילה מהרגע שאחרון המתייעצים יוצא מהחדר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מחדשים את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: התחיל הזמן.

משה גפני: מה זה התחיל הזמן?

משה גפני: עוד לא הגעתי למקום.

ניסן סלומינסקי: גפני, דבר.

משה גפני: למה אתה בלחץ?

ניסן סלומינסקי: כי מה שאתם עושים לא מכובד.

ניסן סלומינסקי: אפשר בשכל, אבל יש גבול וכשעוברים אותו, זה כבר לא מכובד.

משה גפני: אדוני היושב ראש, היות ואני מייצג ציבור, הנושא של כבוד או לא כבוד הוא לא רלוונטי.

משה גפני: אדוני היושב ראש, תן לי לדבר ואל תשתיק אותי

ניסן סלומינסקי: אבל דקה.

ניסן סלומינסקי: לא יותר.

משה גפני: אין דבר כזה דקה.

משה גפני: אין.

ניסן סלומינסקי: יש.

משה גפני: אני צריך להסביר הסתייגות.

משה גפני: תן לי לדבר.

משה גפני: אני לא אדבר הרבה זמן.

משה גפני: לא אעשה פיליבסטר.

ניסן סלומינסקי: אתה כבר מדבר חצי דקה.

משה גפני: אדוני היושב ראש, שר אוצר נורמלי - - -

מיכל בירן: יש כאן בעיה עובדתית ראשונה.

משה גפני: שר אוצר נורמלי, במצב הזה – ואני עכשיו מדבר בכל הרצינות – מה שהיה עושה עכשיו, גם אם הוא חושב שהחוק הזה יוזיל את מחירי הדירות, מה שכל העולם אומר שלא יעשה זאת, אין אדם אחד במזרח התיכון שחושב שזה יוזיל את מחירי הדירות, שר אוצר נורמלי היה בא ואומר: אדוני יושב ראש ועדת הכספים, תמתין עם החוק הזה שלושה-ארבעה חודשים.

משה גפני: המצב של קופת המדינה וכלכלת האוצר היום נמצא במצב - - -

בועז טופורובסקי: מה זה קשור להסתייגות?

משה גפני: אף אחד מאתנו לא יודע מה הולך לקרות.

משה גפני: אנחנו יודעים בינתיים שיש קיצוץ רוחבי.

בועז טופורובסקי: הוא לא מדבר על ההסתייגות.

בועז טופורובסקי: הוא סתם מדבר.

משה גפני: ועוד איך על ההסתייגות.

משה גפני: למה אני מוחק את שר האוצר?

משה גפני: הוא היה צריך לבקש ממך להמתין עם החוק הזה, לבחון אותו, לראות מה קורה בינתיים עם הנושא של תושבי הדרום, מה קורה עם המנהרות, מה קורה עם החסר במחסנים של הצבא.

משה גפני: הרבה מאוד כסף שהצטבר שאנחנו לא יודעים.

יצחק כהן: מה קורה עם ההתנחלויות.

משה גפני: שר האוצר, כמו ילד בגן ילדים, נתנו לו משחק ביד, יש לו 19 מנדטים אתם הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה, יש לו יושב ראש ועדה שהוא נותן לו הוראות מה לעשות - - -

אראל מרגלית: אני חייב לומר שאני שמעתי ברשת ב' את יושב ראש הוועדה שמדבר באומץ נגד החוק.

משה גפני: לכן אני מבקש למחוק.

משה גפני: בועז שאל אותי מה זה קשור.

משה גפני: לכן אני מבקש למחוק את המים "בהסכמת שר האוצר".

משה גפני: שר האוצר לא רלוונטי לא לחוק, לא לכלכלת המדינה, והוא לא רלוונטי לשום דבר.

משה גפני: הוא צריך ללכת הביתה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – 4

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

אראל מרגלית: אנחנו בעד ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

יצחק כהן: רביזיה בשם הקבוצה.

יצחק כהן: כל הקבוצה, כולל מיכל בירן.

<שלומית ארליך: באותה הגדרה, במקום "בהסכמת שר האוצר" יבוא "בהתייעצות עם שר האוצר" או לחילופין "בהתייעצות עם השר לביטחון פנים" או" בהסכמת ראש הממשלה" או "המנהל הכללי של משרד הבינוי והשיכון".

משה גפני: איפה את קוראת?

ניסן סלומינסקי: בעמוד 2, סעיף (2) למעלה.

יצחק כהן: אראל מרגלית ינמק את ההסתייגות.

חנא סוייד: אני אנמק.

חנא סוייד: כאן מדובר פעם על הסכמת שר האוצר ופעם על הסכמת ראש הממשלה, כל הזמן מתגלגלת בכנסת השאלה אם הקואליציה תביא חוק של אחד פלוס אחד שווה שלוש, האם החוק הזה יעבור או לא.

חנא סוייד: אני עושה אנלוגיה עם החוק הזה.

חנא סוייד: אני עוד לא ראיתי מומחה אחד, עוד לא ראיתי חבר כנסת אחד, כולל אתה אדוני היושב ראש, שאומר שהחוק הזה הוא חוק נכון, שיצא ממנו משהו, שיועיל במשהו.

ישראל אייכלר: גם שר האוצר יודע שהוא לא יועיל.

חנא סוייד: לכן אני חוזר לשאלה המתגלגלת.

חנא סוייד: הייתכן מצב שבו הקואליציה תעביר חוק שבטעות יסודו?

חנא סוייד: הנה לך דוגמה של חוק כזה.

חנא סוייד: עד עכשיו לא ראיתי שמישהו יגיד לי שהוא מאמין שהחוק הזה הוא חוק טוב, שהוא חוק נכון.

בועז טופורובסקי: אני.

חנא סוייד: אתה לא יודע שום דבר.

בועז טופורובסקי: אני יודע יותר טוב ממך.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – 4

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: רביזיה.

משה גפני: אני רוצה להודיע הודעה.

משה גפני: אני רוצה להודיע שהסעיף הזה שעכשיו עבר, אנחנו מגישים עליו רביזיה.

יעקב אשר: דרמה בוועדת הכספים.

מיכל בירן: גפני, אני לא בטוחה שהבנתי.

משה גפני: אני יכול להסביר למיכל?

<שלומית ארליך: עדיין באותו סעיף.

<שלומית ארליך: עמוד 2, פסקה (2).

<שלומית ארליך: ועדת החריגים תהיה מורכבת מנציגי משרד המשפטים, נציגי משרד הבינוי והשיכון ונציגי הארגון המייצג כמו אדריכלים.

משה גפני: איפה את קוראת?

<שלומית ארליך: אלה הסתייגויות שאתה הגשת.

משה גפני: זה לא מופיע אצלי.

משה גפני: אצלי מופיע מנהל החטיבה להתיישבות.

<שלומית ארליך: לא.

ניסן סלומינסקי: דקה להסתייגות.

משה גפני: חבר הכנסת אייכלר.

משה גפני: חמש דקות.

משה גפני: אצל אייכלר אין דקה.

ניסן סלומינסקי: אני אעשה הצבעה באמצע.

משה גפני: אתה לא תעשה הצבעה באמצע.

ניסן סלומינסקי: אני אעשה את זה.

ניסן סלומינסקי: אתה תראה.

יעקב אשר: אתה לא יכול לעשות את זה לאייכלר.

ניסן סלומינסקי: בינתיים הזמן רץ.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, במדינה רגילה, אפילו במדינה אפריקנית, אפילו במדינה שיש בה דיקטטורה, שר האוצר לפחות מציע משהו שהוא מאמין בו.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים ששר האוצר יודע שהחוק הזה לא רק שהוא לא יוזיל את מחירי הדירות אלא גם לא יהיה לו כסף לשלם אותו.

ישראל אייכלר: אחר כך הוא יציע בחוק ההסדרים לבטל את זה.

ישראל אייכלר: כל מטרתו של שר האוצר היא להציל את מעמדו היורד והוא בנסיקה כמו מטוס שהיום התפוצץ בלוב, להבדיל אלפי הבדלות, והוא יורד ויורד במנדטים בסקרים.

<קריאה: רגע.

<קריאה: מה קרה בלוב?

<קריאה: תעצור.

<קריאה: תספר.

ישראל אייכלר: אני לא יכול לספר סיפורים.

משה גפני: לא.

משה גפני: מה היה עם המטוס?

ישראל אייכלר: אני לא יכול לספר מה היה בלוב, אבל אני יכול לספר לך מה קדם לזה.

ישראל אייכלר: היה קדאפי במשך ארבעים שנים והוא חשב שבאמצעות קואליציה שלו, הוא יוכל לגזור גזרות על ההמון.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ישראל אייכלר: אני רוצה להסביר את ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: היה לך את הזמן.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: לא היה לי זמן.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ישראל אייכלר: לא, לא היה לי זמן.

ישראל אייכלר: אני רוצה להסביר.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ישראל אייכלר: מה שקרה לקדאפי, זה מה שיקרה לכל מי שינסה להדיר ציבורים של שני מיליון אנשים באלימות שלטונית.

ישראל אייכלר: אני מקווה שבארץ ישראל לא יאשרו את זה.

ישראל אייכלר: כאן לא יהיה לוב ולא יהיה כאן קדאפיזם.

ישראל אייכלר: אנחנו לא נרשה כאן שלטון אלימות שמבוסס על משת"פים, מבוסס על בוגדים ומבוסס על אנשים שרוצים להילחם נגד אזרחי הארץ, נגד הצעירים.

ישראל אייכלר: שם חוק שלכם לא יהיה שווה בעיני הציבור.

ישראל אייכלר: הציבור ידע את זה, החברה הישראלית היא חברה דמוקרטית והיא לא תרשה לדיקטטורה הזאת לפעול, היא תתקומם נגד הדיקטטורה והיא תנחיל כאן דמוקרטיה כמו שהייתה כאן שישים שנים כאשר ממשלה ידעה להתחשב באזרחים שלה, גם אם ערבים וגם אם הם חרדים ובפרט אם הם אנשים שזקוקים לעזרת המדינה.

אראל מרגלית: ואפילו אם הם ירושלמים.

<שלומית ארליך: ההסתייגות אומרת מנהל החטיבה להתיישבות באישור יושב ראש ועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: צריך להסביר?

<שלומית ארליך: כן.

ניסן סלומינסקי: דקה להסביר.

ניסן סלומינסקי: מי רוצה?

אורי מקלב: אדוני, אני חושב שמי כמוך יודע מה זה נקרא עבר זמנו בטל קורבנו.

אורי מקלב: אינו דומה הדיון עכשיו, גם בסעיף הזה וגם בסעיפים אחרים בהם היינו דנים לפני חודשים לדיון בו אנחנו דנים היום.

אורי מקלב: היום, לאחר שאנחנו יודעים שאין מישהו שתומך בתכנית, אין אפילו איש אחד שתומך בתכנית, ואם מישהו אחד מקדם, גם אם יש לו סמכות, צריך לעמוד למשפט ציבורי.

אורי מקלב: יש מדינות שבעקבות כך היו מוציאים אותו לתליה.

אורי מקלב: מי שהיום מוליך מהלך כזה וחוק כזה שפוגע והוא לא רק כמו שהציגו את זה פעם כאילו החוק הזה לא הולך לעלות כסף.

אורי מקלב: כיום החוק הזה, נאמר בפירוש, או שיעלו בגינו מסים או במקביל, שזה אותו דבר, יהיה קיצוץ רוחבי.

אורי מקלב: יש לזה תמורה.

אורי מקלב: כשאתה לוקח מישהו יחיד שיש לו את הסמכות, באיזה יושרה ציבורית אדם יכול להחליט לבד כשהיום גם הגורמים הכי מקצועיים, כולל בנק ישראל, אומרים שאסור לעשות את זה אבל מישהו אחד לבדו מחליט.

<קריאה: כולל האנשים בתוך משרד האוצר.

אורי מקלב: לכל חוק ולכל מצב יש את המומנטום שלו.

אורי מקלב: אינו דומה מה שהיה לפני חצי שנה, גם אם אולי מישהו היה טוען שהחוק טוב, היום כולם מודים שהחוק הזה לא רק שהוא לא יועיל אלא הוא גורע.

אורי מקלב: תראה מה הוא גרם לכל שוק הנדל"ן ובכל שוק הדירות.

אורי מקלב: החובה שיש לכל מי שהוא מקצועי, מיד להחליט שהוא מושך את החוק.

אורי מקלב: לעולם לא נוכל לתקן את זה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – 3

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

אורי מקלב: ל-יש עתיד יש כאן ארבעה חברים?

ניסן סלומינסקי: כן.

משה גפני: יש לי הודעה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה להגיד רביזיה, אז תגיד.

משה גפני: אני מבקש להודיע שעל הסעיף הזה באופן חד משמעי אני מבקש בשם כל הקבוצה - - -

ניסן סלומינסקי: תמשיכי.

ישראל אייכלר: תביאו כיתת יורים ותתחילו להרוג חברי כנסת מהאופוזיציה.

ישראל אייכלר: אתם גיבורים גדולים.

ישראל אייכלר: תעשו את זה.

ניסן סלומינסקי: רשמנו רביזיה.

משה גפני: אני מבקש להודיע שעל הסעיף הזה באופן חד משמעי אני אבקש רביזיה.

משה גפני: שבועז לא יפריע לי.

משה גפני: הוא משגיח הכשרות שלך ולא שלי.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה להסביר בדקה?

משה גפני: כן.

משה גפני: בטח.

משה גפני: אראל.

משה גפני: על יישובי הדרום.

משה גפני: עוטף עזה.

אראל מרגלית: אני רוצה להגיד את הדבר הבא.

אורי מקלב: מי צריך ממ"דים אם לא יישובי הדרום?

אראל מרגלית: קודם כל שואלים אותי על כדורסל ואולי פעם אחת אני אספר.

ניסן סלומינסקי: כשזה מצפצף, אנחנו מצביעים.

אראל מרגלית: בסדר גמור.

אראל מרגלית: ב-1972 מכבי תל אביב ניצחה בליגה במשך עשר שנים רצופות.

אראל מרגלית: בליגת הכדורסל.

אראל מרגלית: אתם זוכרים?

אראל מרגלית: הם היו אלופים.

אראל מרגלית: ביום שישי בערב הם הגיעו לנען ובאותו יום שישי נס, המורה להתעמלות שלי עודד גינדין קלע 36 נקודות ונען, הפועל גבעת ברנר-נען ניצחה אחרי עשר שנים את מכבי תל אביב בעשר נקודות.

אראל מרגלית: מאז אני יודע שהכול אפשרי.

אראל מרגלית: אם יש אמונה, הכול אפשרי.

אראל מרגלית: לכן אני רוצה להגיד משהו לגבי החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, מי בעד ההסתייגות?

אראל מרגלית: זה רק משל.

אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה את הנמשל.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לדעת מה היה בנען.

ניסן סלומינסקי: מי רוצה לנמק?

אראל מרגלית: הדבר המרכזי שאתה התחלת לדבר עליו.

אראל מרגלית: אני שמעתי אותך ברדיו.

אראל מרגלית: הרי מה הסוגיה הגדולה מעבר לטקטיקה הזאת או האחרת עם החוק?

אראל מרגלית: עוד לפני המלחמה הזאת אנחנו נכנסנו להאטה.

אראל מרגלית: לא הייתה האטה כלכלית כזאת

ישראל אייכלר: מיתון כבד.

ישראל אייכלר: תקרא לילד בשמו.

אראל מרגלית: עוד לא נכנסנו למיתון.

אראל מרגלית: תשמע, מיתון והאטה אלה שני דברים שונים.

ישראל אייכלר: אנחנו כבר במיתון.

אראל מרגלית: יכול להיות.

אראל מרגלית: אנחנו נמצאים על סף מיתון.

אראל מרגלית: אנחנו עוד לא יודעים בכלל מה המשמעות של זה מבחינה כלכלית.

אראל מרגלית: אנחנו מוכנים לעזור.

אראל מרגלית: זאת המדינה שלנו.

אראל מרגלית: אנחנו מוכנים לעזור כדי לנסות להביא אסטרטגיות להשתלט על התקציב, אבל ברגע שיש משבר וברגע שיש סערה, אי אפשר לעשות ניסיונות סתם.

אראל מרגלית: לכן השלושה מיליארד האלה – וניסן, אלה שלושה מיליארד ותחשוב על חמש שנים שהם 15 מיליארד שקלים – תחשבו אם יש לנו איזושהי אסטרטגיה כדי נגיד להביא פרויקטים של תשתיות, נגיד להניע מחדש את המשק.

אראל מרגלית: לכן הדבר הזה שאנחנו מאבדים את הרסן, הוא כל כך בעייתי.

אראל מרגלית: בעצם אנחנו עומדים על סף האטה כלכלית, אם לא ניזהר.

אראל מרגלית: לכן אני אומר שחייבים קפטן כלכלי שמבין איך לנווט את הספינה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

מיכל בירן: אני מבקשת שההצבעה הבאה תהיה שמית.

<שלומית ארליך: הסתייגות נוספת לפסקה (3).

משה גפני: לא הודעתי את ההודעה.

משה גפני: אני רוצה להודיע.

ניסן סלומינסקי: תודיע רביזיה או לא, אבל אל תתחיל נאומים.

משה גפני: אני הולך להודיע.

משה גפני: אני מבקש להודיע שעל הסעיף הזה באופן חד משמעי אני מבקש רביזיה.

ניסן סלומינסקי: מי רוצה להסביר?

אורי מקלב: אני.

אורי מקלב: כשאנחנו מדברים על תכנית מתאר מאושרת, אנחנו צריכים לדעת שבשעה זאת - כשאתה נותן לנו דקה לדבר – יש אלפי נשים עובדות שצריכות להפסיק את העבודה והן חוזרות הביתה בגלל שאין צהרונים לילדים שלהן.

אורי מקלב: אין מי שישמור על הילדים בזמן שלא מתקיים בית הספר ובזמן שלא מתקיים גן הילדים.

אורי מקלב: למה אין להם?

אורי מקלב: כי הצהרונים לא הופעלו השנה מסיבה אחת ויחידה שהיא שאת הכסף הזה שהנשים לא קיבלו, והן צריכות לקבל אותו עבור הצהרונים, לא מפעילים אותם ומקצצים חצי מיליארד שקלים או 450 מיליון שקלים ממשרד החינוך כדי שיוכלו לממן את הדבר ההזוי הזה שאם מישהו ייהנה מזה, זה רק כאלה שיש להם ורק העשירים.

אורי מקלב: כל אלה שאין להם דירות, אלה שצריכים ללכת לעבוד כי הם צריכים להתפרנס אבל הם לא יכולים לעשות את זה כי הם צריכים להוציא את הילדים.

אורי מקלב: בשעה 1:20 הם רצים הביתה כי אין מי שישמור על הילדים שלהם בגלל שהפסיקו את הצהרונים וגם כאן ההפסקה לא הייתה שקופה ולא מקצועית.

אורי מקלב: זאת תכנית שהשקיעו בה עשרות ומאות מיליונים אבל צריך לעשות קיצוץ רוחבי.

אורי מקלב: מה זה נקרא קיצוץ רוחבי?

יעקב אשר: יש את הגירעון של המלחמה אבל כאן שלושה מיליארד שקלים אפשר להוציא.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

מיכל בירן: התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: אבל אמרו שלא.

משה גפני: זה חדש.

משה גפני: זה סעיף קטן (3).

<שלומית ארליך: זאת עדיין אותה הגדרה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

משה גפני: לא הלאה.

משה גפני: יש לי הודעה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מבקשים רביזיה.

משה גפני: אתה ביקשת רביזיה?

ניסן סלומינסקי: אמרתי שמבקשים רביזיה.

משה גפני: עם כל הכבוד, אל תדבר בשמי.

משה גפני: יש לי הודעה.

משה גפני: היועצת המשפטית, יש לי הודעה וההודעה הזאת היא ברורה.

משה גפני: אני חושב שזאת הייתה טעות בעניין של ההצבעה ולכן אני רוצה לתקן את העניין הזה.

משה גפני: אני מבקש שתהיה רביזיה.

משה גפני: מכיוון שיש הנחיה של היועץ המשפטי שמצביעים על הרביזיה אחרי חצי שעה, עכשיו אי אפשר להצביע עליה.

<שלומית ארליך: נרשם.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים לפסקה (4), עדיין בעמוד 2.

<שלומית ארליך: ההסתייגות אומרת: בסופה יבוא "ובלבד שאלף יחידות דיור לפחות בבנייה צמודת קרקע ייבנו מדי שנה לעדה הדרוזית".

ניסן סלומינסקי: מי רוצה להסביר את ההסתייגות?

מיכל בירן: אני אשמח להסביר אותה.

מיכל בירן: אני תוהה מה קיבל חבר הכנסת חמד עמאר שאני מעריכה מאוד כי אני לא מאמינה שהיית מוכן לשבת כאן ולהצביע על החוק הזה שהוא בזבוז כסף, שהוא מטופש ואף אחד לא חושב שיש בו שום דבר, והאופוזיציה נתנה סולם לשר האוצר כדי שירד מהעץ.

יצחק כהן: לא סולם.

יצחק כהן: נתנה לו רמפה.

מיכל בירן: החוק הזה מפלה את הדרוזים.

מיכל בירן: אני יודעת כמה אתה דואג לעדה הדרוזית שהיא נמצאת בראש מעייניך.

מיכל בירן: הייתי שמחה אם תסביר כאן לחברי הוועדה למה אתה מצביע בעד ההסתייגויות האלה ולא נגדן.

מיכל בירן: למה אתה לא להצביע בעד הסתייגות כזאת שכל כך מקדמת את בני העדה הדרוזית?

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: אתה הולך נגד היועץ המשפטי לכנסת.

משה גפני: לא יכול להיות הדבר הזה.

יצחק כהן: חמד, הדרוזים.

יצחק כהן: הם משרתים בצה"ל ועושים הכול ובסוף הם לא יקבלו כלום.

יצחק כהן: קודם כל רביזיה בשם הקבוצה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: הודעה.

ניסן סלומינסקי: אם אני אבקש רביזיה, אתם לא תבקשו?

יצחק כהן: נבקש.

משה גפני: גברתי היועצת המשפטית, אני מודיע בשם הקבוצה – גם חבר הכנסת כהן מודיע בשם הקבוצה, כל הקבוצה - - -

ניסן סלומינסקי: רשמנו כבר רביזיה.

משה גפני: אתה לא יכול לרשום.

משה גפני: לא זה מה שאמרתי.

ניסן סלומינסקי: ר' יצחק ביקש.

מיכל בירן: איך אתה יודע מה הוא יגיד?

מיכל בירן: הוא לא סיים את המשפט.

ניסן סלומינסקי: ר' יצחק ביקש.

משה גפני: אבל אנחנו רוצים להודיע.

ניסן סלומינסקי: יש כבר רביזיה.

ניסן סלומינסקי: זה מספיק.

משה גפני: לא.

<שלומית ארליך: אנחנו עכשיו בפסקה (5) בעמוד 2.

<שלומית ארליך: רשות המסים מבקשת להכניס תיקון נוסח.

משה גפני: היועצת המשפטית, יש הסתייגות.

משה גפני: יש לנו הסבר.

ניסן סלומינסקי: היא באמצע דבריה.

משה גפני: אחרי סעיף קטן (3) ביש"ע, הערך יכול להיות שלילי.

<שלומית ארליך: אבל אין לזה שום הגיון בנוסח.

<שלומית ארליך: על איזה ערך אתה מדבר?

משה גפני: מה כתוב בחוק?

ניסן סלומינסקי: תסביר.

משה גפני: לא.

משה גפני: זה איציק מסביר.

יצחק כהן: הרבה לפני גוש אמונים היה מלך רשע שקראו לו אחאב.

יצחק כהן: אחאב שלט בכיפה.

יצחק כהן: הוא שלט כמעט בכל העולם כולו.

יצחק כהן: תקשיבו היטב.

<קריאה: באיזה תקופה?

יעקב אשר: זה קמצא בר קמצא של גפני.

מיכל בירן: בגלל שאתה היית מבולבל, אני לא זוכרת בסוף מי האויב, קמצא או בר קמצא.

בועז טופורובסקי: הוא לא שלט בכל העולם.

יצחק כהן: שלט בכיפה.

בועז טופורובסקי: אחאב עם איזבל.

יצחק כהן: לאשתו המלכה קראו איזבל.

יצחק כהן: אתה צודק.

<קריאה: אבל היא הייתה זרה ונוכרייה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, מי בעד ההסתייגות?

יצחק כהן: רגע.

יצחק כהן: אני באמצע ההסבר.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

יצחק כהן: קודם כל, רביזיה.

<שלומית ארליך: נרשמה רביזיה.

אורי מקלב: גם בהסתייגות הקודמת הייתה רביזיה.

אורי מקלב: לא רביזיה של היושב ראש אלא שלנו.

<שלומית ארליך: היא נרשמה.

יצחק כהן: אני באמצע הנימוק.

יצחק כהן: אני רוצה לנמק.

ניסן סלומינסקי: די.

ניסן סלומינסקי: נגמר.

יצחק כהן: מה נגמר?

יצחק כהן: לא נתת לי.

ניסן סלומינסקי: נתתי דקה.

ניסן סלומינסקי: תמשיכי.

<שלומית ארליך: רשות המסים מבקשת להכניס תיקון בנוסח.

<שלומית ארליך: גיא, תסביר לנו מה התיקון שאתם מבקשים.

<גיא גולדמן: לאור הסתייגות שהעלו הקבלנים.

ישראל אייכלר: אני רוצה למחות על כך שאתה נותן רק דקה להסתייגות.

ישראל אייכלר: מדובר כאן בפגיעה בשני מיליון אזרחים שהם לא ישתקו והם יילחמו.

ישראל אייכלר: אתם הולכים בדקה אחת לגזור עליהם גזרה.

ישראל אייכלר: מה זה כאן, ניקרגואה?

ניסן סלומינסקי: גיא, תסביר בבקשה את התיקון שאתם רוצים להכניס.

ישראל אייכלר: כל הרעיון של הדמוקרטיה הוא שנותנים לאופוזיציה לדבר, נותנים לאזרחים למחות בתוך המסגרת הדמוקרטית, בתוך הכנסת.

ישראל אייכלר: אתה פשוט עושה דיקטטורה, אז תקבל תשובות כמו שדיקטטורות מקבלות.

יצחק כהן: אתה צודק.

ניסן סלומינסקי: יש תוספת לסעיף (5) שהוא צריך להסביר.

יעקב אשר: רשות המסים ביקשה?

<שלומית ארליך: כן.

ישראל אייכלר: היה כבר פעם יושב ראש ועדת כספים שאמר אני לא מפחד מכם והוא מצא את עצמו בבית סוהר.

ניסן סלומינסקי: גיא, אתה מוכן להסביר?

יצחק כהן: זה נושא חדש פר אקסלנס.

<שלומית ארליך: אני אקריא את הנוסח, גיא יסביר אותו ואז תוכלו לטעון נושא חדש.

<שלומית ארליך: פסקה (5).

<שלומית ארליך: ניתן לביה היתר בנייה לרבות החלטה לאשר בקשה להיתר בתנאים.

<שלומית ארליך: לעניין זה, "החלטה לאשר בקשה להיתר בתנאים" – החלטה בדבר אישור בקשה להיתר בתנאים שהתקבלה במוסד תכנון.

<שלומית ארליך: גיא, תסביר את זה.

יצחק כהן: מה זה היתר בתנאים?

יעקב אשר: אפשר עוד הסתייגויות חדשות?

ניסן סלומינסקי: לא.

יצחק כהן: למה לא?

ניסן סלומינסקי: תנו לו להסביר.

יצחק כהן: היא אמרה כן.

יצחק כהן: אפשר.

<שלומית ארליך: על נושא חדש מותר להגיש.

משה גפני: אני שואל טכנית.

משה גפני: אם הוא מגיש את הנושא הזה, לי יש על הנושא הזה הסתייגויות.

משה גפני: אני יכול עכשיו להגיד אותן?

יעקב אשר: גם לי.

<שלומית ארליך: מרגע שטענתם טענת נושא חדש - - -

משה גפני: לא טענו.

יעקב אשר: לא טענו.

יצחק כהן: עוד מעט.

משה גפני: מה פתאום נושא חדש?

משה גפני: הוא עוד לא הסביר.

יעקב אשר: ניתן לו להסביר.

משה גפני: כל הזמן שבעולם עומד לרשותך.

יצחק כהן: ותענה על שאלות.

<גיא גולדמן: זה תיקון שנועד להקל ואני אסביר.

יצחק כהן: תסביר מה היה הנוסח הקודם.

יצחק כהן: המקורי.

<גיא גולדמן: בנוסח שמונח לפניכם יש הפניה לסעיף 145, לתנאים כביכול לפי סעיף 145 לחוק התכנון והבנייה.

ישראל אייכלר: מה זה סעיף 145?

<גיא גולדמן: זאת טעות.

<גיא גולדמן: אין שם תנאים.

יצחק כהן: אבל מה זה?

ניסן סלומינסקי: תמשיך.

<גיא גולדמן: כדי לפשט אנחנו אומרים באופן כללי.

<גיא גולדמן: לרבות החלטה לאשר רכישה להיתר בתנאים שזאת החלטה בדבר אישור בקשה להיתר בתנאים שהתקבלה במוסד תכנון.

<גיא גולדמן: אנחנו לא רוצים להפנות לסעיף 145.

משה גפני: מה זה היתר בתנאים?

יצחק כהן: תן דוגמה.

<שלומית ארליך: גיא, תסביר מה משמעות התיקון.

<גיא גולדמן: לא דובר על היתר בתנאים.

יעקב אשר: אל תבלע מלים.

יעקב אשר: דבר לאט.

יצחק כהן: אל תפגע בו.

<גיא גולדמן: אני אסביר.

<גיא גולדמן: באו הקבלנים והעלו הסתייגות מה לגבי מצבים שניתן היתר אבל בתנאים טכניים.

<גיא גולדמן: כל מיני עניינים פרוצדורליים שלא קשורים לבנייה עצמה.

משה גפני: למשל?

<גיא גולדמן: לסלול כביש.

יעקב אשר: מה דעתו של השלטון המקומי?

<קריאה: אתה מדבר רק על התנאים הטכניים או על תנאים אחרים?

ניסן סלומינסקי: אתם לא נותנים לשמוע ולקיים דיון אמיתי.

יעקב אשר: תשלום לוועדה המקומית, זה תנאי טכני?

<שלומית ארליך: המשמעות של השינוי אותו אתם מבקשים להכניס היא שלא נחכה עד השלב שבו ניתן היתר אלא גם בשלב - - -

יעקב אשר: זאת אומרת שלא ישלמו לרשות המקומית.

יעקב אשר: איפה השלטון המקומי?

יעקב אשר: מה קרה לכם?

יעקב אשר: השתגעתם?

<שלומית ארליך: גם בשלב מוקדם יותר, בו ניתן היתר בתנאים, שעדיין לא ניתן היתר הבניה הסופי, אפשר יהיה.

<שלומית ארליך: נכון?

<שלומית ארליך: זאת המשמעות.

<גיא גולדמן: שלא ייווצר מצב שייתקעו דירות ולא יינתנו היתרים ולא יינתנו דירות מוטבות.

יעקב אשר: אם קבלן לא שילם לרשות המקומית, זה טכני או לא טכני?

יעקב אשר: איך אתה נותן לו את ההטבה אם הוא לא שילם?

<קריאה: אני רוצה לדעת איזה תנאים מאפשרים בנייה.

יעקב אשר: אני רוצה את עמדת השלטון המקומי ושר הפנים.

יעקב אשר: זאת פשיטת רגל של הרשויות.

אורי מקלב: אחד התנאים יכול להיות סלילת כביש.

אורי מקלב: לא יתכן הסדר כל זמן שהכביש ההיקפי לא ייסלל.

אורי מקלב: יש דבר כזה בתנאים.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש על זה נושא חדש ואנחנו ממשיכים הלאה.

משה גפני: אין נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: מה זה אין נושא חדש?

ניסן סלומינסקי: מותר לי לבקש.

יצחק כהן: פעם ראשונה בהיסטוריה.

ניסן סלומינסקי: לא דיברו אתי ואני לא יודע מה זה.

ניסן סלומינסקי: לא יכולים עכשיו להעביר.

אורי מקלב: מצביעים על הנוסח הקודם?

ניסן סלומינסקי: לא מצביעים.

ניסן סלומינסקי: נמשיך הלאה.

ניסן סלומינסקי: מדלגים על זה.

יעקב ליצמן: אדוני, תסביר לי איך עברת חמישה סעיפים כשהייתי בחוץ.

<שלומית ארליך: כיוון שהיושב ראש הגיש בקשת נושא חדש, גם ההסתייגויות לעניין הזה יידונו רק לאחר החלטת ועדת הכנסת.

<שלומית ארליך: אנחנו עכשיו בפסקה (6).

אורי מקלב: אני רוצה לנמק את ההסתייגויות על הנוסח המקורי.

יעקב ליצמן: אפשר לבקש כאן התייעצות סיעתית?

<שלומית ארליך: אנחנו עדיין באותה הגדרה.

ניסן סלומינסקי: כבר הייתה התייעצות סיעתית.

יעקב ליצמן: בהתייעצות סיעתית, אתה אומר לי שזה אותו סעיף.

יעקב ליצמן: בנושא חדש, אתה אומר לי שזה לא אותו סעיף.

ניסן סלומינסקי: לא הבנתי.

אראל מרגלית: כרגע הגיע לידיעתי מידע שיש הסכמה עם חבר כנסת מסוים לגבי מענקים שיינתנו למגזר מסוים על כל הנושא של בנייה צמודת קרקע.

אראל מרגלית: אם יש הסכם כזה כחלק מהעניין כאן, אני רוצה לדעת עליו.

יצחק כהן: יש דבר כזה כמו שהוא אומר?

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע על מה הוא מדבר.

אראל מרגלית: מה אתה לא יודע על מה אני מדבר?

אראל מרגלית: יש לי את זה כאן כתוב.

<שלומית ארליך: הסתייגות לסעיף (6).

יצחק כהן: רגע.

יצחק כהן: הוא אמר דבר חמור מאוד.

אראל מרגלית: אני שאלתי האם יש כאן הסכם שנתנו למגזר מסוים.

יצחק כהן: מי זה המגזר?

אראל מרגלית: אני לא רצה להגיד.

אראל מרגלית: אם יש הסכם, אני רוצה שאנשים יגידו מרצונם.

יצחק כהן: אתה מדבר על ההתנחלויות?

אראל מרגלית: יכול להיות שאני גם תומך בזה.

יצחק כהן: אתה מדבר על ההתנחלויות?

אראל מרגלית: האם יש כאן הסכמים?

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה לנמק את ההסתייגות לסעיף (6)?

יצחק כהן: אני רוצה להמשיך את הנימוק.

משה גפני: אם ועדת הכנסת תאשר שזה לא נושא חדש, יש לי הרבה הסתייגויות על הנוסח הזה.

ניסן סלומינסקי: אם זה לא נושא חדש, אין הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: הפוך.

ניסן סלומינסקי: אם זה נושא חדש, יהיו לך הסתייגויות.

משה גפני: אם זה נושא חדש, אין הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: יהיו לך.

משה גפני: לא.

ניסן סלומינסקי: בוא נדבר על זה אחר כך.

משה גפני: אני רוצה להגיד כדי שלא תגיד אחר כך שלא אמרתי.

ניסן סלומינסקי: אמרת.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

משה גפני: אם זה נושא חדש, זה לא עולה.

משה גפני: אם זה לא נושא חדש, זה עולה כאן.

משה גפני: אם זה לא נושא חדש וזה עולה כאן, יש לי הרבה הסתייגויות על הנוסח החדש.

משה גפני: הטענה שלך של נושא חדש, היא טענה של כולנו.

יעקב ליצמן: גם שלנו.

יצחק כהן: אני ממשיך את ההסבר בו התחלתי לפני שקטעו אותי.

יצחק כהן: סיפרנו שעוד הרבה לפני גוש אמונים היה אחד בשם עמרי שהיה מלך רשע מרושע והיה לו בן עוד יותר רשע שקראו לו אחאב.

יצחק כהן: בועז הזכיר לי שהייתה לו אישה שקראו לה איזבל.

יצחק כהן: לאחאב ואיזבל היה שר אוצר שקראו לו חיאל בית האלי.

יצחק כהן: חיאל בית האלי היה רשע לא פחות מהם.

יצחק כהן: הוא היה כופר.

יצחק כהן: הפרויקטים שהוא הלך לעשות, לא מע"מ אפס אבל הוא הלך לבנות את יריחו.

יצחק כהן: אמרו לו, מה אתה בונה את יריחו?

יצחק כהן: אתה לא רואה שיש כאן קללה של יהושע?

יצחק כהן: יהושע קילל, ארור בונה יריחו, בבכורו ייסדנה, בצעירו יעשה את - - -

ניסן סלומינסקי: תמשי לספר את הסיפור בהמשכים.

יצחק כהן: בסדר.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות לסעיף (6)?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

יצחק כהן: בשם הקבוצה, רביזיה.

<שלומית ארליך: עכשיו אנחנו בסעיף 6(א).

יצחק כהן: 6(א), זה כבר התייעצות סיעתית.

<שלומית ארליך: זה עדיין באותו נושא.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: זה סעיף חדש לגמרי.

<שלומית ארליך: במקום "סכום של 950 אלף שקלים חדשים" יבוא "מיליון שקלים חדשים".

משה גפני: לפני 6(א) יש הסתייגות שלנו.

יצחק כהן: עד סוף היום אני אספר לך את כל הסיפור על איזבל.

ניסן סלומינסקי: יש כאן תיקון שאני ביקשתי אותו.

משה גפני: רגע.

משה גפני: יש קודם הסתייגות שלי לסעיף (6).

משה גפני: במקום "אינו עולה על הנמוך".

<שלומית ארליך: קראנו את זה.

<שלומית ארליך: זה עשינו עכשיו.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אתם מבלבלים.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: על זה הצבענו.

ניסן סלומינסקי: על הממוצע הצבענו.

משה גפני: טופס 4 גם עשינו?

<שלומית ארליך: כן.

<שלומית ארליך: אתה מדבר על הסתייגות שאצלך היא 37?

משה גפני: כן.

<שלומית ארליך: זה נושא חדש ולכן דילגנו על ההסתייגות.

<שלומית ארליך: יושב ראש הוועדה הגיש נושא חדש.

משה גפני: על הסעיף הזה יש לנו בערך 150 הסתייגויות.

אראל מרגלית: האם מנכ"ל משרד השיכון נמצא בחדר השני כדי להגיע להסכמות?

משה גפני: אם זה לא נושא חדש, אנחנו מגישים 150 הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: נדבר על זה.

<קריאה: היה הסכם שיורידו את כל ההסתייגויות.

<קריאה: הצבענו על זה?

ניסן סלומינסקי: עוד לא הגענו לזה.

ניסן סלומינסקי: עוד מעט נגיע.

אראל מרגלית: מה הפקידים של משרד השיכון עושים בחדר השני?

יצחק כהן: מחליפים מזוודות.

<קריאה: באמת.

<קריאה: אני רוצה להבין.

<קריאה: יש כאן דברים שנסתרים מהעין?

ניסן סלומינסקי: איציק, על 6(א) אתה ביקשת נושא חדש?

יצחק כהן: כן.

ניסן סלומינסקי: במקום 950 אלף יהיה מיליון?

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: ודאי.

ניסן סלומינסקי: אז אני אשאיר את זה 950.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: זה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אני אשאיר את זה ב-950 וזה לא יהיה נושא חדש.

יצחק כהן: תעשה מה שאתה רוצה.

יצחק כהן: זה כבר בא לדיון ואני כבר ביקשתי נושא חדש.

יצחק כהן: אתה לא ועדת הכנסת.

משה גפני: כן.

משה גפני: שיישאר 950.

משה גפני: אל תעשה לנו טובות.

משה גפני: תעשה מה אתה רוצה.

משה גפני: אל תאיים עלינו.

יצחק כהן: אנחנו לא רוצים כלום.

יצחק כהן: אנחנו לא רוצים את החוק הזה.

משה גפני: שונא חרדים שכמוך.

יצחק כהן: לא רוצים את החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: לא שונא.

משה גפני: שונא חרדים.

יצחק כהן: אנחנו לא רוצים את החוק הזה בכלל.

משה גפני: אתה מאיים עלינו?

יצחק כהן: גם אם תיתן שני מיליון, אנחנו לא רוצים.

משה גפני: אל תיתן.

יצחק כהן: נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: אמרת נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: זה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: אחר כך נראה אם נשאיר.

יצחק כהן: אל תשאיר.

יצחק כהן: אנחנו לא רוצים כלום.

יצחק כהן: מודיעים לך שלא רוצים.

יצחק כהן: אל תעשו טובות.

יעקב ליצמן: יש לנו כאן כמה הסתייגויות.

<שלומית ארליך: עכשיו אנחנו בהסתייגויות לפסקה (6).

אראל מרגלית: את יכולה לקרוא את הפסקה כולה?

<שלומית ארליך: מחיר הדירה כולל מס ערך מוסף שהיה משולם לפי חוק מס ערך מוסף אילולא חוק זה, אינו עולה על הנמוך מבין הסכומים המפורטים בפסקאות משנה (א) או (ב).

<שלומית ארליך: (ב) סכום השווה למכפלת הערך למטר מרובע דירתי בגוש שבו נמצאת הדירה, בסכום המתקבל מצירוף סכומם של אלה: (1ׂ) שטח הדירה במטר מרובע.

<שלומית ארליך: יש הסתייגות של הקבוצה למחוק את פסקת משנה (1).

ניסן סלומינסקי: מי רוצה לנמק?

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות היא למחוק את פסקה (1) ב-(6)(ב) בעמוד 2.

אראל מרגלית: תסביר את זה.

משה גפני: רוצים להוסיף כאן הסתייגויות.

משה גפני: אמרה היועצת המשפטית שאני יכול.

<שלומית ארליך: לא סיימתי לקרוא את ההסתייגויות.

<שלומית ארליך: יש הרבה.

משה גפני: אבל יש הסתייגויות שאני רוצה להוסיף?

ניסן סלומינסקי: אתה לא יכול להוסיף.

משה גפני: אני יכול להוסיף.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אתה לא יכול להוסיף.

משה גפני: היא אמרה לי שאני יכול.

<שלומית ארליך: אתה רוצה להוסיף הסתייגויות חדשות שלא נכתבו?

משה גפני: הסתייגויות חדשות.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר.

יצחק כהן: אם זה נושא חדש, אפשר

ניסן סלומינסקי: לא בנושא חדש.

יצחק כהן: אני אומר באופן כללי שאם זה נושא חדש, אפשר עוד 500 הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה לנמק את זה?

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: אני יכול להמשיך?

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

יעקב ליצמן: היא לא אמרה איזו הסתייגות.

ניסן סלומינסקי: היא אמרה .

ניסן סלומינסקי: למחוק את פסקה (1), שטח הדירה במטר מרובע.

ניסן סלומינסקי: זאת ההסתייגות.

יעקב ליצמן: מה אומר הסעיף הזה.

<שלומית ארליך: הסעיף הזה מדבר על הערך למטר מרובע דירתי.

<שלומית ארליך: סעיף (ב) מדבר על סכום השווה למכפלה של ערך מטר מרובע דירתי בגוש שבו נמצאת הדירה בסכום המתקבל מצירוף סכומים של כל אלה: האחד, שטח הדירה.

<שלומית ארליך: אתה צריך להכפיל את שטח הדירה.

<שלומית ארליך: אנחנו מדברים על זה.

<שלומית ארליך: בעצם אתם ביקשתם למחוק את זה, שזה לא יבוא בתוך המשוואה.

יעקב ליצמן: שטח הדירה לא שייך לאותו פטור ממע"מ.

אראל מרגלית: מה שקורה זה שבאופן פרדוכסלי חלק גדול, מכיוון שדירות קטנות יותר, העלות למטר מרובע באופן יחסי יותר גדולה.

אראל מרגלית: החוק הזה בעצם פוגע בזוגות צעירים או במשפחות צעירות שזקוקים לדירות יותר קטנות כי באופן יחסי המחיר למטר יוצא יותר גבוה.

אראל מרגלית: בערוץ 10 מתן חודורוב ראיין אותך אורי ואתה אמרת שהיה צריך לעשות חוק ואי אפשר היה להגיע לדבר מושלם.

אראל מרגלית: על העניין הזה אני רוצה הסבר.

אראל מרגלית: אני באמת רוצה הסבר למה זה יוצא שבסופו של דבר הדירות הקטנות יותר בעצם לא מקבלות את ההטבה.

אראל מרגלית: אם אורי יכול להסביר, אני אודה לו.

<אורי שני: השמאי הממשלתי יסביר את זה.

ניסן סלומינסקי: זה היה בסעיף הקודם, עת דובר על שטח הדירה.

ניסן סלומינסקי: מאחר וזה נושא חדש, הוא לא עולה לדיון כרגע.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

אראל מרגלית: אי אפשר להסביר?

ניסן סלומינסקי: יסבירו את זה אחרי שיוחלט אם כן או לא.

ניסן סלומינסקי: הרי הגשתם על זה הסתייגות חדשה.

אראל מרגלית: אנחנו צריכים להצביע.

ניסן סלומינסקי: לא מצביעים כי זה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: כך ביקשו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

יעקב ליצמן: רגע.

יעקב ליצמן: צריך להסביר.

ניסן סלומינסקי: הוא דיבר על עומרי ומה זה שייך להסבר?

יצחק כהן: אני יכול להמשיך.

יצחק כהן: אמרנו שלאותו אחאב ואיזבל היה שר אוצר שקראו לו חיאל בית האלי.

יצחק כהן: הפעולה הראשונה שחיאל בית האלי הולך לעשות בממלכה, מה הוא הולך לעשות?

יעקב ליצמן: פטור ממע"מ.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: משהו דומה.

יצחק כהן: הוא הולך לבנות את יריחו.

יצחק כהן: אומרים לו: אדוני שר האוצר, יש לך בעיה, יש פה קללת יהושע.

יצחק כהן: ארור בונה יריחו.

יצחק כהן: ממש.

יצחק כהן: יהושע קילל את מי שייגע ביריחו.

יצחק כהן: איך שהוא הולך עם התכניות של התב"ע, של בניין ערים, הבן הבכור שלו מת.

יצחק כהן: איך שהוא מתחיל לבנות, כל פעם בן אחד מת.

יצחק כהן: עד שהוא גוזר את הסרט, הצעיר שלו מת.

אראל מרגלית: בגלל זה סאיב עריקאת מיריחו תמיד מקלקל את המשא ומתן?

יצחק כהן: בדיוק.

יצחק כהן: הוא אמר שיעזבו אותו מהשטויות האלה.

יצחק כהן: הוא התחיל לבנות ואיך שהוא קיבל את היתר הבנייה, בכורו הלך.

יצחק כהן: כך הלכו לו כולם.

ניסן סלומינסקי: תודה.

יצחק כהן: המשך יבוא.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

יעקב ליצמן: רביזיה.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים עכשיו לעמוד 3, לפסקה (2) למעלה.

<שלומית ארליך: סעיף 6(ב)(2).

יעקב ליצמן: את (ב)(1) גמרנו?

<שלומית ארליך: כן.

מנחם אליעזר מוזס: איפה 41 ההסתייגויות שלי?

ניסן סלומינסקי: הן התמזגו.

משה גפני: לא, לא התמזגו.

ניסן סלומינסקי: אני צוחק.

ניסן סלומינסקי: יש לנו כאן עוד כהנה וכהנה הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: אל תדאג.

משה גפני: אני דואג.

משה גפני: הרב מוזס הוא יושב ראש הסיעה שלנו והוא בא במיוחד להגיד את ההסתייגויות שלו.

יעקב ליצמן: אנחנו מאחלים לו מזל טוב לנישואי הנכדה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: מזל טוב.

<שלומית ארליך: אנחנו עכשיו בפסקה (2).

<שלומית ארליך: הקבוצה ביקשה שבמקום עשרים יבוא עשר, במקום עשרים מטרים רבועים יבוא עשרה מטרים רבועים או לחילופין במקום עשרים מטרים רבועים יבוא - =- -

יעקב ליצמן: את חייבת להצביע על כל אחת בנפרד.

יעקב ליצמן: לחילופין זה אחר כך.

משה גפני: יש הסתייגות מספר 40 אחרי 6(א).

משה גפני: את כבר הולכת ל-(6)(ב)(1) ול-(6)(ב)(2).

<שלומית ארליך: רשמנו אותה בסוף.

<שלומית ארליך: לא אחרי (א) אלא אחרי (4).

משה גפני: למה?

ניסן סלומינסקי: תן לה לסדר את זה.

ניסן סלומינסקי: אם בסוף נגמור ויישארו הסתייגויות, יצביעו.

ניסן סלומינסקי: מי מוכן להסביר את ההסתייגות?

משה גפני: התבלבלתי עכשיו.

משה גפני: איפה אנחנו עכשיו?

<שלומית ארליך: זה ברשימה שהגישה הקבוצה.

<שלומית ארליך: רשימה נפרדת.

משה גפני: מה אומרת ההסתייגות?

<שלומית ארליך: שבמקום עשרים מטרים רבועים יהיו עשרה מטרים רבועים, או לחלופין שישה מטרים רבועים.

ניסן סלומינסקי: מי רוצה להסביר?

ניסן סלומינסקי: אין אף אחד שרוצה להסביר.

אראל מרגלית: אני אסביר.

אראל מרגלית: הנקודה המרכזית שהדאיגה אותי סביב כל הסעיף הזה היא הנקודה עליה דיברתי קודם.

אראל מרגלית: בעצם באופן פרדוכסלי יוצא שדירות יחסית קטנות בתוך ישובים כאלה ואחרים, ודיברו על זה והראו כמה דוגמאות כאלה, מכיוון שהמטר המרובע שלהם באופן יחסי הוא יותר גבוה מאשר המטר המרובע נגיד של שלושה חדרים מאשר ארבעה חדרים, יוצא שבמקומות רבים הדירות הקטנות לא זכאיות לקבל את ההטבה כי עושים שם את הממוצע והמטרג' של דירות קטנות יותר הוא גבוה מאשר של דירות גדולות יותר.

אראל מרגלית: אני רציתי שהשמאי הממשלתי יסביר לי איך מתבצע החישוב כדי שלא יקרה מצב אבסורדי כזה שהחוק הרע הזה, שלא יעבור, אבל לפחות בכוונה אנשים עם דירות יחסית קטנות, בעצם לא זכאים לנושא הזה של מע"מ אפס אלא רק אנשים עם דירות גדולות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – 4

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

משה גפני: הודעה.

ניסן סלומינסקי: רשמנו.

ניסן סלומינסקי: רביזיה.

משה גפני: לא.

משה גפני: הודעה.

מיכל בירן: הוא לא סיים את המשפט.

מיכל בירן: אתה קורא את מחשבותיו?

משה גפני: אני מודיע בזאת, בשם הקבוצה כולה, שאנחנו על פי התקנון, אחרי שראינו את ההצבעה והבנו שהייתה כאן תקלה, אנחנו מבקשים רביזיה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

<שלומית ארליך: אנחנו עדיין בפסקה (2).

<שלומית ארליך: במקום "כשהוא מוכפל בשלושים אחוזים" יבוא "כשהוא מוכפל בעשרים אחוזים" או לחילופין ב-25 אחוזים

סתיו שפיר: הליכוד והתנועה לא באים לישיבה?

סתיו שפיר: חשבתי שהקואליציה מאוחדת סביב הנושא.

ניסן סלומינסקי: ר' יצחק אתה רוצה להסביר את זה?

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: להמשיך.

יצחק כהן: אתם רוצים שאני אמשיך, נכון?

יצחק כהן: אחרי שכל בניו של חיאל בית האלי מתו כתוצאה מהקללה של יהושע, בכל זאת באותה תקופה הנביא היה אליהו הנביא.

יצחק כהן: הקדוש ברוך הוא אומר לו: לך ותנחם אותו.

יצחק כהן: הוא מגיע אל חיאל בית האלי ואומר לו: תגיד לי, אתה לא רואה בחוש שמה שאתם עושים - - -

ניסן סלומינסקי: שכחת להגיד שגם אחאב היה שם.

יצחק כהן: אחאב גם היה שם.

יצחק כהן: ודאי.

ניסן סלומינסקי: זה העיקר.

ניסן סלומינסקי: לא כך היה.

יצחק כהן: אני מקצר.

משה גפני: אל תקצר.

משה גפני: תן לו להסביר.

יצחק כהן: אני מדלג.

משה גפני: תן לניסן להסביר.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: לא, אתה לא יכול.

ניסן סלומינסקי: אחר כך נדבר.

משה גפני: אתה צריך להגיד לנו לפני כן כי אני צריך לדעת איך להצביע.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: אתה צריך להגיד לי אם אחאב היה שם, כן או לא.

יצחק כהן: אחאב היה שם.

מנחם אליעזר מוזס: מי אמר למי עוכר ישראל?

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

מיכל בירן: מה עם ההודעה?

ניסן סלומינסקי: אני אתן לך עוד מעט לנמק הסתייגות ואני אדבר במקומך ואסביר מה היה שם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני רק מבקש להודיע הודעה.

אראל מרגלית: מה ההודעה?

אראל מרגלית: זה מאוד חשוב.

ניסן סלומינסקי: אני פשוט אכניס רביזיה ונגמר העניין.

מיכל בירן: זאת תהיה רביזיה צינית שאתה לא מתכוון אליה.

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: ההודעות שלו הן לא כאלה?

יעקב ליצמן: אתה לא יכול כי הצבעת בעד.

ניסן סלומינסקי: אפשר.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: אי אפשר.

יעקב ליצמן: אתה לא יכול.

ניסן סלומינסקי: פסקו שאפשר.

יעקב ליצמן: אמרו לי שלא.

יעקב ליצמן: באמת.

ניסן סלומינסקי: אתה היית עושה את זה כל פעם בהעברות כספיות.

יעקב ליצמן: בגללי נולד החוק.

ניסן סלומינסקי: נולד החוק לגבי חצי שעה.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: גם על זה.

משה גפני: יש לי הודעה חשובה.

משה גפני: אני חשבתי על ההודעה הזאת הרבה זמן והפעם היא לא נוגעת לאחאב אלא נוגעת לכאן.

משה גפני: בדקתי גם מבחינה משפטית האם זאת אפשרות קיימת ואני מבקש להודיע שאנחנו, כל הקבוצה, להלן הקבוצה, על פי התקנון אנחנו רשאים ואחרי שאנחנו רשאים החלטנו שאנחנו מגישים רביזיה.

<שלומית ארליך: חד"ש ובל"ד ביקשו שפסקה (2) תימחק.

ניסן סלומינסקי: מי רוצה להסביר?

יצחק כהן: אני אמשיך לנמק.

יצחק כהן: אליהו הנביא מגיע לנחם את חיאל בית האלי ואחאב נמצא שם.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר לא נכון

יצחק כהן: אני אומר נכון.

יצחק כהן: הוא שואל אותו, דברי הרב או דברי התלמיד, למי שומעים?

יצחק כהן: בוודאי לדברי הרב.

יצחק כהן: מה הרב אמר, והיה אם שמוע תשמעו ותראה, אנחנו שולטים, שולטים בכל העולם, יש לנו 19 מנדטים.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: יורדים גשמים.

ניסן סלומינסקי: יורד הכול.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: אני במתח.

ניסן סלומינסקי: הוא יוכל להמשיך אחר כך.

ניסן סלומינסקי: עכשיו נעצור כאן.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

יצחק כהן: אסור לסיים כך בדבר רע.

יצחק כהן: אחרי שלוש שנים של משבר כלכלי גדול - - -

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: האמת היא שיש לי מה לומר על הנושא של ההצבעה שהייתה עכשיו ויש לי עשרים דקות לנמק.

משה גפני: אני רוצה לנמק משהו, אבל מכיוון שאמרת קצר, אני עושה את זה בדקה וחצי.

ניסן סלומינסקי: לא.

משה גפני: יש לי הודעה וההודעה אומרת כדלהלן.

ניסן סלומינסקי: אני פשוט אעשה רביזיות וכבר לא יהיה צורך.

משה גפני: אתה לא יכול לעשות.

ניסן סלומינסקי: אני כן יכול.

יעקב אשר: תחשוב על הכותרות בעיתונים שיהיו אחר כך.

ניסן סלומינסקי: מה הכותרות?

יעקב אשר: אתה עושה רביזיות על כל ההחלטות שלך?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אתם הרי תצטרפו כי אחרת אני אוריד את הרביזיה.

מיכל בירן: אתה לא יכול להיות גם בעד וגם נגד אותו נושא.

משה גפני: אני מוסר הודעה.

משה גפני: אחרי ששקלנו היטב את העניין הזה - - -

ניסן סלומינסקי: החלטנו לא להגיש רביזיה.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: החלטנו כן להגיש.

משה גפני: אתה מקשיב למה שאני וליצמן מדברים?

משה גפני: אנחנו החלטנו לא להגיש על זה רביזיה.

יצחק כהן: יש מחלוקת בקבוצה.

מיכל בירן: אני מוחה על זה שזה בלי התייעצות סיעתית.

יצחק כהן: מפלגת העבודה כן פורשת.

מיכל בירן: אנחנו לא נפרוש אבל נחליט בסוגיה הזאת מאחר ולא הייתה התייעצות של הקבוצה.

מיכל בירן: סיעת העבודה על זה תגיש רביזיה.

יצחק כהן: אני מצטרף.

יצחק כהן: כל הקבוצה מצטרפת.

משה גפני: מכיוון שמפלגת העבודה החליטה להגיש רביזיה, אנחנו חוזרים בנו.

יצחק כהן: כדי לשמור על לכידות הקבוצה.

יעקב אשר: אנחנו מצטרפים לרביזיה.

משה גפני: אנחנו מצטרפים לרביזיה.

יעקב אשר: להלן הקבוצה.

יעקב אשר: כל הקבוצה.

יצחק כהן: חשובה לנו הלכידות.

יעקב אשר: ושבו בנים לגבולם.

<שלומית ארליך: הסתייגות של חבר הכנסת גפני.

<שלומית ארליך: אחרי "הצמודים לדירה" יבוא "בין אם ההצמדה נעשית בשטר מכר ובין אם השטח הצמוד אינו נגיש לדירה אחרת".

ניסן סלומינסקי: זאת הסתייגות של גפני והוא צריך להחליט אם הוא מנמק.

משה גפני: זה לא שלי.

משה גפני: זה של הקבוצה.

משה גפני: איזה מספר הסתייגות?

<שלומית ארליך: 41.

יצחק כהן: אני ממשיך.

יצחק כהן: אני מקווה שאתם זוכרים.

יצחק כהן: אני יכול לעשות תקציר של הפרקים הקודמים.

יצחק כהן: שלוש שנים של משבר כלכלי, רעב מזוויע, הקדוש ברוך הוא ברחמיו אומר לאליהו הנביא, לך ופגוש אותם.

יצחק כהן: הוא יוצא לכיוון.

יצחק כהן: אחאב מחפש מים, מחפש אוכל, מחפש יחד עם אליהו הנביא ואומר לו, אתה תלך בדרך אחת ואני בדרך שנייה.

יצחק כהן: בדרך הוא פוגש את אליהו ואומר לך, לך ותאמר לו.

יצחק כהן: הוא אומר לו, אם אני אלך, הוא יהרוג אותי.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: מה תגיד לו.

ניסן סלומינסקי: תגיד לו שאליהו רוצה לפגוש אותך.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: אומר לו, הוא יהרוג אותי.

יצחק כהן: נקצר.

יצחק כהן: הוא פוגש את אחאב.

יצחק כהן: מה אומר אחאב אחרי שמוכיחים לו באותות ומופתים שהוא טועה לאורך כל הדרך?

יצחק כהן: הוא רואה את אליהו הנביא, הוא רואה איש זקן חרדי מולו, ומה הוא אומר לו?

ניסן סלומינסקי: אין שם כיפה סרוגה?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: היה לו זקן ארוך.

יצחק כהן: אליהו הנביא היה חרדי.

ניסן סלומינסקי: נעצור כאן.

יצחק כהן: אתה תמיד מפסיק בקטע לא טוב.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: אמרת אמירה חמורה, שאליהו הנביא הלך על כיפה סרוגה.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אני אוכיח לך עוד מעט.

יצחק כהן: עד מתי אתם פוסחים על שני הסעיפים?

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

מיכל בירן: אולי הפעם כדי שלא תהיה מחלוקת לגבי הרביזיה, אפשר יהיה לתת לנו התייעצות סיעתית?

ניסן סלומינסקי: לא.

יצחק כהן: הודעה.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני התלבטתי אבל אני מבקש להודיע.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים הפסקה.

ניסן סלומינסקי: הייתה הפסקה ארוכה.

משה גפני: לא הייתה הפסקה ארוכה.

משה גפני: יש לי הודעה והיא אומרת כך.

ניסן סלומינסקי: גפני, אל תיתן לי לחסום אותך.

ניסן סלומינסקי: תרשמי הסתייגות של הקבוצה.

משה גפני: לא אמרתי את זה.

יעקב אשר: לא הסתייגות.

משה גפני: יש לנו הודעה שאנחנו רוצים לדרוש תפילת מנחה בשעה 4:00.

ניסן סלומינסקי: אתה יכול לצאת להתפלל.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: למה לצאת?

עד 6: עכשיו יש לי הודעה.

עד 6: לאחר ששקלתי את ההצבעה לעומק והתייעצנו בעניין הזה - - -

יצחק כהן: במטרה לקדם את הדיון.

משה גפני: בדיוק, ואנחנו לא רוצים לעכב את הדיון.

מיכל בירן: ולא רוצים ששוב תהיה מחלוקת.

יצחק כהן: חלילה וחס.

יצחק כהן: לשמור על אחדות הקבוצה.

ניסן סלומינסקי: שלומית, ממשיכים.

משה גפני: לא.

משה גפני: תן לי להגיד את הדברים.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אני לא אתן לך.

ניסן סלומינסקי: אני לא חייב לתת לך.

משה גפני: אין דבר כזה.

משה גפני: אנחנו החלטנו שאנחנו מגישים רביזיה.

משה גפני: למה?

ניסן סלומינסקי: לא, אל תגיד למה.

סתיו שפיר: אבל צריך להסביר.

ניסן סלומינסקי: הוא לא צריך להסביר.

<שלומית ארליך: הסתייגות נוספת.

<שלומית ארליך: במקום שהוא מוכפל בשלושים אחוזים, יבוא כשהוא מוכפל בעשרים אחוזים.

<שלומית ארליך: חבר הכנסת גפני, הסתייגות מספר 42.

ניסן סלומינסקי: מי מסביר?

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

יעקב ליצמן: תיקו.

סתיו שפיר: חברי הקואליציה לא מקשיבים לדיון והם לא מבינים על מה ההסתייגות שלנו.

ניסן סלומינסקי: הם משיבים לכל הנימוקים המופלאים שלו.

סתיו שפיר: גם אתם חושבים שזה צריך לחול על דירות קטנות.

סתיו שפיר: לא? אז בואו נשנה את החוק.

משה גפני: בפסקה (2) מופיע בנוסח כאן שלעניין זה לא יעלה על עשרים מטרים.

משה גפני: מה קורה אם זה עולה על עשרים מטרים?

משה גפני: הדירה הזאת יוצאת מהתכנית?

משה גפני: יש לי עוד שאלה לגבי פסקה (3).

ניסן סלומינסקי: הדיון כבר היה.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה הולך להצביע.

משה גפני: אתה רוצה הצגות?

ניסן סלומינסקי: עכשיו מצביעים רק על ההסתייגויות.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה לא יכול לעשות דבר כזה.

משה גפני: אני עכשיו שואל שאלה רצינית.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אין שאלות.

ניסן סלומינסקי: אין שאלות.

משה גפני: אתה לא תגיד לי אין שאלות.

ניסן סלומינסקי: אני אגיד לך.

משה גפני: אתה לא תגיד לי.

ניסן סלומינסקי: אני אגיד.

משה גפני: אתה לא יכול לחוקק בצורה כזאת.

יצחק כהן: יש כאן קבוצות רכישה?

ניסן סלומינסקי: עשינו את הדיונים ושאלו את השאלות האלה.

ניסן סלומינסקי: סיימנו את הדיון ועכשיו יש הסתייגויות.

משה גפני: לא.

משה גפני: לא הייתה שאלה כזאת.

משה גפני: אני הייתי בדיון.

משה גפני: אני רוצה לדעת מה קורה עם דירות מעל עשרים מטרים.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, תקריאי את ההסתייגויות.

<שלומית ארליך: לפסקה (2).

משה גפני: ניסן, לא היה דבר כזה.

יצחק כהן: רביזיה על ההצבעה הקודמת.

יצחק כהן: בשם הקבוצה.

משה גפני: אני רוצה לקבל תשובה.

<שלומית ארליך: עשרים מטרים, שטח המרפסת תיחשב רק הדלתא שבין עשר לעשרים מטרים או לחלופין - - -

יצחק כהן: למה זה חשוב?

משה גפני: אני לא מסכים לדבר הזה.

משה גפני: אני רוצה לדעת לפני שהולכים להסתייגויות.

משה גפני: לא ענו ל זה כאשר התקיים הדיון.

משה גפני: כתוב כאן עשרים מטרים.

משה גפני: אני רוצה לדעת מה קורה עם דירה בת שלושים מטרים.

ניסן סלומינסקי: הבנו מה שאתה רוצה.

משה גפני: הוא לא ענה על זה.

ניסן סלומינסקי: הדיון התקיים.

ניסן סלומינסקי: נשאלו כל השאלות.

ניסן סלומינסקי: אין יותר שאלות.

משה גפני: אין דבר כזה.

סתיו שפיר: ניסן, תסביר אתה את התשובה.

ניסן סלומינסקי: קראת את ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה להסביר?

משה גפני: לא.

משה גפני: אתה לא יכול.

יעקב אשר: תסביר אתה.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה להסביר את ההסתייגות?

יצחק כהן: אני אמשיך את ההסתייגות.

סתיו שפיר: אתה יודע את התשובה?

סתיו שפיר: אז תסביר.

ניסן סלומינסקי: את רוצה להתחיל לדון על החוק עוד פעם?

יצחק כהן: כן.

סתיו שפיר: זה לא שייך לדיון על החוק.

ניסן סלומינסקי: עכשיו דנים על ההסתייגויות.

משה גפני: רק תגיד לנו מה קורה אם זה מעל עשרים מטרים.

ניסן סלומינסקי: מישהו מוכן להסביר את ההסתייגות?

משה גפני: תסביר לנו מה קורה מעל עשרים מטרים.

ניסן סלומינסקי: מישהו מוכן להסביר את ההסתייגות?

משה גפני: אני מבקש שיהיה רשום בפרוטוקול שחברי הוועדה לא יודעים מה הם חוקקו.

משה גפני: יש כאן סעיפים שאף אחד לא יודע, לא אתה, לא הממשלה, לא חברי הוועדה.

משה גפני: זאת חקיקה פוליטית שאתה משתמש אתה רק כי אתה רוצה להיכנע לשר האוצר שנותן לך כסף להתנחלויות.

משה גפני: רק זה.

משה גפני: אתה עושה כאן חוק ואתה מבזה את הכנסת, מבזה את עצמך ומבזה את הוועדה.

משה גפני: אני שואל מה המשמעות.

משה גפני: אני שואל את היועצת המשפטית שתענה לי מה קורה אם הדירה היא בת שלושים מטרים.

משה גפני: רק זה.

משה גפני: אני לא מבקש משהו אחר.

משה גפני: לא רוצה לקיים דיון.

ניסן סלומינסקי: יש עוד חצי דקה.

משה גפני: אין חצי דקה.

משה גפני: אני מבקש שזה יהיה רשום בפרוטוקול.

משה גפני: שר האוצר לא הרשה לך לענות לי?

משה גפני: שהשמאי יגיד מה קורה מעל עשרים מטרים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

סתיו שפיר: לאנשי יש עתיד יש תשובות?

יצחק כהן: אל תשאלי אותם.

יצחק כהן: הם כאן להראות נכונות לבוס.

ניסן סלומינסקי: מי נגד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: אני מבקש להודיע הודעה.

משה גפני: אני לא הולך לקיים על זה דיון ואני לא רוצה להפריע להתעקשות שלך.

משה גפני: רק הודעה.

משה גפני: אני לא מבקש דיון.

משה גפני: אני רואה שאתה לחוץ.

משה גפני: ההודעה שלי היא כדלהלן.

משה גפני: אבל אחרי ההודעה אני אבקש הסבר גם על פסקה (3).

משה גפני: אני מבקש להודיע, לאחר שבדקתי את העניין, ובדקתי לעומק את ההצבעה של חברי הוועדה, ראיתי באמת את החשיבה הרצינית, אני מבקש להודיע בשם הקבוצה, אדוני היושב ראש, אנא תתחשב בבקשה שלי כי אני הולך לבקש בקשה רצינית.

משה גפני: הבקשה הרצינית אומרת שכל הקבוצה שקלה את העניין הזה, להלן הקבוצה, והחליטה שהיא לא מסתפקת בעניין הזה ולכן צריך לבקש רביזיה כדי שנוכל לדון על העניין מחדש.

<קריאה: בשם מי אתה מגיש את הרביזיה?

יצחק כהן: להלן הקבוצה.

יצחק כהן: מרצ בקבוצה.

משה גפני: רע"ם-תע"ל.

יעקב ליצמן: איפה מרצ?

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אנחנו מייצגים אותם.

משה גפני: מפלגת העבודה, ש"ס.

ניסן סלומינסקי: תקראי את ההסתייגות הבאה.

משה גפני: אתה עושה טעות בעניין הזה.

משה גפני: אני רוצה לדעת על פסקה (3).

יעקב אשר: הוא לא ביקש את זה על הכול.

יעקב אשר: הוא ביקש את זה רק על פסקה (3).

משה גפני: שטח המחסן לא יעלה וכולי.

משה גפני: מה קורה אם המחסן הוא עשרה מטרים?

ניסן סלומינסקי: הבנתי את השאלה שלך.

ניסן סלומינסקי: אתה בסך הכול מחזק את השאלה הקודמת.

מיכל בירן: הוא שואל שאלה עניינית.

משה גפני: למה אתה לא נותן לשמאי לענות?

ניסן סלומינסקי: את מוכנה להקריא את ההסתייגות הבאה?

משה גפני: הוא יכול לענות בשלוש דקות.

יצחק כהן: הוא רוצה לדבר.

משה גפני: תן לו לענות.

משה גפני: היועצת המשפטית, אני רוצה לדעת האם היה דבר כזה בחקיקת חוק.

ניסן סלומינסקי: ההסבר ניתן עת דיברנו על החוק ודנו בסעיפים.

<שלומית ארליך: אחרי פסקה (2) יבוא "שטחים שצירופם מעל עשרים מטרים יוכפלו בחמישים אחוזים או ב-75 אחוזים".

ניסן סלומינסקי: מי רוצה להסביר?

ניסן סלומינסקי: איציק, אתה רוצה להמשיך?

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

משה גפני: איזה מספר הסתייגות?

<שלומית ארליך: 45 ו-46.

יצחק כהן: תקציר הפרקים הקודמים לא צריך.

יצחק כהן: הכללים שאליהו הנביא עשה עם אחאב במבחן האמת הגדול האלה היו: נביאי הבעל, קואליציה גדולה, רוב קואליציוני די מרשים, ואליהו הנביא היה לבד.

יצחק כהן: הוא היה במיעוט.

יצחק כהן: התנאים היו כאלה שהקימו שתי משפחות וכל אחד העלה קורבן על כל מזבח ואש לא ישימו.

יצחק כהן: כל אחד יבקש מהאלוהים שלו את האש.

יצחק כהן: מגיעים וכל העם מתקבצים.

יצחק כהן: תארו לעצמכם את המחזה.

יצחק כהן: כל העם מתקבצים על הכרמל.

יצחק כהן: אליהו הנביא בודד במערכה.

יצחק כהן: בודד.

יצחק כהן: הסעיף האחרון בהסכם הוא שמי שמפסיד את המבחן, אחת דתו להמית.

יצחק כהן: אין כאן פתחי מילוט.

ניסן סלומינסקי: נעצור כאן.

ניסן סלומינסקי: גם על זה יש לנו הערות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: הייתה החלטה הפוכה ולכן אני מבקש להודיע הודעה.

משה גפני: אתה לא יכול להגיש רביזיה כשאני לא מודיע.

ניסן סלומינסקי: תעשה את זה קצר.

משה גפני: אני עושה את זה הכי קצר שאפשר.

יצחק כהן: אנחנו רוצים לקדם את הדיון.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: לאחר שהתייעצתי עם חבריי, אני בדקתי דווקא את ההסתייגות הזאת.

יצחק כהן: למרות הקושי שאחמד טיבי לא כאן.

משה גפני: אני לא בטוח שהיושב ראש צודק בזה שהוא אומר שהוא מגיש רביזיה.

משה גפני: אני לא חושב כך.

משה גפני: הרבה פעמים היושב ראש צודק, אבל הפעם אני לא בטוח.

משה גפני: אני בודק את זה.

רוברט אילטוב: למה אחמד טיבי לא כאן?

משה גפני: לא יודע.

יצחק כהן: אנחנו נקרא אותו לסדר.

משה גפני: אתה לא יכול להגיד רביזיה.

ניסן סלומינסקי: אז לא תהיה רגיזיה.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני רוצה להסביר לך את העניין.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אל תסביר.

משה גפני: לא מסביר.

מיכל בירן: אל תחשוב שאתה יודע לקרוא מחשבות.

מיכל בירן: איך אתה יודע איך הוא יסיים את המשפט כשהוא לא התחיל?

מיכל בירן: הוא באמצע דבריו.

מיכל בירן: אולי הוא יגיד שהוא מצטרף לבית היהודי?

ניסן סלומינסקי: מזה אני חושש.

משה גפני: אני לא הולך לפתוח דיון.

משה גפני: אני שקלתי את מה אמרת שאתה מגיש רביזיה והתייעצתי עם חבריי.

משה גפני: בהסתייגות הספציפית הזאת התלבטנו בעניין הזה מאוד.

משה גפני: לכן גם חבר הכנסת ליצמן יצא עכשיו החוצה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, תקראי את ההסתייגות הבאה.

משה גפני: אחרי שבדקנו את ההסתייגות ושקלנו, וחבר הכנסת ליצמן גם יצא החוצה להתייעץ - - -

יצחק כהן: להתקשר עם אחמד טיבי.

משה גפני: זה היה סתם.

משה גפני: מה זה אחמד טיבי קשור לעניין הזה?

ניסן סלומינסקי: אנחנו מתחילים לקרוא את ההסתייגות הבאה.

משה גפני: לכן אנחנו מכריזים בזאת לגבי הנושא של ההסתייגות שאנחנו מגישים רביזיה.

משה גפני: זה לא הלך לנו בקלות.

ניסן סלומינסקי: תמשיכי לקרוא את ההסתייגויות.

<שלומית ארליך: בפסקה (3), במקום "כשהוא מוכפל בארבעים אחוזים" יבוא "35 אחוזים" או לחילופין שלושים אחוזים.

ניסן סלומינסקי: מי רוצה להסביר?

יצחק כהן: כל עם ישראל מתקבצים על הר הכרמל.

משה גפני: ב-4 אנחנו מתפללים מנחה כאן, באולם הזה.

ניסן סלומינסקי: מי שירצה, ב-6.

משה גפני: לא ב-6.

משה גפני: יש לנו מניין ב-4.

יצחק כהן: התנאים הנוקשים היו שנביאי הבעל יקריבו קורבן ולא ישימו אש ואליהו הנביא יקריב קורבן ולא ישים אש.

יצחק כהן: מי שיעלה מהשמיים, הוא האלוקים.

יצחק כהן: אליהו הנביא אמר: אני מכבד אתכם, אתם הרבים, תהיו אתם הראשונים.

יצחק כהן: ואז באורח פלא הם בנו מזבח.

יצחק כהן: הזמינו קבלן כבר בלילה והוא בנה להם את המזבח.

ניסן סלומינסקי: נעצור כאן לפני המתח.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: מי שמצביע בעד ההסתייגות, מצביע בעד אליהו הנביא.

משה גפני: מי שמצביע נגד ההסתייגות, מצביע בעד אחאב.

משה גפני: הודעה.

ניסן סלומינסקי: רק תגיד רביזיה או לא.

מיכל בירן: אני רוצה להודיע הודעה.

מיכל בירן: עוד לא הודעתי הודעה.

מיכל בירן: בעקבות ההשראה שעורר בי חבר הכנסת גפני שיש לו באמת הרבה ניסיון במשכן, חשבתי והלכתי לברר האם במצב כזה הגיוני לבקש רביזיה.

מיכל בירן: אחרי שהתייעצנו, חשבנו שבהסתייגות הזאת הקבוצה, כל הקבוצה, תגיש רביזיה.

יצחק כהן: לא ציינת שזה כדי לקדם את הדיון.

<שלומית ארליך: עדיין בפסקה (3).

<שלומית ארליך: במקום לא יעלה על שישה מטרים רבועים, יבוא 16 מטרים רבועים.

משה גפני: הסתייגות טובה.

ניסן סלומינסקי: מי רוצה לנמק?

יצחק כהן: אז המחזה הנורא.

יצחק כהן: נביאי הבעל הכינו את המזבח בלילה, ותכף תבינו למה.

יצחק כהן: הם בנו אותו והוא היה מוכן.

יצחק כהן: כשהתחיל העסק, הכול היה מוכן.

יצחק כהן: אליהו הנביא לא בנה כלום.

יצחק כהן: אז הם מעלים את קורבנם ומתחילים להתגודד סביב המזבח ולצרוח הבעל עלינו, הבעל עלינו.

יצחק כהן: ואין קול ואין עונה.

יצחק כהן: והזמן עובר ואליהו הנביא מהתל בהם ואומר להם, תראו, אולי אלוהים ישן.

יצחק כהן: והם מקבלים את זה.

יצחק כהן: במקום לתקוף אותו.

יצחק כהן: הוא צוחק עליהם והם מקבלים את זה וצועקים.

ניסן סלומינסקי: נעשה הפסקה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

יעקב אשר: אני עוד לא ראיתי מישהו שמעז להפסיק דברים באמצע אליהו הנביא.

יעקב אשר: הילדים שלנו שומעים את זה ואתה עושה את זה?

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – 4

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

יצחק כהן: הודעה.

משה גפני: ל-יש עתיד יש רק שלושה חברים בוועדה.

ניסן סלומינסקי: ארבעה.

משה גפני: חסר אחד.

מיכל בירן: אני מבקשת לברר איפה נמצא הנציג הרביעי של יש עתיד.

ניסן סלומינסקי: יושבים כאן ארבעה.

יעקב אשר: היושב ראש הוא הרביעי.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: יש לו אותו, את ליפמן, את סולומון.

יעקב אשר: מי הרביעי אליו התכוונת?

יעקב אשר: היושב ראש.

מיכל בירן: כדי לקדם את הדיון, כפי שהציע לי חבר הכנסת איציק כהן מ-ש"ס, ושוב, זה דבר שלא צריך לעשות על כל סעיף וצריך לחשוב עליו היטב.

מיכל בירן: כדי לקדם את הדיון הגענו למסקנה שבסעיף הזה באופן חד פעמי אבל חד משמעי אנחנו נגיש רביזיה.

משה גפני: האמת היא שהיא צודקת.

משה גפני: היא דיברה על העניין באופן רציני.

יעקב אשר: ניסן, למה אתה בלחץ?

יעקב אשר: תסביר לנו למה אתה בלחץ.

יעקב אשר: אתה עוצר אותו באמצע אליהו הנביא.

יעקב אשר: למה אתה בלחץ?

<שלומית ארליך: אנחנו עדיין בפסקה (3).

<שלומית ארליך: הסתייגות מספר 47 ו-48.

<שלומית ארליך: שטח המחסן ייחשב בין שלושה לתשעה מטרים, לחלופין בין שלושה לשבעה מטרים.

ניסן סלומינסקי: ר' יצחק, תמשיך.

משה גפני: אני רוצה להסביר בנפרד את החלופי.

משה גפני: אי אפשר?

ניסן סלומינסקי: לא.

יעקב אשר: תחשוב על העתיד ולא רק על יש עתיד.

יעקב אשר: תן לו להסביר.

יצחק כהן: נביאי הבעל מקבלים את ההצעה של אליהו הנביא והם צועקים בקול יותר גדול.

יצחק כהן: צועקים וצורחים וכל עם ישראל במתח.

יצחק כהן: אין קול ואין עונה ואין קשב.

יצחק כהן: ממש כמו הממשלה.

בועז טופורובסקי: לפי מה שאתה אומר, נביאי הבעל אלה סיעות האופוזיציה.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: הפוך.

בועז טופורובסקי: צועקים.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אז מגיע תורו של אליהו הנביא.

יצחק כהן: הוא בונה את המזבח לעיניהם.

בועז טופורובסקי: בדיוק.

בועז טופורובסקי: אתם צועקים.

ניסן סלומינסקי: נעצור כאן מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

מיכל בירן: יש לי הודעה.

מיכל בירן: כדי להריץ את הדיון, אנחנו אופוזיציה מאוד עניינית שרוצה להיות מאוד יסודית, ציבור שלח אותנו לכאן כדי להתעמק בכל סעיף, כדי שנוכל לעשות את זה, במקרה הזה התייעצנו והגענו למסקנה שנחליט הפעם באופן חד משמעי אבל חד פעמי, גם בסעיף הזה, על דעת כל הקבוצה, להגיש רביזיה.

בועז טופורובסקי: אבל היא אמרה חד פעמי.

יצחק כהן: בסעיף הזה חד פעמי.

<שלומית ארליך: עדיין פסקה (3).

<שלומית ארליך: הסתייגות מספר 51.

<שלומית ארליך: בסוף הסעיף ייכתב שהשטח מעל שישה מטרים ייחשב כחלק משטח הדירה לפי סעיף קטן (1).

יצחק כהן: ואז מגיע תורו של אליהו הנביא.

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לתת לך עכשיו יותר זמן.

ניסן סלומינסקי: יהיו לך שתי דקות.

ניסן סלומינסקי: בועז ינהל את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: (היו"ר בועז טופורובסקי)

בועז טופורובסקי: יש לך שתי דקות.

יצחק כהן: אז הנביא אומר לכל העם מסביב שיתפסו את נביאי הבעל כדי שאף אחד לא יימלט והוא הולך ובונה את המזבח לעיניהם כדי שלא יראו שיש כאן איזה מעשה כשפים.

יצחק כהן: הוא ניגש ואומר לכולם שיחפרו תעלה סביב המזבח, שיפכו מים ואכן שפכו מים, עוד פעם, תשלשו, פעם שלישית, והכול שם מתמלא מים.

יצחק כהן: ניגש אליהו הנביא ואומר: ענני ה' ענני.

יצחק כהן: ענני שתרד אש מהשמים ועננני שלא יחשבו שזה מעשה כשפים.

יצחק כהן: אז ירדה אש מן השמים.

יצחק כהן: העם ראו את האמת ואתה יודע מה הם אמרו?

יצחק כהן: ה' הוא האלוקים, ה' הוא האלוקים.

בועז טופורובסקי: שכנעת אותי.

בועז טופורובסקי: מי בעד ההסתייגות?

בועז טופורובסקי: בעד – מיעוט

בועז טופורובסקי: ההסתייגות לא התקבלה

יצחק כהן: רגע.

יצחק כהן: קיבלתי שתי דקות.

יצחק כהן: יש הודעה.

בועז טופורובסקי: אין הודעה.

יצחק כהן: זה התקנון.

יצחק כהן: יש לי הודעה.

יצחק כהן: אני מבקש ממיכל למסור את ההודעה.

מיכל בירן: אני רוצה למסור הודעה.

יעקב ליצמן: אתה לא יושב ראש.

יעקב ליצמן: ליפמן.

יצחק כהן: רביזיה.

יצחק כהן: גם על ההצבעה הקודמת.

<שלומית ארליך: נרשם.

<שלומית ארליך: במקום הנוסח הקיים, תיעשה הבחנה בין פריפריה בה לא יוגבלו מספר החניות לבין מרכז הארץ.

יצחק כהן: רגע.

יצחק כהן: הוא מאיים על ליצמן.

יעקב ליצמן: הוא מאיים עלי.

יצחק כהן: תזמינו משטרה.

יצחק כהן: הוא מאיים על ליצמן.

בועז טופורובסקי: מישהו רוצה להסביר את ההסתייגות?

בועז טופורובסקי: אם אף אחד לא רוצה, אני מצביע.

יעקב ליצמן: תזמין אבטחה.

יעקב ליצמן: אתה לא תאיים עלי ברצח.

יצחק כהן: הוא מאיים עליו ברצח.

יצחק כהן: היה כאן משהו חמור.

יצחק כהן: ליפמן איים על ליצמן.

יצחק כהן: (היו"ר ניסן סלומינסקי)

יצחק כהן: צריך להפסיק את הדיון.

ניסן סלומינסקי: לא.

סתיו שפיר: איפה נציגי משרד השיכון ונציגי האוצר?

ניסן סלומינסקי: את קראת את ההסתייגות, נכון?

יצחק כהן: אני מבקש להזמין את משמר הכנסת.

יצחק כהן: להזמין את קצין הכנסת.

יצחק כהן: הוא איים על ליצמן.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה לנמק את ההסתייגות?

יצחק כהן: היה כאן דבר חמור.

יצחק כהן: ליפמן איים על הרב ליצמן.

סתיו שפיר: יש כאן שאלות מהותיות.

סתיו שפיר: איפה נמצאים נציגי הממשלה?

ניסן סלומינסקי: השמאי הממשלתי נמצא כאן, מי שמרכז את הפרויקט של רשות המסים.

סתיו שפיר: למה שלא נפתח את הסוגיות המשמעותיות?

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, אני לא אעבור לסדר היום.

יצחק כהן: טמיר, תקרא לקצין הכנסת.

יעקב ליצמן: זה דבר שאף פעם לא קרה בוועדה.

יצחק כהן: חבר כנסת איים על חבר כנסת.

יצחק כהן: לא היו דברים כאלה.

סתיו שפיר: הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: התקיים כבר הדיון.

מיכל בירן: מי איים על מי?

יצחק כהן: ליפמן איים על הרב ליצמן.

סתיו שפיר: היו כאן כמה דיונים, הם לא הסתיימו ומיד עברנו לשלב של ההסתייגויות.

יצחק כהן: היה כאן דבר חמור.

יצחק כהן: אני מבקש שתקרא לקצין הכנסת.

יצחק כהן: אני חושש לחייו של ליצמן.

יצחק כהן: תקרא לקצין הכנסת.

יצחק כהן: טמיר, תקרא לקצין הכנסת.

יעקב ליצמן: אני מגיש תביעה.

יצחק כהן: הוא איים עליו.

יצחק כהן: אני עד לזה.

ניסן סלומינסקי: אתה באמצע הנימוק.

יצחק כהן: כשפתחו את המזבח של נביאי הבעל, את מי מצאו בפנים?

יצחק כהן: את חיאל בית האלי שר האוצר כאשר נחש כרוך על צווארו.

יעקב ליצמן: הוא איים עלי.

יעקב ליצמן: למה ממשיכים בסדר היום?

יעקב ליצמן: בא בן אדם ומאיים עלי.

יצחק כהן: אני מבקש להזמין את קצין הכנסת.

יצחק כהן: ליפמן איים על הרב ליצמן.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

יצחק כהן: הודעה לסתיו שפיר.

סתיו שפיר: הודעה חשובה.

סתיו שפיר: מאחר ולא מתקיים כאן דיון מהותי אלא סתם מריחת זמן מצד הקואליציה שלא מוכנה שנדבר על הבעיות, אנחנו נאלצים להגיש עוד רביזיה מטעם הקבוצה.

סתיו שפיר: אנחנו מזמינים את הקואליציה להתיישב כאן לדיון רציני על החוק הזה, אם באמת אכפת לכם מהזוגות הצעירים.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה להסביר?

יצחק כהן: כן.

משה גפני: אנחנו מציעים בהסתייגות הזאת.

יעקב ליצמן: אני רוצה את משמר הכנסת שיעמוד לידי.

יעקב ליצמן: אני מפחד.

יצחק כהן: חבר הכנסת ליפמן איים על הרב ליצמן.

יעקב ליצמן: אני מבקש שיעמדו לידי.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

יעקב ליצמן: מה בסדר?

יצחק כהן: אם היו עושים לך את זה, היינו דואגים לך.

יעקב ליצמן: תשמור עלי.

יעקב ליצמן: אני מאוים על ידי פרחח.

ניסן סלומינסקי: אני אשמור עליך.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

משה גפני: מי איים עליך?

משה גפני: הדתי מחמד?

משה גפני: דירה שניתנה בהנחה לקבוצה מסוימת ולא לכלל האוכלוסייה תיחשב כפי המחיר ללא הנחה.

משה גפני: יש הנחה שנותנים לקבוצה מסוימת אבל המחיר של הדירה הוא מחיר שונה.

משה גפני: אנחנו מציעים שהמחיר של הדירה יהיה בהתאם למחיר הרגיל על אף שהקבוצה קיבלה הנחה מיוחדת.

משה גפני: אני חושב שזאת הסתייגות עניינית.

משה גפני: אני חושב שמן הראוי להצביע בעדה.

משה גפני: אם היית שואל את הממשלה, היא הייתה אומרת לך כן, אבל.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: מה עם האיומים על ליצמן?

יעקב ליצמן: אני מאוים.

יעקב ליצמן: אני רוצה שני סדרנים לידי.

ניסן סלומינסקי: אני אשמור עליך.

בועז טופורובסקי: לך לקצין הכנסת.

יעקב ליצמן: הוא ילך.

יצחק כהן: זה חמור מאוד.

יצחק כהן: הוא בא משם לכאן כדי לאיים עליו.

משה גפני: הודעה.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר לאכול ולהודיע.

מיכל בירן: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית האם יש כלל נגד לאכול ולהודיע.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה רביזיה?

משה גפני: לא.

משה גפני: אני רוצה להודיע.

משה גפני: בזמן ההודעה שלי, הפסקתי לאכול.

משה גפני: בכלל איבדתי את התיאבון אחרי שהדתי מחמד איים על ליצמן.

יעקב ליצמן: אני רוצה לראות שאתה עובד לסדר היום, אדוני היושב ראש.

יעקב ליצמן: על האיומים אתה עובר לסדר היום?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אבל הוא רוצה להודיע הודעה ואני מחכה לה.

בועז טופורובסקי: עשה טובה, אל תרד לרמה כזאת.

בועז טופורובסקי: זה לא יפה.

יצחק כהן: תהיו נגד אלימות.

יצחק כהן: תוקיעו את האלימות.

משה גפני: אני התייעצתי וגם ראיתי במבט של חבר הכנסת טופורובסקי שהוא מסכים עם הדברים שאמרתי.

בועז טופורובסקי: איזה דברים?

משה גפני: מה אכפת לך עכשיו?

משה גפני: מה אתה מתערב?

משה גפני: אני שמתי לב למבט שלו ואם הוא היה אתנו באופוזיציה, הוא היה מצביע בעד.

בועז טופורובסקי: בעד החוק, כן.

משה גפני: לא בעד החוק.

משה גפני: בעד ההסתייגות.

משה גפני: אני רוצה להגיד שאני מתחשב בחבר הכנסת טופורובסקי שיכול להיות שהוא ישקול את העניין מחדש - - -

ניסן סלומינסקי: אנחנו קוראים את ההסתייגות הבאה.

משה גפני: לכן אנחנו מגישים רביזיה כדי שתהיה לו אפשרות לשנות את דעתו.

משה גפני: מה עם האיום ברצח?

ניסן סלומינסקי: תנו לי דקה.

<שלומית ארליך: בהתאם לסיכום שהתקבל, בעמוד 3 אנחנו מדברים על כל ההסתייגויות של ההגדרות, מהביטוח הלאומי עד המגרש.

<שלומית ארליך: רק לגבי קבוצת רכישה ביקשו להגיש נושא חדש.

<שלומית ארליך: אנחנו בעמוד 4 למעלה.

<שלומית ארליך: ההסתייגות הראשונה של הקבוצה, אחרי "אחרות שניתנו" יבוא "או שחלקו עליהם".

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה להסביר?

מיכל בירן: אני אשמח להסביר.

מיכל בירן: אני תכף נאלצת ללכת ולעזוב אתכם.

מיכל בירן: ניסן, אני רוצה לדבר כשאתה נמצא כאן.

מיכל בירן: אני אמתין.

מיכל בירן: אני רוצה שניסן ישב במקומו.

מיכל בירן: אני מחכה ליושב ראש.

מיכל בירן: למה אתה לא יושב במקומך?

מיכל בירן: אני רוצה לדבר כשאתה יושב במקומך בצורה מכובדת.

משה גפני: הוא עושה שימוע לליפמן.

יצחק כהן: ניסן, הסכנה חלפה?

ניסן סלומינסקי: חלפה.

מיכל בירן: חזרת למקומך ועכשיו הזמן שלי מתחיל.

יצחק כהן: ניסן, תגנה את האלימות.

מיכל בירן: אני רוצה לשאול שאלה.

יעקב ליצמן: אני רוצה התייעצות.

יצחק כהן: כן, התייעצות סיעתית.

יעקב ליצמן: אני מאוים.

יעקב ליצמן: היושב ראש מסרב לגנות אלימות.

יעקב ליצמן: אני מרגיש מאוים.

יצחק כהן: תגנה את האלימות.

יצחק כהן: כל גילוי אלימות, תגנה.

ניסן סלומינסקי: היא באמצע ההסבר.

מיכל בירן: אני מנסה להבין למה יש שר אוצר שטיפס על עץ אבל באה האופוזיציה ונותנת לו סולם לרדת מהעץ.

מיכל בירן: הרי אין כסף לחוק הזה.

מיכל בירן: כולנו יודעים שגם אם הוא יצליח לעבור, אם לא נתיש אתכם מספיק, הוא הולך להגיע כשורה בחוק ההסדרים שאומרת שהחוק הזה נדחה למועד בלתי ידוע.

מיכל בירן: ניסן, אתה בוועדת הכספים הצבעת בעד שינוי כלל ההוצאה שהגביל את הוצאות הממשלה ובזמן הזה שר האוצר – אחרי שעברו חודשיים-שלושה חודשים – מתבטא בעיתונים שהוא יצטרך להגדיל את הגירעון.

מיכל בירן: אני מבינה ששר האוצר מתמודד על שיא גינס בזגזוגים, אבל אני תוהה למה מדינה שלמה ואזרחים צריכים להיות בני ערובה בתחרות הזאת על שבירת שיא גינס עם שר אוצר המזגזג ביותר בהיסטוריה.

מיכל בירן: אני רוצה לגנות את האלימות שהופנתה כלפי חבר הכנסת ליצמן.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: ביקשתם התייעצות סיעתית.

משה גפני: לא.

משה גפני: רק רגע.

שמעון סולומון: מיכל, אני מקווה שמה שאמרת עכשיו הוקלט.

יצחק כהן: הכול מוקלט.

מיכל בירן: איזה חלק היה לא נכון?

מיכל בירן: שאתה הצבעת בעד שינוי כלל ההוצאה כדי להקטין את הגירעון?

שמעון סולומון: רק שלא תובכי עוד פעם.

<קריאה: תוציא את הסרט.

יצחק כהן: רואים אותו בא ומאיים עליו.

יצחק כהן: אני שמעתי.

ניסן סלומינסקי: יש לנו התייעצות סיעתית.

יצחק כהן: כן.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: אדוני היושב ראש, יש לנו הודעה.

משה גפני: אחרי שהתייעצנו בחוץ, חברי סיעות האופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: גפני, סיכמנו, קצר.

ניסן סלומינסקי: לא למשוך.

ניסן סלומינסקי: אני בדקתי את העניין עם החברים שלי לגבי ההסתייגות הנוכחית.

ניסן סלומינסקי: הגעתם למסקנה מדהימה.

משה גפני: אתה מוליך אותי לכיוון שאתה רוצה.

ניסן סלומינסקי: תפסיק עם ההצגה.

ניסן סלומינסקי: תעשה קצר וזה יהיה בסדר.

יצחק כהן: הוא רוצה לקדם את הדיון ואתה עוצר אותו.

יעקב אשר: להגיד על גפני הצגה?

יעקב אשר: אני לא מבין, פורים עכשיו הגיע?

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: מה, אני הצגה?

בועז טופורובסקי: למה אתה עומד בצורה מאיימת כל כך?

בועז טופורובסקי: אל תעמוד בצורה מאיימת כל כך.

יצחק כהן: בועז, אל תזלזל.

יצחק כהן: הוא בא לכאן ואיים עליו כאן לידי.

בועז טופורובסקי: אל תאיימו עלי.

בועז טופורובסקי: אל תאיים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו ממשיכים.

שמעון סולומון: אני אומר שהוא לא איים עליו אלא הוא רק דיבר אליו.

שמעון סולומון: הוא עושה הצגה.

שמעון סולומון: במקום על הדברים הרציניים, אתם מתעסקים בשטויות.

יצחק כהן: איומים זה דיבור?

שמעון סולומון: באמת, כמו ליצנים אמיתיים.

שמעון סולומון: תהיו רציניים, דברו על דברים ענייניים.

שמעון סולומון: אפשר לדבר בשפה הכי נמוכה ולרדת לרמות האלה.

שמעון סולומון: זה לא מכובד.

יצחק כהן: תגנה את האלימות.

שמעון סולומון: הוא לא היה אלים.

שמעון סולומון: חבר הכנסת ליפמן יכול להיות אלים?

שמעון סולומון: באמת, אתה עושה צחוק מהעבודה?

שמעון סולומון: אלימות והוא לא הולכים ביחד.

ניסן סלומינסקי: גפני, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, אתה מרשה לי לשים את הווידאו כאן?

יצחק כהן: כן, בטח, אתה חייב אותו.

ניסן סלומינסקי: אחרי שנסיים.

משה גפני: אני עושה הצגה?

משה גפני: מותר להגיד עלי דבר כזה?

יעקב אשר: בחיים הוא לא עשה את זה.

משה גפני: אני והצגה?

יעקב אשר: אני שנתיים כאן ולא ראיתי את זה.

משה גפני: איך אמרת דבר כזה?

משה גפני: מכיוון שאני איש רציני ואני מדבר ברצינות – ודאי שאני מגנה אלימות, כבר גיניתי אותה – אנחנו התייעצנו לגבי ההסתייגות - - -

<קריאה: מי היה אתמול בבית שמש ודיבר נגד אלימות?

משה גפני: לכן אני מודיע בשם הקבוצה שני דברים.

משה גפני: ראשית, אנחנו מגנים כל סוג של אלימות.

משה גפני: שנית, החלטנו שאנחנו מגישים רביזיה.

משה גפני: אלימות לא תרתיע אותנו.

<שלומית ארליך: אנחנו עדיין בהסתייגויות למחיר הדירה.

<שלומית ארליך: אנחנו בהסתייגות 56.

<שלומית ארליך: במקום המלים "ותוספות אחרות שניתנו" יבוא "ותוספות אחרות שניתנו כחלק מ - - -

משה גפני: איזה מספר?

<שלומית ארליך: 56.

משה גפני: למה לא את הקודם?

<שלומית ארליך: בהתאם לסיכום, אמרנו שאתם מורידים את ההסתייגויות.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אני מתנגד להורדה.

משה גפני: תגידי לנו בדיוק.

משה גפני: אנחנו נעמוד בסיכום.

<שלומית ארליך: לפי הסיכום אליו הגעתם, מההגדרה חוק הביטוח הלאומי ועד ההגדרה מגרש כולל, לא יוגשו הסתייגויות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אבל אנחנו רק מצביעים עליהם.

<שלומית ארליך: לא.

משה גפני: מצביעים.

<שלומית ארליך: אם אתה מצביע, זה עולה למעלה.

יצחק כהן: אני מתנגד.

יצחק כהן: אני לא רוצה להוריד.

יצחק כהן: אני לא מוריד.

ניסן סלומינסקי: היה הסכם.

יצחק כהן: אני מעולם לא הסכמתי להורדה.

יעקב ליצמן: אני אזכיר לך מה היה.

יעקב ליצמן: רצו להצביע על זה בישיבה הקודמת והתנגדנו.

יעקב ליצמן: אז היה דין ודברים כי הם רצו שנצביע באותו יום.

יעקב ליצמן: מצביעים, כן, אבל לא עושים פיליבסטר.

יעקב ליצמן: זה היה הסיכום.

יעקב ליצמן: אני אזכיר לך מה היה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: נצביע על כולן ביחד.

משה גפני: בסדר.

יעקב אשר: לא ביחד.

יעקב אשר: אחד-אחד.

ניסן סלומינסקי: לא.

יעקב אשר: בסדר.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגויות מסוף הביטוח הלאומי עד מגרש?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: כל ההסתייגויות נפלו.

יעקב אשר: אני מבקש מהיושב ראש לא לומר "ירים את היד" כי היה כאן מקרה קרוב לזה.

יעקב אשר: ישתמש בטרמינולוגיה אחרת.

יעקב ליצמן: רביזיה.

<שלומית ארליך: חזרנו להגדרה של מחיר הדירה.

<שלומית ארליך: היינו בהסתייגות שאומרת שבמקום המלים "ותוספות אחרות שניתנו" יבוא "ותוספות אחרות שניתנו כחלק ממסירת הדירה".

<שלומית ארליך: בסוף הסעיף ייכתב "לעניין תוספות אחרות שניתנו, ובלבד שהתחייבו עליהן מראש".

משה גפני: מחיר הדירה, זאת הגדרה חדשה.

ניסן סלומינסקי: על זה היה לכם עכשיו התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: את ההסתייגות הזאת כבר הסברנו.

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: רק את החלק הראשון שלה.

משה גפני: ההסתייגות שאנחנו מדברים עליה היא מספר 56?

<שלומית ארליך: יחד עם 57 כי זה אותו סעיף.

<שלומית ארליך: זה יירשם כסעיף אחד.

יצחק כהן: אני אמשיך.

יצחק כהן: כאשר פירקו את המזבח של נביאי הבעל - - -

משה גפני: יש לך זמן כפול כי אלה שתי הסתייגויות שחוברו יחד.

ניסן סלומינסקי: נתתי לו קודם.

יצחק כהן: את מי מצאו בפנים?

ניסן סלומינסקי: אמרת.

ניסן סלומינסקי: נחש כרוך על צווארו.

יעקב אשר: זה הנחש שביבי דיבר עליו בכיתה א'?

יצחק כהן: אחד מהם.

יצחק כהן: יש כאן שאלה.

יצחק כהן: אותו חיאל בית האלי כפר על הילדים שלו, הוא איבד את כולם.

יצחק כהן: הוא האמין באמונה שלמה שהבעל הוא האלוקים.

יצחק כהן: אז מה, הוא לא מאמין לבעל?

יצחק כהן: הוא נכנס לתוך המזבח עם כלים לעשות אש?

יצחק כהן: סיכם אתם שיגידו שידליק את האש?

יצחק כהן: זה לא מובן.

יצחק כהן: זה פשוט מדהים.

יצחק כהן: התשובה תהיה בהסתייגות הבאה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

יעקב אשר: יש הודעה.

ניסן סלומינסקי: לא הודעה.

ניסן סלומינסקי: תגידו רביזיה או לא.

משה גפני: לא.

משה גפני: הודעה.

ניסן סלומינסקי: אין הודעה.

ניסן סלומינסקי: בהצבעות אין הודעות.

יצחק כהן: הולכים למחוק כאן את הסרט.

יצחק כהן: שיבוש הליכים.

יצחק כהן: ניסן, תהיה רציני.

יעקב ליצמן: אני צריך את זה למשטרה.

יצחק כהן: ניסן, קח את זה ברצינות.

יצחק כהן: היו דברים מעולם.

יעקב ליצמן: הוא מאיים עלי ואתה מתעלם מזה.

יצחק כהן: יש כאן סערת רגשות.

ניסן סלומינסקי: התייחסתי לזה בכל כובד המשקל.

יצחק כהן: תראה את הסרט.

יצחק כהן: תבקש לראות אותו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים להסתייגות הבאה.

יצחק כהן: תבקש לראות את הסרט.

משה גפני: אני רוצה להודיע הודעה בשם הקבוצה.

משה גפני: אני נגד לשבש את הפרוטוקול.

משה גפני: על כל פנים, אני מודיע בשם הקבוצה שאנחנו החלטנו כן להגיש רביזיה.

יצחק כהן: וזה כדי לקדם את הדיון.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות הבאה.

<אייל לב ארי: הסתייגות נוספת בנושא מחיר הדירה.

<אייל לב ארי: בסוף הסעיף ייכתב "כאשר הקבלן קשור עם השיווק יראו את דמי התיווך כחלק ממחיר הדירה".

<אייל לב ארי: הסתייגות מספר 58.

יצחק כהן: עכשיו השאלה היא מה חשב אותו חיאל בית האלי.

יצחק כהן: אם הוא מאמין בבעל, למה הוא נכנס עם כלים לעשות אש?

ניסן סלומינסקי: שאלה חזקה מאוד.

יצחק כהן: התשובה היא פשוטה.

יצחק כהן: אם הם היו מודים שה' הוא האלוקים, אז יש ירושלים, יש תורה, צריכים לסגור את כל הממלכה שלהם ולפזר את כל נביאי הבעל, להחזיר את כל הרכבים, את כל הסקודות, לפרק את כל הלשכות.

יצחק כהן: את האמת הם ידעו יותר טוב מכולם.

יצחק כהן: את זה הם לא יכלו לסבול.

יעקב אשר: אתה מפריע לו בדבר תורה.

שמעון סולומון: מדברים שטויות.

יצחק כהן: זה מה שקורה היום.

יצחק כהן: יודעים את האמת אבל לא יכולים לוותר על הלשכות.

יצחק כהן: הוא לא יכול לוותר על המשרה שלו.

יצחק כהן: הם יעשו הכול כדי להוביל את השקר.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: יש לנו הודעה.

יצחק כהן: יש הודעה והיא קצת דרמטית.

יעקב ליצמן: מי נמנע?

משה גפני: למה אתה לא שואל מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: כולם מצביעים.

יעקב ליצמן: מעכשיו אני רוצה שתשאל גם מי נמנע.

ניסן סלומינסקי: אבל אם כולם מצביעים, לא צריך.

משה גפני: יש לנו הודעה.

משה גפני: כל פעם שאני מודיע הודעה, אתה מסתובב אחורה ואתה בודק משהו.

משה גפני: אני רוצה להודיע הודעה.

ישראל אייכלר: שר האוצר שואל למה צריך 4,000 דונם בגוש עציון.

יצחק כהן: שאלה טובה.

משה גפני: אדוני היושב ראש, הייתה כאן הצבעה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו ממשיכים.

ניסן סלומינסקי: תוך כדי זה תודיע את ההודעה.

משה גפני: מכיוון שהייתה הצבעה ולפי דעתנו ההצבעה הייתה לא נכונה.

יעקב אשר: שגויה.

משה גפני: שגויה.

משה גפני: אני התבלבלתי כי ראיתי שקיבלת טלפון ולא ידעתי ממי זה ולכן הסתבכתי ולא ידעתי מה להחליט לעשות.

משה גפני: לכן אני מבקש בשם הקבוצה וכדי לקדם את הדיון ולאחר דיון מעמיק, אנחנו מגישים רביזיה.

<אייל לב ארי: תוספת להגדרות.

<אייל לב ארי: הסתייגות מספר 59.

<אייל לב ארי: אחרי מחיר הדירה תבוא הגדרה נוספת: דמי תיווך, תידרש הצהרה בפני עורך דין.

ניסן סלומינסקי: ר' יצחק, אתה רוצה להמשיך?

יצחק כהן: כן.

משה גפני: מנחה.

ניסן סלומינסקי: ב-6.

ניסן סלומינסקי: אם אתם רוצים, צאו להתפלל.

ניסן סלומינסקי: אל תתפללו כאן.

משה גפני: אם היה יושב ראש חילוני, היה נותן לנו להתפלל.

ניסן סלומינסקי: אתה חושב.

ניסן סלומינסקי: עשינו קודם הפסקה.

משה גפני: אנחנו נתפלל כאן, בתוך הוועדה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: ר' יצחק, הזמן רץ.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: מבחן האמת.

ניסן סלומינסקי: הייתה הפסקה כדי להתפלל.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אתה הפסקת את הישיבה.

יצחק כהן: תושבי הדרום הפסיקו אותך.

יצחק כהן: אתה ברחת מהם.

ב-1: אני רוצה לנמק את ההסתייגות לגבי דמי תיווך.

ב-1: אנחנו הגשנו הסתייגות.

יעקב אשר: דמי תיווך כדי להבין את החוק.

יעקב אשר: אלה דמי התיווך.

משה גפני: אנחנו ביקשנו שתידרש הצהרה בפני עורך דין.

משה גפני: זאת אומרת, גם אם דמי התיווך שיושב ראש הוועדה מקבל משר האוצר כדי להעביר את החוק, אנחנו מבקשים - - -

ישראל אייכלר: זה לא תיווך.

ישראל אייכלר: זה אתנן מלא.

משה גפני: כן.

משה גפני: דמי תיווך בלשון נקייה.

משה גפני: צריך הצהרה בפני עורך דין.

משה גפני: אנחנו מציעים בהסתייגות שאם יש דמי תיווך, יצטרכו הצהרה בפני עורך דין כדי לדעת על מה מדובר ואם היושב ראש קיבל דמי תיווך, שנדע.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: לא שאלת מי נמנע.

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: תודה.

משה גפני: אנחנו מבקשים מכאן ואילך לשאול מי נמנע.

משה גפני: הודעה.

משה גפני: בעקבות ההימנעות של הרב ליצמן, יש לנו הודעה.

ניסן סלומינסקי: אתה יכול להגיד רביזיה אבל לא הודעות.

<קריאה: מנחה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אין זמן.

ניסן סלומינסקי: ב-6.

ניסן סלומינסקי: למה לא ב-6?

יעקב ליצמן: כי אני רוצה לעשות פיליבסטר.

ניסן סלומינסקי: זכותך לעשות אבל הישיבה תמשיך.

ישראל אייכלר: ב-6 אי אפשר כי לפיד מתפלל ב-6.

ישראל אייכלר: יש לו מניין.

משה גפני: לכן אנחנו מבקשים, אנחנו הקבוצה.

ניסן סלומינסקי: תמשיכי.

משה גפני: יש כאלה שמאשימים אותי שאני היום מתנהג בשקט.

ניסן סלומינסקי: תמשיכי.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני הולך להוכיח שזה לא נכון.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה רביזיה?

משה גפני: הודעה.

ניסן סלומינסקי: בלי הודעה וכל הסיפור הזה.

משה גפני: הודעה דרמטית.

משה גפני: בעקבות ההצבעה וההימנעות של הרב ליצמן, אנחנו שקלנו את העניין עוד הפעם ואנחנו החלטנו שאנחנו מגישים רביזיה.

<שלומית ארליך: לגבי הגדרת הממונה.

<שלומית ארליך: ההסתייגות הראשונה .

משה גפני: לגבי הממונה, התייעצות סיעתית.

יצחק כהן: זה גם נושא חדש.

משה גפני: התייעצות סיעתית.

משה גפני: לא.

משה גפני: אי אפשר.

משה גפני: אנחנו רוצים לראות את הסרט.

ניסן סלומינסקי: יש לך חמש דקות.

משה גפני: אין לי חמש דקות.

משה גפני: יש לי רבע שעה.

יצחק כהן: אל תגיד לי מתי להתפלל.

ניסן סלומינסקי: למה שלא תעשו את זה ב-6?

יעקב אשר: למה אתה מפחד אני עכשיו מאבטח שלך ולא של ליצמן.

משה גפני: אם יעקב אשר מאבטח אותך, אתה לא צריך לפחד מיאיר לפיד.

משה גפני: התייעצות סיעתית.

יעקב ליצמן: זה על האיום ולא על החוק.

משה גפני: גם ראש הממשלה נגד החוק, גם הבית היהודי, חוץ מאורי אריאל, נגד החוק, גם הליכוד נגד החוק, גם נגידת בנק ישראל נגד החוק, גם כל הכלכלנים נגד החוק, גם אתה נגד החוק.

משה גפני: ראיתי ביתד נאמן שאתה נגד החוק.

יצחק כהן: ניסן, הממשלה לא אישרה מסגרת תקציב.

יצחק כהן: איך החוק הזה נכנס למעטפת תקציבית?

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על 2015 או על 2014?

יצחק כהן: זה הולך ל-2015.

ניסן סלומינסקי: מה עם 2014?

יצחק כהן: אין.

יצחק כהן: נגמר.

יצחק כהן: בסדר, ב-2014.

יצחק כהן: איך היא מאשרת בלי מקורות?

ניסן סלומינסקי: הסבירו כאן.

יצחק כהן: לא הסבירו.

יצחק כהן: אמרו שזה מותנה וכולי.

יצחק כהן: כל התחזיות שנאמרו לא התגשמו.

משה גפני: אתה שם לב שהפרעת לי באמצע?

משה גפני: כולם נגד.

משה גפני: אתה נגד.

משה גפני: אתה אומר קואליציה וכולי, אבל למה זה צריך להיות בפגרה?

ניסן סלומינסקי: אני אסביר לך.

ניסן סלומינסקי: מאחר ואתה באמת צודק בטיעון שלך, זאת אומרת שלפי הטיעון שלך כאשר זה יגיע לכנסת, זה ייפול כי כולם נגד ולכן זה מוכרח ייפול.

ניסן סלומינסקי: למה אנחנו מבזבזים את הזמן שלנו כאן?

ניסן סלומינסקי: תרדו מכל ההסתייגויות, נביא את זה למליאה כדי שייפול שם ונגמר העניין.

משה גפני: הוא לא ייפול אבל אם הוא ייפול או לא ייפול, זה לא רלוונטי.

ניסן סלומינסקי: אם לא ייפול, כל הבסיס של השאלה שלך נפל.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר שכולם נגד.

משה גפני: אני לא יודע מה הם יעשו.

משה גפני: אתה יודע?

ניסן סלומינסקי: ממה נפשך, אם הם נגד, היעלה על דעתך שראש הממשלה וכולם נגד והם יצביעו בעד?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אני לא מדמיין לעצמי דבר כזה.

משה גפני: ראש הממשלה נגד ויצביע בעד.

ניסן סלומינסקי: לכן בוא נוריד את כל ההסתייגויות, נאשר את זה, נביא למליאה ושם זה ייפול, לפי מה שאתה מניח.

משה גפני: לא.

ניסן סלומינסקי: לא עשינו עסקה.

יעקב ליצמן: העסקה יכולה להיות אם תבטיח שעד אחרי התקציב לא תצביע על החוק.

ניסן סלומינסקי: נמשיך.

משה גפני: לא.

משה גפני: יש עוד שתי דקות.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: יש לך עוד חצי דקה.

יצחק כהן: הסרט קשה לצפייה.

יעקב אשר: יש לך מפלגה בה אחד מתאבק, אחד מתאגרף ואחד שמאיים באלימות.

יעקב אשר: כל זה במפלגה אחת.

יעקב אשר: ב-יש עתיד, אחד מתאבק וזה יאיר לפיד, רזבוזוב היה מתאבק ויש אחד שמאיים.

יעקב אשר: היושב ראש שואל מי ירים את ידו והוא הרים את ידו.

יעקב ליצמן: עד לרגע זה לא שמעתי שיושב ראש הוועדה מגנה אלימות.

ניסן סלומינסקי: ודאי אני מגנה אלימות.

יצחק כהן: אתה חייב לגנות כל סוג של אלימות.

ניסן סלומינסקי: ודאי אנחנו מגנים כל אלימות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו ממשיכים.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים להגדרת קרוב.

<שלומית ארליך: ההסתייגות הראשונה היא של הקבוצה.

<שלומית ארליך: במקום האמור בה, יבוא "קרוב משפחה מדרגה ראשונה".

משה גפני: לפני שאת מסבירה את זה, אני רוצה להגיד שאני מבקש התייעצות סיעתית.

<שלומית ארליך: הוא יכול לבקש התייעצות סיעתית.

משה גפני: כמה זמן?

ניסן סלומינסקי: חמש דקות.

משה גפני: לא חמש דקות.

ניסן סלומינסקי: חמש דקות.

משה גפני: אני מצרף שתי התייעצויות סיעתיות ואני מבקש עכשיו התייעצות.

ניסן סלומינסקי: על מה יש לך עוד?

משה גפני: יש לנו תכניות לגבי ההתייעצות הסיעתית.

ניסן סלומינסקי: אחר כך אין יותר.

ניסן סלומינסקי: גפני, זאת התייעצות סיעתית על שניהם.

ניסן סלומינסקי: עשר דקות.

ניסן סלומינסקי: הפסקה עד 4:50, אז אני ממשיך בהצבעות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו ממשיכים.

<שלומית ארליך: אנחנו בהגדרת קרוב, בעמוד 4.

<קריאה: אני לא רואה לא את ליצמן ולא את ליפמן.

משה גפני: אם הוא הלך להביא ארבעים חסידי גור, אני מציע שיביאו שמירה לליפמן.

ניסן סלומינסקי: לא רק לו אלא לכולנו.

ניסן סלומינסקי: אראל, אתה רוצה להסביר את ההסתייגות?

יעקב אשר: רביזיה על ההצבעה הקודמת.

אראל מרגלית: אני רוצה לדבר על האלטרנטיבה.

אראל מרגלית: זה נראה כאילו שאנחנו נגד דיור בר השגה ואני רוצה להגיד שלא סתם אני מתנגד.

אראל מרגלית: אני חושב שלהפך.

אראל מרגלית: אני מוכן לעזור לשר האוצר להביא תכנית אמיתית של דיור בר השגה ואני רוצה לתת כמה דוגמאות.

אראל מרגלית: אחת הדוגמאות הגדולות היא מה שנקרא התכנית בארצות הברית.

אראל מרגלית: בזמנו חוקק חוק, דב בטח יודע, שקודם כל דורש מהבנקים להיכנס לקטגוריה הזאת באופן מסוים כל שנה.

ניסן סלומינסקי: תעצור.

ניסן סלומינסקי: תמשיך בהסתייגות הבאה כמו שעשינו עד עתה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: איזה הסתייגות?

ניסן סלומינסקי: כבר הקריאו אותה ודיברו עליה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו נימקו אותה.

יצחק כהן: הוא לא נימק.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: ההסתייגות היא שקרוב משפחה הוא רק מדרגה ראשונה.

<שלומית ארליך: ההסתייגות הבאה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו בהגדרה של קרוב.

יצחק כהן: הספקנו היום הרבה.

<שלומית ארליך: במקום האמור בה, יבוא "בן זוג, אח, אחות והורה".

אראל מרגלית: אפשר להמשיך?

ניסן סלומינסקי: כן, בבקשה.

אראל מרגלית: התכנית של דיור בר השגה חייבת לכלול מספר דברים.

אראל מרגלית: האחד, מתן הקרקע.

אראל מרגלית: קודם כל, צריך להחליט לאיזה קטגוריות של האוכלוסייה רוצים לתת את ההטבה.

אראל מרגלית: אנחנו יכולים להגיד זוגות צעירים.

אראל מרגלית: אני אקח את ארצות הברית, גיל שלישי, מחוסרי דיור והשכרה לסטודנטים.

אראל מרגלית: אלה הקטגוריות ששם לקחו.

אראל מרגלית: אמרו שיש לי כמה מרכיבים בתכנית הזאת.

אראל מרגלית: האחד, הקרקע.

אראל מרגלית: הקרקע לאותה קטגוריה ניתנת בחינם לחמישים שנים.

אראל מרגלית: השני, מה שנקרא המגזר הפרטי.

אראל מרגלית: המגזר הפרטי חייב להיכנס לתוך ההשקעה ומכיוון שדיור בר השגה קובעים לך את הדירה, את מחיר הדירה, את מחיר המסירה, אתה חייב לקבוע איך הוא הולך להרוויח.

ניסן סלומינסקי: אני אתן לך להמשיך לנמק בהסתייגות הבאה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

יצחק כהן: לרב גפני יש הודעה.

יצחק כהן: ראשית, הוא מגנה כל סוג של אלימות.

יעקב אשר: הודעה על ההסתייגות הקודמת והנאום שלו הוא לגבי ההסתייגות הבאה.

יצחק כהן: בכל מקרה, גם על ההסתייגות הקודמת אנחנו נבקש רביזיה.

משה גפני: אראל דיבר דברים רציניים.

משה גפני: לא היית צריך לעצור אותו באמצע, אבל יש לי הודעה.

אורי מקלב: בשם הסיעה או בשם הקבוצה?

משה גפני: בשם הקבוצה.

משה גפני: אחרי ששמעתי את אראל, לפחות חלקית כי עוד לא שמעתי את הכול - - -

ניסן סלומינסקי: אנחנו מתחילים להקריא את ההסתייגות הבאה.

משה גפני: אתה לא מתחיל עד שאני לא מסיים את ההודעה.

יעקב אשר: עם כל הכבוד, אתה לא יכול לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: לא נאומים.

בועז טופורובסקי: אתם סתם מושכים במקום להתקדם.

יצחק כהן: זה התקנון.

בועז טופורובסקי: לא.

בועז טופורובסקי: זה לא התקנון.

ניסן סלומינסקי: זה לא התקנון.

בועז טופורובסקי: אמנם לך יש יותר ניסיון משלי, אבל זה לא התקנון.

ניסן סלומינסקי: ר' יצחק, אין דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: הוא יכול להגיד רביזיה אבל לא הודעה.

יצחק כהן: סתם רביזיה באוויר?

יצחק כהן: הוא רוצה לנמק.

יעקב אשר: ואם הוא היה מגמגם והיה לוקח לו עשר דקות?

משה גפני: עם כל הכבוד לחבר הכנסת בועז טופורובסקי שאני מאוד מכבד - - -

ניסן סלומינסקי: תתחילי.

משה גפני: לא.

משה גפני: אין דבר כזה.

משה גפני: לא יהיה דבר כזה.

משה גפני: עם כל הכבוד, אני לא אסכים שהוא יבזה אותך.

משה גפני: אני לא אסכים לזה.

משה גפני: הוא כל הזמן אומר לך מה אתה נותן לו.

בועז טופורובסקי: למה אתם אומרים לו?

משה גפני: באמת, עם כל הכבוד, הוא רוצה לפגוע בחברות בינינו?

אראל מרגלית: אני רוצה לדעת למי יש כאן מטען אייפון 5.

משה גפני: לאחר שנבדק העניין של ההצבעות בשתי ההסתייגויות הקודמות, כמובן אנחנו מגנים כל סוג של אלימות, ולכן על שתי ההסתייגויות הקודמות אנחנו מבקשים רביזיה.

יצחק כהן: וכל זה על מנת לקדם את הדיון.

משה גפני: אני מאוד מבקש מהיועצים המשפטיים, מהיועצת המשפטית ומהיועץ המשפטי, אם אפשר לרשום על שתי ההסתייגויות האחרונות רביזיה בשם הקבוצה כולה.

<שלומית ארליך: עברנו להגדרה רוכש זכאי.

<שלומית ארליך: ברישא יש נושא חדש לגבי קבוצת רכישה.

<שלומית ארליך: אנחנו מדלגים על הרישא ואנחנו עוברים לפסקה (1) בהגדרה רוכש זכאי.

משה גפני: יש נושא חדש רק על ההגדרה הזאת?

<שלומית ארליך: לגבי קבוצת רכישה.

משה גפני: לגבי הדבר האחר שאין עליו נושא חדש, אני מבקש התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: לקחתם אותה.

יצחק כהן: לא.

משה גפני: התקדמנו מאוד מאוד.

ניסן סלומינסקי: על קרוב ורוכש זכאי ביחד, קיבלתם התייעצות.

ניסן סלומינסקי: כך סיכמנו.

<שלומית ארליך: אנחנו עדיין ב-רוכש זכאי.

משה גפני: על רוכש זכאי הגשנו התייעצות סיעתית?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: על שניהם.

ניסן סלומינסקי: הרי צירפנו שתי התייעצויות כך שיהיו עשר דקות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מקבל את זה.

משה גפני: אם "לרבות רוכש הנמנה עם קבוצת רכישה" זה נושא חדש, מה המשמעות של כל השאר?

משה גפני: כל השאר זה לא נושא חדש?

<שלומית ארליך: כן.

משה גפני: רק התוספת הזאת?

<שלומית ארליך: של קבוצת הרכישה.

<שלומית ארליך: כן.

יצחק כהן: אתם מבקשים להכניס את זה לחוק?

יצחק כהן: יש סיכום להכניס את קבוצות הרכישה לחוק?

ניסן סלומינסקי: כרגע אין שום סיכום.

משה גפני: אבל בנוסח זה מופיע.

יצחק כהן: זה חמור מאוד.

יצחק כהן: יש כאן קומבינה מסריחה.

יצחק כהן: רגע.

יצחק כהן: רבותיי, זאת כבר שחיתות.

יצחק כהן: אנחנו לא מסכימים.

יצחק כהן: תעצור את הדיון.

יצחק כהן: אני שואל שאלה ברורה.

יצחק כהן: אתם מכניסים?

יצחק כהן: יש קבוצות רכישה בתוך המעטפת?

ניסן סלומינסקי: אני עוד לא יודע להגיד לך.

יצחק כהן: אז מה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: אני ביקשתי נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: ביקשתי את זה כבר בסעיף הקודם.

יצחק כהן: רוצים להצביע על זה.

ניסן סלומינסקי: על מה?

אורי מקלב: להכניס קבוצות רכישה.

ניסן סלומינסקי: אבל אני אומר לך שזה נושא חדש.

אורי מקלב: מי אומר?

אורי מקלב: אתה אומר?

ניסן סלומינסקי: אני אומר.

ניסן סלומינסקי: אני ביקשתי.

אורי מקלב: אתה לא יכול להגיד נושא חדש.

יעקב אשר: קודם תצביע.

<קריאה: איך זה נושא חדש אם לא הצביעו?

<שלומית ארליך: לגבי פסקה (1)(א).

משה גפני: רגע.

משה גפני: רוצים להצביע על קבוצת רכישה.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שרוצים.

משה גפני: היושב ראש לא יכול לטעון נושא חדש.

אורי מקלב: לא נושא חדש.

אורי מקלב: אני רוצה להצביע עכשיו.

<קריאה: אדוני היושב ראש, איך זה נושא חדש אם לא הצביעו עליו?

<קריאה: הוא לא אושר.

<קריאה: איך זה נושא חדש?

<קריאה: הוא לא מופיע בנוסח?

אורי מקלב: הוא לא יכול להעלות את זה ואחר כך לומר נושא חדש.

אראל מרגלית: שלומית, איך זה יכול להיות נושא חדש אם לא הצביעו על זה?

אראל מרגלית: זה לא בנוסח ולא הצביעו על זה?

<שלומית ארליך: זה נמצא בנוסח שהציע יושב ראש הוועדה.

אראל מרגלית: אבל לא הצביעו על זה בעד.

אראל מרגלית: אז זה לא נושא חדש.

משה גפני: מה עמדתך בעניין הזה?

ניסן סלומינסקי: אני אומר לך שזה כרגע בדיון.

ניסן סלומינסקי: לכן ביקשתי נושא חדש.

אורי מקלב: לא היה תקדים כזה.

אורי מקלב: אם אתה מביא את זה, תעשה הצבעה.

ניסן סלומינסקי: אם יחליטו וזה יחזור, נעשה הצבעה אבל יכול להיות שלא יחזור.

אורי מקלב: אני אומר שזה לא נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: אל תרקדו לפי חליל של מישהו.

<שלומית ארליך: לפסקה (1).

<שלומית ארליך: הגדרה רוכש זכאי לגבי פסקה (1)(א).

<שלומית ארליך: בהתאם לדיונים שהיו לנו, דיברנו על פסקה (1) בהגדרה רוכש זכאי, דיברנו בסעיף קטן (א) על הורה לילד אחד לפחות הנמצא בחזקתו.

<שלומית ארליך: רשות המסים ביקשה להכניס כאן תיקון שחזקה משותפת כאשר מדובר בהורים גרושים גם תבוא בחשבון.

<שלומית ארליך: גיא, אתה רוצה להסביר ולהגיד מה הנוסח?

אורי מקלב: גם אם זה נושא חדש, צריך להסביר מה זאת קבוצת רכישה.

אורי מקלב: מישהו צריך להסביר את זה.

ניסן סלומינסקי: אבל זה לא הדיון כרגע.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שזה יחזור לכאן.

ניסן סלומינסקי: קראת את ההסתייגות?

<שלומית ארליך: זאת לא הסתייגות.

אורי מקלב: כמה נחשבים קבוצת רכישה?

יצחק כהן: שלומית, אתם מכניסים או לא מכניסים קבוצות רכישה?

יצחק כהן: אני מדבר על המהות.

ניסן סלומינסקי: זה נושא חדש ולכן אין דיון כרגע.

יצחק כהן: אבל מה הייתה כוונת המחוקק?

יצחק כהן: להכניס את זה?

ניסן סלומינסקי: לא משנה מה הייתה כוונת המחוקק.

ניסן סלומינסקי: כרגע זה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: אתה לא יודע מה זה נושא חדש?

ניסן סלומינסקי: גיא, אתה רוצה להסביר?

יצחק כהן: מה זאת הקומבינה הזאת?

אורי מקלב: מה זאת קבוצת רכישה?

ניסן סלומינסקי: לא רלוונטי כרגע.

יצחק כהן: זה רלוונטי.

יצחק כהן: בטח שזה רלוונטי.

ניסן סלומינסקי: זה לא רלוונטי כי אולי זה לא יהיה בחוק.

יצחק כהן: ניסן, אל תרמה אותנו.

יצחק כהן: תגיד את האמת.

יצחק כהן: הנושא של קבוצות רכישה בחוק או לא?

ניסן סלומינסקי: אני עוד לא יודע להגיד.

אורי מקלב: מה אתה לא יודע?

יצחק כהן: מה זאת השחיתות הזאת?

יצחק כהן: מה זה הדברים האלה?

אורי מקלב: יש כאן יועצת משפטית.

יצחק כהן: היועצים המשפטיים, אל תתנו לנו לעבור על החוק.

יצחק כהן: יש כאן דברים איומים שקורים.

יצחק כהן: אני מבקש מכך כיועצים משפטיים לבלום את המגמה של השחיתות הזאת.

אורי מקלב: הוא הניח קבוצת רכישה, שיסביר.

ניסן סלומינסקי: גיא, אתה מוכן להסביר?

יצחק כהן: אל תרמו את הציבור.

<גיא גולדמן: ההטבה היא לא רק להורה שהילד נמצא בחזקתו כל הזמן אלא גם להורה שהילד נמצא בחזקתו חצי מהזמן.

<גיא גולדמן: הורים פרודים והורים גרושים.

<גיא גולדמן: אין קשר לקבוצות רכישה.

יצחק כהן: אנחנו מדברים כאן על קבוצות רכישה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: ביקשתי שהוא יסביר את סעיף (1)(א).

יצחק כהן: אל תבלבלו אותנו.

יצחק כהן: אל תנסו לבלבל אותנו.

יצחק כהן: ניסן, אל תנסה.

יצחק כהן: כאן כתוב קבוצת רכישה.

ניסן סלומינסקי: הוא הסביר

יצחק כהן: הוא לא הסביר.

ניסן סלומינסקי: אתה מוכן לקרוא את הנוסח?

אחד מאלה: הוא הורה לילד אחד לפחות הנמצא בחזקתו.

יצחק כהן: למה אתה מדלג?

<גיא גולדמן: חלילה.

<גיא גולדמן: אני לא מדלג על כלום.

יצחק כהן: תחזור לקבוצות רכישה.

התוספת היא כזאת: לעניין זה, יראו ילד כנמצא בחזקת כל אחד מהוריו אם הם גרושים.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אתה קורא סעיף אחר.

יצחק כהן: אנחנו אמנם עייפים אבל לא מטומטמים.

יצחק כהן: תקרא את השורה קודם.

ניסן סלומינסקי: אל תשים לב.

ניסן סלומינסקי: תמשיך להקריא.

<גיא גולדמן: רוכש זכאי.

<גיא גולדמן: יחיד הרוכש דירת מגורים שמתקיימים לגביו כל אלה:

<שלומית ארליך: תקרא את התוספת.

<שלומית ארליך: לעניין זה יראו ילד.

<גיא גולדמן: התחלתי קודם לקרוא את התוספת אבל עצרתם אותי.

<גיא גולדמן: לעניין זה יראו ילד כנמצא בחזקת כל אחד מהוריו אם הם גרושים ויש ביניהם הסכם למשמורת משותפת.

יצחק כהן: סליחה.

יצחק כהן: אני רוצה לשאול בנושא קבוצות רכישה.

ניסן סלומינסקי: אתה מוכן להמשיך להקריא?

יצחק כהן: אתה מוכן לא להפריע לי?

<גיא גולדמן: בפסקה זו, הסכם למשמורת משותפת, הסכם המחלק את המשמורת על הילד באופן שווה בין שני ההורים ואשר קיבל תוקף של בית משפט.

יצחק כהן: אל תרמו אותנו.

יצחק כהן: קבוצות הרכישה בחוק או לא בחוק?

ניסן סלומינסקי: גיא, אחרי שהקראת יש לך את הנוסח לתת לנו?

<גיא גולדמן: כן.

יצחק כהן: אני רוצה לדעת אם את קבוצות הרכישה הכנסתם לחוק.

יצחק כהן: ניסן, תענה לפרוטוקול.

יצחק כהן: קבוצות רכישה בחוק או לא?

יצחק כהן: הוא לא עונה.

יצחק כהן: התשובה היא כן.

יצחק כהן: הן בחוק.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שזה נושא חדש.

אורי מקלב: לא הסברת.

אורי מקלב: אתה הנחת אותו – צריך להסביר.

ניסן סלומינסקי: לא צריך להסביר.

ניסן סלומינסקי: אם אני אומר נושא חדש, לא צריך להסביר.

ניסן סלומינסקי: אולי הוא יהיה ואולי לא.

יצחק כהן: יש לך סיכום לגבי קבוצות רכישה?

יצחק כהן: יש או אין?

יצחק כהן: תענו.

ניסן סלומינסקי: אין לי סיכום עם אף אחד.

יצחק כהן: אז למה זה בחוק?

יצחק כהן: מישהו כאן מנסה לרמות אותנו.

יצחק כהן: גם חברי כנסת מהקואליציה, אל תובלו כצאן לטבח.

יצחק כהן: מישהו כאן מרמה אתכם.

יצחק כהן: מרמים.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני מבקש להתייחס.

ניסן סלומינסקי: רק רגע.

יצחק כהן: שלומית, הוא לא יכול לטעון נושא חדש אם הוא לא מעלה את זה.

יצחק כהן: צריך להעלות את זה קודם ואחרי כן לטעון נושא חדש.

יצחק כהן: הוא לא יכול לטעון נושא חדש אם הוא לא מעלה את זה.

אורי מקלב: הוא צריך להסביר מה זה כולל.

<שלומית ארליך: הנוסח הוא לא מהיום.

<שלומית ארליך: הנוסח הוא מה-29 ביולי.

ניסן סלומינסקי: את (1)(א) הסבירו ויש כאן תוספת.

משה גפני: אדוני היושב ראש, האמת היא שזה מוזר לחלוטין.

משה גפני: אנחנו עוסקים בחוק הזה כבר כמה חודשים.

משה גפני: מונחת בפנינו הצעת חוק שעברה את התיקונים ונדונה כאן בוועדה.

משה גפני: אנחנו הסכמנו שאתה תדון, אפילו שלא היה כאן אף אחד מחברי הוועדה, ודנת בעניין הזה.

יצחק כהן: אני לא מבין למה אתם מתחמקים מהנושא של קבוצות רכישה.

יצחק כהן: מה מסתתר מאחורי ההתחמקותה הזאת?

משה גפני: אני לא מבין שני דברים.

משה גפני: ראשית, למה התוספת הזאת שעכשיו מביאים אותה.

יעקב אשר: הוקראה ולא שמעו אותה.

משה גפני: כן.

משה גפני: למה היא לא הובאה קודם בנוסח כתוב כדי שנוכל להתייחס לנוסח הכתוב.

משה גפני: אני חושב שזה דבר לא ראוי כיוון שלאף אחד מהחברים, מעבר למה שבקושי שמעו, אין נוסח לפניו.

משה גפני: מקובל בחקיקה שהנוסח יהיה מונח בפני חברי הוועדה.

משה גפני: יש כאן כמה סעיפים שמתנהלים כך ואני חושב שזה דבר חמור וזה דבר שהוא לא בסדר.

משה גפני: היועצים המשפטיים לא קיבלו את הנוסח.

משה גפני: על כל פנים, אלינו זה לא הגיע ואני מניח שגם הם לא קיבלו אותו.

משה גפני: לגבי הנושא הזה יש הרבה שאלות ואחת מהן שאל חבר הכנסת מקלב.

משה גפני: יש הרבה שאלות לגבי הנוסח הזה.

אורי מקלב: מה זה כולל?

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: לא בגלל שזאת בעיה אבל מה זה כולל?

משה גפני: מה זה נקרא בשווה?

משה גפני: יומיים אצל הבעל וארבעה ימים אצל האישה?

יעקב אשר: מה קורה למישהו שהוא בתהליך?

ניסן סלומינסקי: בואו נשאל.

ניסן סלומינסקי: אם הוא ידע להסביר, טוב, ואם לא, אולי נעשה את זה בפעם אחרת.

יצחק כהן: אני לא מוותר על קבלת הסבר לגבי קבוצות רכישה.

משה גפני: דבר שני, לגבי קבוצות רכישה.

משה גפני: את הנוסח הזה אתה הבאת.

יצחק כהן: אחרי סיכומים שלך עם החבר'ה של קבוצות רכישה.

משה גפני: מה שהונח לפנינו, זה מונח כאן כבר שבועות ארוכים.

משה גפני: שבועות ארוכים מונח הנוסח הזה.

משה גפני: אני מבין את מה שאתה אומר.

משה גפני: אתה אומר שיש לך דיון עם האוצר.

משה גפני: אני לא יודע עם מי יש לך דיונים.

משה גפני: יש כאלה שמסכימים, יש כאלה שמתנגדים ואתה לא מיצית את הוויכוח אתם אבל הבאת את זה אלינו.

משה גפני: אני מציע שעל קבוצות רכישה, כמו שהבאת את זה, אתה, תצביע.

משה גפני: אם יהיה רוב וזה יעבור, תגיש רביזיה.

משה גפני: לא יהיה רוב וזה לא יעבור, גם תגיש רביזיה.

משה גפני: אז אחת משתיים.

משה גפני: אם תמצה את הדיון וקבוצות הרכישה לפי דבריך יהיו בפנים, הן בפנים ואתה מסיר את הרביזיה.

משה גפני: אם תגיע למצב שבו אתה, בעקבות לחץ שהם הפעילו עליך, את קבוצות הרכישה תיאלץ להוציא, תצביע על הרביזיה, תחזיר את זה לדיון ותצביע נגד.

יצחק כהן: יש לך מספיק פיונים שהם בגדר חותמת גומי.

משה גפני: לטעון בניגוד לחוות הדעת של היועצים המשפטיים, לא חוות דעת בכתב או בעל פה.

משה גפני: אני ראיתי שלא נוח להם העניין.

ניסן סלומינסקי: ממש לא.

משה גפני: אני אומר לך שלא נוח להם.

ניסן סלומינסקי: לא על הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: על הנושא השני שלא היה נוסח.

משה גפני: על הנושא השני אבל גם על הנושא הראשון.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: הרעיון שלך הוא רעיון טוב, אבל הרעיון שלי, אני חושב שהוא יותר טוב.

יצחק כהן: אבל אנחנו רוצים לקבל הסבר.

יצחק כהן: תן לנו הסבר.

יצחק כהן: מה פסקת המטרה שלך?

יצחק כהן: מה פונקציית המטרה שלך?

יצחק כהן: אתה רוצה קבוצות רכישה?

יצחק כהן: זה נוסח שלך?

ניסן סלומינסקי: כרגע הנושא הוא לא קבוצות רכישה.

יצחק כהן: אבל כתוב כאן.

ניסן סלומינסקי: אמרנו גם כאן וגם בסעיף הקודם שזה נושא חדש ולכן הוא לא נדון.

יצחק כהן: אבל למה הבאת את זה?

יצחק כהן: אתה יודע מה?

יצחק כהן: תוריד את זה.

אורי מקלב: אתה זורה חול בעיניים.

אורי מקלב: אם אתה לא מקבל את ההצעה של גפני, אתה באמת מוכיח שאין לך כוונה רצינית.

יצחק כהן: אני רוצה לדעת מה פונקציית המטרה שלך.

יצחק כהן: אל תעבוד עלינו.

יצחק כהן: אתה לא יכול לעבוד עלינו.

ניסן סלומינסקי: אני לא עובד על אף אחד.

יצחק כהן: אתה לא עובד עלינו כי אתה לא יכול.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו מדברים על משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: אם אתם רוצים לדבר עליו, טוב, אם לא, נמשיך הלאה.

יצחק כהן: לא, אי אפשר להתקדם בלי לדעת את פונקציית המטרה.

אורי מקלב: אני רוצה לדבר.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

יצחק כהן: אני רוצה לדעת אם קבוצות רכישה בחוק או לא בחוק.

יצחק כהן: אני רוצה תשובה כן או לא.

יצחק כהן: בועז, לך יש תשובה לגבי קבוצות רכישה?

אורי מקלב: אני שואל כמה שאלות.

אורי מקלב: יש מצב שילד אחד נמצא בחזקת האב וילד שני נמצא בחזקת האם.

אורי מקלב: מה זה נקרא לכל הפחות ילד אחד?

אורי מקלב: יש הורה שמחזיק ילד אחד ויש הורה שמחזיק ילד שני כאשר זה לגמרי בחזקתו וזה לגמרי בחזקתו.

ניסן סלומינסקי: השאלה הובנה.

ניסן סלומינסקי: שאלה שנייה.

אורי מקלב: מה קורה כאשר זה לא שווה?

ניסן סלומינסקי: גם השאלה הזאת הובנה.

אורי מקלב: איך אתה יודע מה אני רוצה לשאול?

ניסן סלומינסקי: הוא הבין.

יעקב אשר: איך אתה יודע שהוא הבין?

אורי מקלב: החברים לא צריכים לדעת מה אני שואל?

ניסן סלומינסקי: אפילו אני הבנתי.

אורי מקלב: אני בכל אופן שואל.

אורי מקלב: מה קורה עם הורים שאין להם חזקה משותפת?

אורי מקלב: מה זה נקרא חזקה משותפת?

אורי מקלב: חזקה משותפת שווה בשווה?

אורי מקלב: זה אומר שלושה וחצי ימים בדיוק אצל הורה אחד ועוד שלושה וחצי ימים בדיוק אצל ההורה השני.

אורי מקלב: ואם הילד נמצא ארבעה ימים אצל האימא ויומיים אצל האבא?

אורי מקלב: זה נקרא שווה בשווה או לא שווה בשווה?

אורי מקלב: אני עכשיו שואל עוד שאלה.

אורי מקלב: בוא נניח שהם מחזיקים שווה בשווה, שניהם מחזיקים שווה בשווה, האבא רוצה לקנות והאימא רוצה לקנות.

אורי מקלב: מי קודם?

אורי מקלב: אין בחוק הזה התייחסות.

אורי מקלב: איך מביאים דבר כזה?

אורי מקלב: אתה מביא חוק שאי אפשר ליישם אותו ואי אפשר לממש אותו.

אורי מקלב: אתה רק תגרום למריבות בין בני הזוג.

אורי מקלב: אתה זורק לחלל האוויר תוספת למי שהוא בחזקת ההורים ולמעשה אתה לא נותן להם שום דבר.

אורי מקלב: אתה לא תוכל לטעון נושא חדש כשלא הסברת מה הנושא.

יצחק כהן: כשהוא מוביל את זה.

יצחק כהן: הוא מוביל את זה.

אורי מקלב: כשאתה אומר קבוצת רכישה, אני יכול לשאול גם כאן לגבי החזקה המשותפת.

אורי מקלב: מה זה נקרא קבוצת רכישה?

אורי מקלב: זה דווקא מוגבל לשישים יחידות דיור מינימום?

אורי מקלב: באיזה שטח?

אורי מקלב: באיזה סוג מבנה?

אורי מקלב: האם חלות עליהם כל ההגבלות שחלות גם על אחרים?

אורי מקלב: כשאתה מביא קבוצת רכישה, אתה מנסח סעיף חדש לגמרי, במסלול אחר לגמרי, שלא דומה בכלל למסלול דרך הקבלן.

ניסן סלומינסקי: מאחר ואני מסכים עם מה שאתה אומר לגבי קבוצות רכישה, לכן כרגע הסעיף לא קיים.

אורי מקלב: היועצת המשפטית תתייחס ותאמר האם אפשר להביא לכאן סעיף שהוא לא ברור, הוא לא מוסבר, ולהגיד נושא חדש.

יצחק כהן: כדי להמשיך את המשא ומתן עם האוצר.

יצחק כהן: אתה נושא ונותן עם האוצר והאוצר בינתיים לא מסכים.

ניסן סלומינסקי: סיימת את השאלות על החלק של החזקה?

אורי מקלב: אתה מתחמק מתשובה על קבוצות רכישה.

יעקב אשר: אני רוצה לשאול על החלק הזה וגם על קבוצות הרכישה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: לא עכשיו.

יעקב אשר: בהמשך לשאלות שהועלו כאן על ידי הרב מקלב ולאור – סליחה שאני אומר גברתי היועצת המשפטית – חוסר הידיעה של שניכם בסעיף הזה.

יעקב אשר: זה רק מראה כמה ההליך הזה הוא פגום.

יעקב אשר: הרי אתם יודעים שאם הסעיף הזה לא יהיה מנוסח טוב, זה יכול להפוך למלחמת עולם בין משפחות, בין הורים על חשבון הילדים עם משחקים כאלה ואחרים.

יעקב אשר: אתם עושים את זה בהינף יד.

ניסן סלומינסקי: להפך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא עושים בהינף יד.

יעקב אשר: סליחה, אם אנחנו לא היינו עוצרים עכשיו כמעט בכוח, זה היה עובר.

ניסן סלומינסקי: נדמה לך.

ניסן סלומינסקי: זה היה הולך לנושא חדש.

יעקב אשר: זה לא היה הולך לנושא חדש.

יעקב אשר: אתה מטפל באחד החוקים הכי רגישים שהיו אי פעם במדינת ישראל והטיפול הזה הוא חובבני והוא לא נכון.

יעקב אשר: הוא כפוי עליך.

יעקב אשר: כך זה נראה וכך זה ייראה גם לעתיד.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: אייכלר, אתה רוצה בנושא הזה של החזקה?

ישראל אייכלר: כן.

ניסן סלומינסקי: אבל רציני כי זה באמת נושא רציני.

ישראל אייכלר: אני רוצה להיות רציני ולומר שהסעיף הזה יגרום לכך שהרבה אנשים יעשו כמו שעושים כל מיני אנשים שנרשמים – ואנחנו יודעי על הרבה משפחות כאלה – כחד הוריים כדי לקבל הטבות.

ישראל אייכלר: הסעיף הזה גם פותח פתח לכל מיני אנשים כאילו הם פרודים וכאילו הם מחולקים.

ישראל אייכלר: אומרים כל הזמן שרוצים לתת לנשים לעבוד, ואותם אנשים שאומרים זאת הם אלה שעכשיו גוזלים חצי מיליארד שקלים מהצהרונים.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי הם ראו שנשים עובדות – גם במגזר הערבי, גם במגזר החרדי וגם במגזר העניים – בכל הפריפריה ולא מרוויחות הרבה כסף.

ישראל אייכלר: מבטלים את הסעיף הזה כי הם לא בוחרי יש עתיד.

ישראל אייכלר: יש כאן שוחד פוליטי גלוי וכולם שותקים על הדבר הזה.

ישראל אייכלר: אם היה עושה את זה שר אוצר מהמזרחי, מהציונות הדתית או מהחרדים, היו סוקלים אותו בתקשורת.

ישראל אייכלר: כל החוק הזה נועד להוציא שלושה מיליארד שקלים שאין למדינה, אחרי מלחמה, כדי לתת תחושה, אפילו לא הטבה כי הבוחרים שלו בסופו של דבר לא יקבלו את זה.

ישראל אייכלר: לכן אני אומר שצריך להפסיק את הדיון בחוק הזה ולבטל אותו.

ישראל אייכלר: מאז קום המדינה לא היה חוק שהיה בו כזה פיליבסטר וכזאת התנגדות ציבורית לחוק אבל שר האוצר הלך עם הראש בקיר, דווקא לעשות את החוק כדי לקבל כותרת בעיתון שהוא ניצח, כמו שהוא צרח: ניצחנו.

ישראל אייכלר: ניצחון פיראוס.

ישראל אייכלר: כבר עברנו אנשים חזקים ממנו.

ישראל אייכלר: האימהות המסכנות, המשפחות של קבוצות הרכישה, זה עוול גדול ואני מבקש את הסעיף הזה של החזקות לנסח באופן שלא יהיה אפשר לעשות מזה הרבה רמאויות.

ישראל אייכלר: לקבוצות הרכישה חייבים למצוא פתרון.

ניסן סלומינסקי: עוד מישהו רוצה להתייחס?

ניסן סלומינסקי: גיא, תנו תשובה אבל תשובה עניינית.

ניסן סלומינסקי: העלו כאן שאלות מאוד רציניות.

ניסן סלומינסקי: אם זה יישאר לא ברור, זה יכול לגרום גם לטרגדיות מצד אחד ומצד שני להמון ניסיונות לרמות.

ניסן סלומינסקי: כלומר, הזוגות יתגרשו כדי לקבל את ההטבות ואחר כך יינשאו שוב.

ניסן סלומינסקי: כל מיני דברים.

ניסן סלומינסקי: לכן תנו לנו הסבר טוב כדי שנבין כי זה נושא שנכנס רק עכשיו ולא קיימנו עליו דיון.

אורי מקלב: שיסבירו את התכלית ולאן הם רצו להגיע.

<מאיר אסולין: התנאי בסעיף (א) הוא שהוא הורה לילד אחד לפחות הנמצא בחזקתו.

<מאיר אסולין: בוועדה העלו את הטענה או העלו את הסוגיה לגבי מה קורה במשפחות של גרושים או פרודים כאשר הילד נמצא בחזקת שניהם ושאלו איך אנחנו מטפלים בנושא הזה.

<מאיר אסולין: לכן באנו ואמרנו שבמקום שהילד הזה נמצא במשמורת משותפת של בני הזוג, אנחנו נראה בשניהם כאילו לכל אחד יש ילד בחזקתו.

<מאיר אסולין: כלומר, זאת בעצם הרחבה.

אורי מקלב: כתבתם שווה בשווה.

<מאיר אסולין: קודם כל, זה יהיה שווה.

<מאיר אסולין: ברור שזה יהיה שווה.

<מאיר אסולין: אם הילד נמצא בחזקת האבא בעשרה אחוזים ובתשעים אחוזים הוא אצל האימא, זה לא שווה.

אורי מקלב: ומה קורה במקרה של ארבעים ושישים אחוזים?

<שלומית ארליך: האם כאשר בית משפט נותן תוקף, הוא קובע שתהיה חלוקה באופן שווה?

ניסן סלומינסקי: בית המשפט קובע גם ימים, גם שבתות, גם חגים.

ניסן סלומינסקי: הרבה פעמים היועצת כבר מכינה לפני כן את הדברים ואז מגיעים לבית המשפט.

ניסן סלומינסקי: כשהם יוצאים מבית המשפט, הם חייבים - כי אחרת היה כל הזמן מלחמת עולם – לדעת בדיוק איזה ימים יש לכל אחד.

אורי מקלב: ואם זה הסדר ביניהם?

ניסן סלומינסקי: אני אתך.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לקבל הבהרה.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שיודעים.

ניסן סלומינסקי: השאלה שנשאלה, אם נניח ייקבע שלאחד יש שישים אחוזים ולשני ארבעים אחוזים, כי בדרך כלל כך זה מסתדר.

ניסן סלומינסקי: לפעמים אלה שלושה ימים ויומיים ושבת היא בתורנות נפרדת.

ניסן סלומינסקי: לכן אני שואל, אם אלה יהיו ארבעים ושישים אחוזים, זה נכנס בפנים או לא?

<מאיר אסולין: כרגע בנוסח הקיים אנחנו מדברים על חזקה משותפת שווה.

<מאיר אסולין: חמישים-חמישים.

<מאיר אסולין: אם זאת הסוגיה, אנחנו מוכנים לבדוק.

זבולון כלפה: איך יכולים להיות חמישים אחוזים?

זבולון כלפה: שלושה וחצי ימים לכל אחד?

אורי מקלב: מה זה נחשב שווה?

<מאיר אסולין: לאור השאלה אנחנו מוכנים לבדוק את הנושא הזה של שישים וארבעים אחוזים ונבוא עם תשובה.

<מאיר אסולין: כרגע, בנוסח, מדובר במחצית-מחצית.

<מאיר אסולין: בית המשפט מאשר הסכם כפי שבני הזוג הגישו לו.

<מאיר אסולין: הוא לףא מייצר להם הסכם משלו.

אורי מקלב: מי מקבל?

אורי מקלב: האבא או האימא?

<מאיר אסולין: שניהם.

<מאיר אסולין: ברגע שזאת חזקה משותפת, שניהם.

אורי מקלב: שתי דירות?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: זאת הנקודה.

ניסן סלומינסקי: כל אחד מקבל.

ניסן סלומינסקי: בשביל 150 או 180 אלף שקלים, יכול להיות ששווה להתגרש.

אורי מקלב: לא צריך להתגרש בשביל זה.

אורי מקלב: הם פרודים ולא גרושים.

חמד עמאר: הם לא חייבים להיות גרושים.

חמד עמאר: הם יכולים להיות פרודים.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: בחוק כתוב גרושים.

חמד עמאר: אצל הדרוזים לא יעשו את זה.

ניסן סלומינסקי: מאיר, איך אתם מוודאים שלא יהיה כאן מצב שזוג, כדי להרוויח 150 או 160 אלף שקלים, לא שווה להם לפעמים להתגרש?

אורי מקלב: הם מקבלים שתי דירות.

ניסן סלומינסקי: פעם אחת מגיעה להם.

ניסן סלומינסקי: אם הם מתגרשים, הם ירוויחו עוד 180 אלף שקלים.

אורי מקלב: זה הרבה יותר.

אורי מקלב: בדירה של מיליון ו-600 אלף שקלים, 18 אחוזים.

ניסן סלומינסקי: זה אפילו פחות.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: זה הרבה יותר.

ניסן סלומינסקי: טעיתי.

אורי מקלב: לכן עדכנתי אותך.

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: עשיתי את החשבון שלכם.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

אורי מקלב: אצלנו לא מתגרשים.

ניסן סלומינסקי: כדי להרוויח כסף?

ניסן סלומינסקי: מה אתה יודע?

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, איך אתם מוודאים שלא יהיה מצב כזה שזוג חס ושלום ילך להתגרש כדי להרוויח את הכסף ואחר כך או שיתחתן או שלא?

ניסן סלומינסקי: אם הוא כהן, זה בכלל מסובך.

<מאיר אסולין: כלפי אותן פעולות שאנחנו נזהה אותן כפליליות, יש עונשים גם בחקיקה.

<מאיר אסולין: כנגד הצהרות כוזבות, יש לנו כאן מערכת ענישה רצינית כולל קנסות בגובה המע"מ.

ישראל אייכלר: בחד הוריות זה לא קורה.

ישראל אייכלר: בביטוח הלאומי זה לא קורה.

ניסן סלומינסקי: זה לא מכובד שאתם לא נותנים לו להסביר את הדברים.

אורי מקלב: אנחנו מתייחסים למה שהוא הסביר.

<מאיר אסולין: תן לי לסיים את התהליך.

<מאיר אסולין: כל עסקה שתגיע אלינו בה יהיה בן זוג משותף, אנחנו נבדוק כל עסקה ועסקה ואנחנו נוודא שאכן מדובר בזוגות פרודים באופן אמיתי וזה גם יהיה במעקב.

ישראל אייכלר: אתה בא לעשות קריטריון שיקבע אם הם פרודים או לא?

יעקב ליצמן: מה שאתה מסביר, זה לא סיבה להתנגדות למה שאנחנו רוצים.

<מאיר אסולין: אני בכלל לא מתנגד.

<מאיר אסולין: אנחנו ביצענו כאן הרחבה שהוועדה ביקשה.

ניסן סלומינסקי: תנו לו להשלים את הדברים.

<מאיר אסולין: תזכור שכל ההטבה הזאת, אנחנו יכולים לבדוק אותה במשך חמש שנים ואנחנו כן נצא ונעשה ביקורות על כל התנאים שמתקיימים לאורך חמש שנים.

יעקב ליצמן: אני אגיד לך את האמת.

יעקב ליצמן: אני פשוט לא הבנתי אותך.

יעקב ליצמן: אני כבר מפחד לדבר כי יגידו חס וחלילה שאני מלגלג עליך ומזלזל בך ולכן אני צריך להיזהר.

יעקב ליצמן: אני רוצה להבין בקיצור מה אמרת?

יעקב ליצמן: מכל הפלפולים לא הבנתי מילה אחת.

<מאיר אסולין: אנחנו נדבר בפשטות.

יצחק כהן: תענה גם לי לגבי נושא קבוצות רכישה ותגיד את כל האמת.

יצחק כהן: את כל האמת אני חייב לדעת.

ניסן סלומינסקי: זה נושא חדש שנכנס וכולנו לא מבינים.

יעקב ליצמן: אמרתי לו שכל הנושא הזה אלה פלפולים ושאלתי מה קורה כאן.

ניסן סלומינסקי: אני אגיד לך מה קורה כאן.

ניסן סלומינסקי: כתוב שאדם בן 35 עם ילד, זכאי.

<מאיר אסולין: לא בן 35.

<מאיר אסולין: עם ילד.

אורי מקלב: אם הוא בן 35, הוא לא צריך עם ילד.

ניסן סלומינסקי: נכון.

אורי מקלב: מה קורה עם זוג שלא התחתן בכלל ויש לו ילד והילד עכשיו בחזקתו?

ניסן סלומינסקי: הרעיון היה שבמידה שיש זוג שהתגרש ויש להם ילד שנמצא בחזקת כל אחד מהם חצי זמן.

ניסן סלומינסקי: מי מקבל?

ניסן סלומינסקי: הם מקבלים פעם אחת ומתחלקים חצי-חצי או שאף אחד לא מקבל או שכל אחד מקבל.

ניסן סלומינסקי: השינוי שהכניסו כאן אומר שכל אחד מהם יקבל שלם, בתנאי שכל אחד מהם יקנה דירה והם עוקבים חמש שנים אחר כך כדי לראות שבאמת אחר כך הם לא מתאחדים.

יצחק כהן: מי המנגנון שיעקוב?

יצחק כהן: מי יעשה?

יצחק כהן: איך תעקבו?

ניסן סלומינסקי: מאחר ועדיין לא קיבלנו תשובות, אני מציע שאתם תחזרו אלינו לקראת הסוף עם התשובות.

<מאיר אסולין: מה השאלות עליהן אין תשובות?

אורי מקלב: מה זה נקרא חזקה שווה?

אורי מקלב: לפי ימים?

אורי מקלב: לפי שעות?

אורי מקלב: יש הסדרים שלא נמצאים בבית המשפט ואתה לא יכול להגיד דווקא בהסדרים כתובים.

אורי מקלב: יש הסדרים שמגיעים אליהם לא בבית המשפט.

יצחק כהן: ועד איזה גילאים.

אורי מקלב: אתה רוצה עכשיו לשלוח את האנשים לבית המשפט כדי לעשות את ההסדרים.

אורי מקלב: יש אנשים שהגיעו להסדרים שלא בפני בית המשפט.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נחכה לתשובות שלכם.

ניסן סלומינסקי: נמשיך הלאה.

יעקב אשר: עוד לא ענו על כל השאלות.

יעקב אשר: הרב אייכלר שאל שאלות.

ניסן סלומינסקי: כל מי שיהיו לו שאלות על אמת - מאחר והנושא הזה באמת יכול להביא לתקלות גדולות מאוד ולמריבות - שיפנה אותן כדי שנקבל תשובות מסודרות.

יצחק כהן: לי יש שאלה שמשום מה אתה לא רוצה לענות לי עליה.

יצחק כהן: תענה לי מה אתה עושה עם זה.

ניסן סלומינסקי: עזוב.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם אתה שליח של מישהו או לא.

יצחק כהן: אני נגד הדבר הזה שאתה רוצה להכניס קבוצות רכישה.

יצחק כהן: אני נגד זה.

ניסן סלומינסקי: אז מה הבעיה?

יצחק כהן: למה אתה מכניס את זה?

יצחק כהן: תוריד את זה מהחוק לגמרי.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שביקשתי שזה יהיה נושא חדש.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: תמחק את זה.

יצחק כהן: אם אתה נגד זה, תמחק את זה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אני גם לא חושב שאני יכול למחוק.

יצחק כהן: אתה יכול.

יצחק כהן: זה נוסח שלך.

יצחק כהן: האוצר, אתם הסכמתם לקבוצות רכישה?

יצחק כהן: אני רוצה לשמוע את האוצר.

ניסן סלומינסקי: מאחר וזה נושא חדש, לא דנים בזה.

אורי מקלב: אני שואל גם לגבי זוג שיש לו ילד והוא לא התחתן.

ניסן סלומינסקי: כאן כתוב רק גירושין.

ניסן סלומינסקי: אם אין גירושין, זה לא קורה.

<שלומית ארליך: אם אני מבינה את מה שחבר הכנסת מקלב אומר זה שכאשר מדובר בהורה לילד אחד לפחות, הוא לא חייב להיות נשוי.

<שלומית ארליך: הוא יכול להיות הורה לילד.

אורי מקלב: אני לא אומר את זה, אבל שאלו אותי.

<שלומית ארליך: זה כתוב בנוסח.

ניסן סלומינסקי: אתה שאלת לגבי בני זוג שלא היו נשואים וכאילו נפרדו.

ניסן סלומינסקי: לפי מה שכתוב כאן, כתוב אם הוא התגרש.

ניסן סלומינסקי: אם הוא לא היה נשוי, הוא לא יכול להתגרש.

אורי מקלב: ואם הם חיים כפרודים?

ניסן סלומינסקי: זאת שאלה עליה צריך לתת תשובה כי כאן כתוב גירושין.

ישראל אייכלר: בג"ץ יקבע שגירושין לא שייכים לרבנות הראשית.

ישראל אייכלר: הוא כבר קבע תקדימים כאלה.

ניסן סלומינסקי: מאיר, אתם תחזרו אלינו.

ניסן סלומינסקי: בינתיים אנחנו מתקדמים.

אורי מקלב: זה מה שקורה כשאין לנו את הנוסח שהם מגישים.

ניסן סלומינסקי: אני מסכים אתך.

ניסן סלומינסקי: גם לי אין את הנוסח.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שהוא יחזור אלינו עם תשובות.

ניסן סלומינסקי: אני אומר יותר מזה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שאם יהיו עוד שאלות תוך זמן מה, יוכלו להציג אותן.

אורי מקלב: אני יכול להגיש על זה הסתייגויות?

יצחק כהן: ודאי.

ניסן סלומינסקי: אחר כך יוכלו להגיש הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שנעשה את הבירור כי הנושא הזה, בלי קשר אם יעבור או לא יעבור, חשוב.

יצחק כהן: כל הנושאים החדשים, יוגשו הסתייגויות.

יצחק כהן: עכשיו יש אלפיים הסתייגויות ואחר כך יהיו 4,000 הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: בוא נצא מתוך הנחה שזה יעבור, נניח, אבל הנושא הוא בעייתי.

ניסן סלומינסקי: בואו נעשה את הכול שאם הוא יעבור, לא תהיה אחר כך טרגדיה.

ניסן סלומינסקי: אם לא יעבור, לא יעבור.

משה גפני: מבחינה טכנית.

משה גפני: יש דברים שהם רוצים להביא והם לא בנוסח הקיים.

משה גפני: מה צריך לעשות עם זה?

משה גפני: יבואו עם נושאים והנושאים האלה לא היו כאן ואנחנו או שנקבל את זה או שלא נקבל את זה.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, אפשר להגדיר את זה כנושא חדש.

משה גפני: עוד לפני שאתה מגדיר את זה כנושא חדש.

ניסן סלומינסקי: לפני כן אני רוצה להבין.

משה גפני: מה שאתה עושה עכשיו זה שאתה דן על העניין עצמו כדי לדעת.

משה גפני: המציאות היא שצריך לקבל החלטה.

ניסן סלומינסקי: אחרי שהם יחזרו עם תשובות.

משה גפני: זה לא הנושא היחיד.

משה גפני: יש להם עוד דברים.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע איזה.

ניסן סלומינסקי: כרגע לא היו.

ניסן סלומינסקי: כרגע זה הנושא היחיד.

ניסן סלומינסקי: הם יחזרו עם תשובות ואז אנחנו נדון בזה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שבכלל נגדיר את זה כנושא חדש ויכול להיות שלא.

ניסן סלומינסקי: נראה.

ניסן סלומינסקי: קודם שיחזרו עם תשובות.

ניסן סלומינסקי: אני עצמי לא יודע להגיד לך.

משה גפני: למה אתה צריך להגדיר את זה כנושא חדש?

ניסן סלומינסקי: לא אמרתי שאני אגדיר.

חמד עמאר: למה שלא נדון בזה?

יצחק כהן: נכון.

יצחק כהן: אתה צודק.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שיכול להיות שאתם תאמרו נושא חדש.

משה גפני: עזוב נושא חדש.

משה גפני: אתה יכול לבוא אליהם ולומר שלהשתמש בנושא חדש זה לא דבר נכון.

משה גפני: אתה צריך לבוא אליהם ולומר להם שמה שהבאתם, לא מקובל עליך ואתה לא רוצה להביא את זה.

משה גפני: אתה לא צריך לטעון נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאחרי שיהיו הסברים זה כן יהיה מקובל.

יצחק כהן: במהלך משא ומתן?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אני לא.

יצחק כהן: לגבי קבוצות רכישה, משא ומתן?

משה גפני: אתה אומר כל הזמן שאם כן, אז נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שמישהו מכם יבקש נושא חדש.

חמד עמאר: לגבי קבוצת רכישה הוא אמר שזה נושא חדש.

יצחק כהן: הוא לא אומר אם הוא רוצה או לא רוצה.

משה גפני: אם אתה לא תסכים למה שהם יביאו לך, תגיד להם שלא יביאו את זה.

ניסן סלומינסקי: אם אני אסכים, זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: אם אני לא אסכים, יש לי דרכים ואני יודע מה לעשות.

ישראל אייכלר: אני מבקש להגיש הסתייגות למחוק את הסעיף הזה.

ניסן סלומינסקי: עוד לא.

ניסן סלומינסקי: אחרי שיסבירו לנו.

ניסן סלומינסקי: סתם להפיל את זה אין טעם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שהוא יבוא ויסביר.

ניסן סלומינסקי: אחר כך נחליט.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה באופן אוטומטית להפיל את ההסתייגות שלך?

ניסן סלומינסקי: מה התועלת?

ניסן סלומינסקי: לשם מה?

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לסגור את זה על אמת ולא סתם משהו.

אורי מקלב: מתי הם יביאו תשובות?

ניסן סלומינסקי: מתי שיביאו.

ניסן סלומינסקי: לא יביאו, לא יהיה.

ניסן סלומינסקי: תמשיכי.

משה גפני: על מה אנחנו דנים עכשיו?

יעקב אשר: התייעצות סיעתית.

יעקב אשר: על הקודם.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: כבר הייתה.

חמד עמאר: אני מופתע מאוד.

חמד עמאר: התקדמנו היום מאוד בחוק.

יצחק כהן: חמד, תגנה אלימות.

יצחק כהן: תגיד שאתה מגנה כל סוג אלימות.

חמד עמאר: אני מגנה אלימות.

יעקב אשר: ניסן, מה אתה רוצה להביא, עוד שורה?

יעקב אשר: כמה שורות הבטחת לשר האוצר?

ניסן סלומינסקי: כל שנייה אדם צריך לנצל בחייו.

יעקב אשר: מדבר חמד עמאר על אלימות ואתה עוצר אותו.

<שלומית ארליך: אנחנו עדיין בהגדרה רוכש זכאי.

<שלומית ארליך: אנחנו נקרא את ההסתייגויות הקיימות לפסקה (א).

חמד עמאר: אנחנו עדיין בעמוד 4?

חמד עמאר: חשבתי שהתקדמנו יותר.

יצחק כהן: תאמין לי שאנחנו עושים הכול כדי לקדם את הדיון.

יצחק כהן: הכול.

יצחק כהן: אנחנו מאוימים אבל ממשיכים.

<שלומית ארליך: לגבי הגדרה רוכש זכאי.

ניסן סלומינסקי: אבל לא הסבירו.

<שלומית ארליך: אתה חייב.

ניסן סלומינסקי: תקפצי על זה.

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש, אתה מקצר את הישיבות?

יעקב אשר: אתה מורה ליועצת המשפטית לקצר ישיבה?

ניסן סלומינסקי: למה לקצר?

יצחק כהן: שלומית, תהיי נאמנה למצפון שלך.

יצחק כהן: לרקורד המקצועי שלך.

<שלומית ארליך: אנחנו בהגדרה רוכש זכאי בעמוד 4 בפסקה (1)(ב).

חמד עמאר: את (א) סיימנו?

<שלומית ארליך: לא.

ניסן סלומינסקי: מחכים שיחזרו עם תשובות ואז נדבר.

חמד עמאר: מה שהקריא נציג האוצר, זה חדש.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: זה חדש.

ניסן סלומינסקי: בינתיים לא ביקשו נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: התחלנו לדון, שאלנו אותו הרבה שאלות והוא צריך לחזור עם תשובות.

חמד עמאר: אני יודע.

חמד עמאר: שמעתי.

ניסן סלומינסקי: בינתיים אנחנו לא ממשיכים עם זה אלא מתקדמים.

<שלומית ארליך: ההסתייגות הראשונה.

<שלומית ארליך: במקום 35 שנים יבוא שלושים שנים.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה להסביר?

משה גפני: יש הסתייגות שלי על גיל 28.

משה גפני: מי הציע שלושים שנים?

<שלומית ארליך: הקבוצה.

משה גפני: יש הסתייגות שלי.

<שלומית ארליך: עוד לא הגענו אליה.

ניסן סלומינסקי: הוא רוצה שתעשי את זה ביחד.

משה גפני: לא.

משה גפני: לא ביחד.

משה גפני: אני רוצה שתעשה את זה בישיבה הבאה.

ניסן סלומינסקי: למה לא ביחד?

ניסן סלומינסקי: אמרנו שזה אותו אשכול.

<שלומית ארליך: זה לא בדיוק אותו אשכול.

ניסן סלומינסקי: לגבי שלושים שנים.

ניסן סלומינסקי: מי רוצה להסביר?

משה גפני: אני מבקש לומר שמה שכתוב כאן בחוק, אני לא יודע למה זה נקבע.

יעקב אשר: רגע.

יעקב אשר: שכחנו להודיע רביזיה על ההסתייגות הקודמת.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אין רביזיה.

ניסן סלומינסקי: לא דנו.

משה גפני: עוד לא הסתיים הדיון כי אחרת היינו מבקשים התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: עוד לא הסתיים.

חמד עמאר: יש לך עשר דקות להסביר.

יצחק כהן: גם אני רוצה להסביר.

משה גפני: אתה תסביר אחר כך את גיל 28.

ישראל אייכלר: למה צריך להמשיך?

חמד עמאר: לקח לי שלוש וחצי שעות להגיע לכאן כדי לבוא לכאן ולשמוע איומים.

משה גפני: אדוני היושב ראש, ההגדרה הזאת של גיל 35 היא הגדרה שרירותית שכאילו מכוונת לגיל מבוגר דווקא, לגיל יותר מבוגר מהרגיל.

משה גפני: אני לא יודע למה הסכמת שזה יהיה כך.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה לתת גם לבודד בן עשרים?

יצחק כהן: למה לא?

יצחק כהן: אם הוא שירת בצה"ל ולחם בצוק איתן?

משה גפני: לא עשרים.

משה גפני: אני מדבר על גיל שלושים.

ניסן סלומינסקי: גיל שלושים זה עדיין צעיר.

ניסן סלומינסקי: לכן אומרים גיל 35 וזה בסדר.

ניסן סלומינסקי: מהבחינה הזאת זה בסדר.

משה גפני: אני חושב שגיל 35 זה מבוגר מדי.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר גמור כי אתה הולך לתת לו הטבה כשהוא בודד.

ניסן סלומינסקי: הוא יחיד.

ניסן סלומינסקי: בלי ילד.

ישראל אייכלר: ניסן, במגזר שלך מאוד סובלים מזה שאתה אומר שגיל שלושים זה גיל צעיר.

ישראל אייכלר: עשרים זה צעיר.

ישראל אייכלר: שלושים זאת כבר זקנה.

ניסן סלומינסקי: לצערנו היום הרווקות פוגעת חזק מאוד גם אצל הגברים וגם אצל הנשים.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: איזה הסתייגות?

משה גפני: על גיל שלושים.

משה גפני: תן לי לסיים.

ניסן סלומינסקי: הסברת.

משה גפני: לא.

משה גפני: אתה חלקת עלי.

משה גפני: אני סבור שאפשר להוריד את הגיל לגיל שלושים.

משה גפני: גיל שלושים הוא לא גיל צעיר מדי.

ניסן סלומינסקי: מי בעדה הסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

חמד עמאר: אני נגד גיל שלושים.

יעקב אשר: הודעה.

משה גפני: לא יכול להיות דבר כזה בלי הודעה.

משה גפני: יש לי הודעה בשם הקבוצה, אחרי שלא התקבלה ההסתייגות.

יעקב ליצמן: לא אמרת מה היושב ראש צריך לעשות כדי להגן עלי.

משה גפני: בעניין הזה ליצמן צודק.

משה גפני: למה אתה לא מגן עליו?

ניסן סלומינסקי: מגן עליו.

ניסן סלומינסקי: יושב כאן מישהו.

ניסן סלומינסקי: הנה, אתה רואה.

יעקב ליצמן: אני ביקשתי שניים.

חמד עמאר: הוא סדרן.

חמד עמאר: הוא לא מאבטח.

משה גפני: לכן אני מבקש בשם הקבוצה שהגיל יהיה שלושים.

ניסן סלומינסקי: אתה מגיש רביזיה.

משה גפני: אנחנו מבקשים רביזיה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: ממשיכים.

<שלומית ארליך: עדיין באותו מקום.

<שלומית ארליך: במקום מלאו לו 35 שנים לפחות, יבוא מלאו לו 28 שנים לפחות או לחילופין 32 שנים לפחות.

יצחק כהן: אני רוצה להסביר.

יצחק כהן: אמרנו וחזרנו ואמרנו שהחוק הזה מפלה ציבור גדול.

יצחק כהן: לפרוטוקול כבר אמרנו שמגנים כל סוג של אלימות.

יצחק כהן: החוק הזה הוא חוק מפלה.

יצחק כהן: כשאתה אומר 35, אתה רוצה לפגוע לא רק בציבור החרדי אלא גם במשרתים בצה"ל והיו כאלה שעכשיו לחמו בצוק איתן.

יצחק כהן: הוא חוזר ואתם אומרים שהוא בכלל לא זכאי.

יצחק כהן: יותר מזה, אם הלוחם בסיירת מטכ"ל שלחם בצוק איתן והוא מסכן גר בירוחם, אם איזה שקמיסט או כתב "במחנה" שעשה כתבות על טעימות יין גר בתל אביב והוא קונה דירה ב-בבלי, אותו ג'ובניק, אותו כתב "במחנה" שעשה כתבות על טעימות יין, מקבל את ההטבה המקסימלית ואותו לוחם מסיירת מטכ"ל שגר בירוחם, מפלים אותו לרעה.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: כי זאת מגלומניה.

יצחק כהן: הם חשבו שבדרך שהם מפלים את הציבור החרדי, הם יוציאו איזושהי כותרת אבל תכל'ס זה גם מפלה בין המשרתים עצמם.

ניסן סלומינסקי: על כן אתה רוצה להוריד את הגיל לגיל 28.

יצחק כהן: על כן אני רוצה להוריד את הגיל לגיל 26.

ניסן סלומינסקי: 28 או 32.

יצחק כהן: 28.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

יצחק כהן: אם כך, אני רוצה למסור הודעה.

יצחק כהן: אדוני היושב ראש, מה שהיה היום בוועדת הכספים, זה פשוט לא ייאמן.

יצחק כהן: אני הרבה שנים בוועדה הזאת.

יצחק כהן: מה שנכחנו היום, זה דבר הזוי לחלוטין.

יצחק כהן: הכול היה כאן.

יצחק כהן: הייתה כאן אלימות.

יצחק כהן: אחרי דיון מעמיק בסוגיה ואחרי שאמרנו לא אחת – ולא רק אנחנו אלא כל המומחים הכלכליים אמרו – שהחוק הזה יגרום לכאוס ויגרום למשבר, אנחנו מבקשים ממך, מבקשים שתפעיל את השפעתך, ואנחנו שמענו אותך לא פעם ולא פעמיים אומר שאתה נגד החוק הזה.

יצחק כהן: אני גם לא מבין מה אנחנו עושים כאן היום.

יצחק כהן: אם אתה נגד החוק הזה, למה כינסת אותנו?

שמעון סולומון: ניסן, תכחיש בקול רם וזהו.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: הוא לא מכחיש.

יצחק כהן: הוא נגד.

יצחק כהן: הוא נגד.

יעקב אשר: תכחיש בקול רם.

יצחק כהן: אשר על כן אדוני, אנחנו מבקשים בשם הקבוצה להגיש רביזיה על כל ההצבעות שהיו היום.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להודיע.

ניסן סלומינסקי: מחר יש לנו ישיבה ובשבוע הבא הישיבות יהיו ביום שלישי וחמישי.

ניסן סלומינסקי: אתם תקבלו הודעות על כך.

חמד עמאר: אל תעשה אותן יומיים ברציפות.

ניסן סלומינסקי: אני לא יכול אחרת.

משה גפני: לא רלוונטי מבחינת העניין של הוועדה.

משה גפני: אנחנו מבקשים להתחיל את הישיבה אחרי המליאה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נתחיל קודם.

משה גפני: אני אפנה ליושב ראש.

ניסן סלומינסקי: תפנה.

יצחק כהן: יש אישור מהיושב ראש?

ניסן סלומינסקי: בטח שיש.

יצחק כהן: בפעם הקודמת אמרת שיש וזה היה שקר.

חמד עמאר: בזמן הדיון במליאה, אין דיון כאן.

יצחק כהן: בזמן המליאה לא יהיה דיון.

יצחק כהן: חבל על הזמן.

יעקב אשר: מה אתה מרוויח בשעה הזאת?

יעקב אשר: רק להתבזות עוד פעם?

<טמיר כהן: כמו שכתבנו בסדר היום, האישור הוא לקיים מחר דיון עד השעה 11:00 ובזמן דיוני המליאה הוועדה לא תקיים דיון.

<טמיר כהן: המשך ישיבת הוועדה תהיה מיד לאחר ישיבת המליאה.

ניסן סלומינסקי: כפי שכתוב, איש על מחנהו ואיש על דגלו.

יעקב אשר: איזה הגיון יש להביא את האנשים ולהוציא אותם?

יעקב אשר: אנחנו עושים ישיבת סיעה והזמנו תקשורת.

יעקב אשר: תהיה רציני.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.